РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2015 р. Справа №910/13746/15
За позовом Державного підприємства " Одеський авіаційний завод "

До Дочірнього підприємства Державної компанії " Укрспецекспорт " - Державного підприємства " Укроборонсервіс "

Про стягнення 6391,90 доларів США

Суддя Пінчук В.І.

Представники сторін:

Від позивача Галинська Н.С. - предст.

Від відповідача Донець Т.С. - предст.; Могильна Я.Я. - предст.

Рішення прийняте 06.08.2015 р., оскільки у судовому засіданні 02.07.2015 р. розгляд справи відкладався відповідно до п. 1 ст. 77 ГПК України, а у судовому засіданні 30.07.2015 р. оголошувалась перерва.

Обставини справи:

Позивач - Державне підприємство " Одеський авіаційний завод " звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача - Дочірнього підприємства Державної компанії " Укрспецекспорт " - Державного підприємства " Укроборонсервіс " 6391,90 доларів США пені за несвоєчасні розрахунки за договором комісії № Д29-3.2.2/123 від 22.02.2013 р.

Представник відповідача відзив на позовну заяву суду не надав, але 28.07.2015 р. через канцелярію суду подав копію заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, яку останній направив позивачу, в якій зазначає про те, що у позивача існує заборгованість за договором комісії № Д29-3.1.1/722 від 24.12.2008 р. в розмірі 2526563,18 дол. США та пропонує з метою припинення взаємних зобов'язань на суму 6391,90 доларів США застосувати механізм передбачений ст. 601 ЦК України, тобто зарахувати зустрічні однорідні вимоги строк яких настав.

Представник позивача у запереченнях на заяву відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог просить суд не брати до уваги зазначену заяву відповідача, посилаючись на те, що грошових вимог у відповідача за договором комісії № Д29-3.1.1/722 від 24.12.2008 р. до позивача не існує, оскільки останній грошових зобов'язань перед відповідачем за вказаним договором не має, а відповідно не йдеться взагалі про зарахування зустрічних однорідних вимог.

06.08.2015 р. через канцелярію суду представником відповідача подана заява про застосування строку позовної давності і останній просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач звернувся до суду з порушенням строку позовної давності, щодо стягнення пені.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В:

22.01.2013 р. між Державним підприємством " Одеський авіаційний завод " ( позивачем, комітентом ) та Дочірнім підприємством Державної компанії " Укрспецекспорт " - Державного підприємства " Укроборонсервіс " ( відповідачем, комісіонером ) був укладений договір № Д29-3.2.2/123

Відповідно до умов вказаного договору, відповідач зобов'язався за дорученням позивача за плату вчинити правочин з продажу п'ятнадцяти комплектів бокових стекол ліхтаря від свого імені за рахунок позивача.

Для реалізації наданого у п. 1.1. договору комісії доручення позивач погодився з вже раніше укладеним між відповідачем та Генеральною імпортно - експортною корпорацією " ВАН СУАН " ( ВАСУКО ) при MHO СРВ, Філіал м. Хошімін, Соціалістична Республіка В'єтнам ( замовником ) зовнішньоекономічним договором від 20.05.12 №VX12N07 на продаж товару.

П'ятим розділом договору комісії визначено умови щодо ціни та порядку розрахунків.

Згідно п. 5.1. договору комісії ціна продажу товару встановлюється відповідачем в розмірі погодженої позивачем ціни продажу товару, зазначеної в додатку № 1 до договору комісії, і складає 444780,00 доларів США.

Пунктом 5.3 вказаного договору передбачено, що відповідач зобов'язаний здійснювати перерахування позивачу коштів у гривнях та доларах США, що були перераховані замовником та зараховані на рахунок відповідача після продажу 50% валютних надходжень, згідно з умовами п.5.15. договору комісії за відрахуванням (утриманням) витрат, передбачених п.3.2.4. договору комісії, та комісійної плати, згідно п.5.6.договору комісії, протягом 10 банківських днів із дня надходження цих коштів до відповідача.

Загальна сума коштів, що належить до перерахування позивачу, при умові повного виконання ним зобов'язань за цим договором комісії, складає 273500,00 доларів США.

Згідно п. 5.9. договору комісії усі витрати відповідача відображаються в його звітах, які складаються та подаються позивачу в письмовій формі.

Відповідно до п.5.13. валюта розрахунків між сторонами за цим договором - долари США.

Пунктом 5.14.2.2 договору № Д29-3.2.2/123 від 22.01.2013 р. передбачено, що остаточний розрахунок за товар (70% від загальної ціни товару) замовник здійснить після надання відповідачем комерційного рахунку, авіанакладної та пакувального листа на товар, а також акту приймання товару.

Актом прийому товару від 02.08.2013 р., актом приймання-передачі товару від 13.08.2013 р., та вантажно - митною декларацією №100250000/2013/525379 від 14.08.2013 р. підтверджується факт приймання відповідачем від позивача 15 комплектів бокового скла ліхтаря вартістю 444780,00 доларів США для передачі замовнику.

В остаточному звіті комісіонера вказано, що кошти від замовника надійшли відповідачу за платіжними дорученнями №15583-04.01.13 ( 66.717 дол. США ), №27233-20.06.13 ( 66.717 дол. США ) та №14505-29.08.13 ( 311.346 дол. США ).

Тобто остаточний розрахунок був проведений замовником з відповідачем 29.08.2013 р. платіжним дорученням №14505 на суму 311346,00 доларів США.

Згідно п. 5.3 договору відповідач повинен був перерахувати кошти, що належать позивачу в термін не пізніше 13.09.2013 р.

Відповідно до остаточного звіту відповідача (комісіонера за договором комісії ) від 20.02.2014 р. перші три платежі на загальну суму 82050,00 доларів США, а саме:

- 7667,92 дол. США, платіжне доручення № 5243 від 05.08.2013 р.

- 33357,08 дол. США, платіжне доручення №236 від 05.08.2013 р.

- 41025,00 дол. США, платіжне доручення №237 від 05.08.2013 р. були здійснені вчасно, а вже станом на 13.09.2013 р. сума боргу за відвантажений товар становила 191450,00 доларів США.

Наступні розрахунки були зроблені відповідачем наступним чином:

- 28.11.2013 р. - на суму 95725,00 доларів США, платіжне доручення №295

- 17.12.2013 р. - на суму 50000,00 доларів США, платіжне доручення №492

- 27.12.2013 р. - на суму 22862,00 доларів США платіжне доручення №522

- 14.02.2014 р. - на суму 22862,50 доларів США, платіжне доручення №45.

Крім того, сума останнього платежу надійшла на рахунки позивача 17.02.2014 р., тобто із затримкою у 157 днів.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 05.02.2014 р. на підставі ревізії фінансово - господарської діяльності позивача за період з 01.04.2011 р. по 01.12.2013 р. Державною фінансовою інспекцією в Одеській області був складений акт № 08-11/7 та було встановлено факт недоотримання позивачем коштів у вигляді штрафних санкцій в сумі 50641,50 доларів США, внаслідок порушення відповідачем п. 5.3. умов договору комісії № Д29-3.2.2/123 від 22.01.2013 р. щодо своєчасності перерахування коштів.

Згідно акту ревізії ДФІ № 08-11/7 сума коштів у вигляді упущеної вигоди внаслідок не застосування штрафних санкцій до відповідача на підставі п. 9.3. договору комісії склала 50641,50 доларів США.

Пунктом 9.3 договору комісії № Д29-3.2.2/123 від 22.01.2013 р. передбачено, що за порушення термінів перерахувань отриманих грошових коштів, зазначених у п. 5.3. цього договору, відповідач має сплатити позивачу пеню у розмірі 0,3% від суми невчасно перерахованих коштів за кожний день затримки перерахування

08.04.2014 р. з метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу претензію №793/ЮВ з вимогою сплатити суму боргу у розмірі 50.641,50 доларів США.

У відповіді № 29/1.7.2-3920 від 13.05.2014 р. на вказану претензію відповідач визнав частково наявну перед позивачем заборгованість у вигляді пені, а саме у сумі 6391,90 дол. США. і запропонував врахувати взаємну заборгованість у подальших взаєморозрахунках між підприємствами.

Натомість, позовна заява про стягнення пені була подана позивачем до суду більш ніж через рік, тобто 28.05.2015 р.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в оди рік застосуовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені ).

Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Твердження представника позивача про те, що позовна заява була подана в період дії строку позовної давності, але неодноразово поверталась відповідно до ст. 63 ГПК України, судом до уваги не приймається, оскільки залишення позову без розгляду, а відповідно і повернення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності ( ч. 1 ст. 265 ЦК України ).

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 25.08.2015 р.

Суддя В.І.Пінчук