ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2015 року Справа № 904/4227/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванов О.Г. (доповідач),

суддів: Величко Н.Л., Дармін М.О.

при секретарі судового засідання: Погорєлова Ю.А.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №51 від 14.04.15, представник;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №1-Д від 02.02.15, представник,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "АТК УКРАЇНА", м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2015 року у справі № 904/4227/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "АТК УКРАЇНА", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС", с. Широке, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 32 872 грн. 00 коп.,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія АТК Україна до Товариства з обмеженою відповідальністю АСС про стягнення суми боргу у розмірі 21 974 грн., пені в розмірі 3 073 грн., суми інфляційної складової в розмірі 7 363грн., 3% річних в сумі 462 грн., на загальну суму 32 872,00грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення положень договору поставки товару № 3 від 14.02.2013 року в частині належного виконання зобовязання з оплати поставленої хімічної продукції: видаткові накладні №1368 від 28.07.2014р., №1512 від 19.08.2014р.; рахунки №1782 від 25.07.2014р. на суму 9810грн., №1965 від 18.08.2014р. на суму 12164грн.40коп.; лист №МВ 2702/1 від 27.02.2014р.; претензію №104 від 23.02.2015р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2015 року (суддя Новікова Р.Г.) в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія АТК Україна до Товариства з обмеженою відповідальністю АСС про стягнення суми боргу у розмірі 21 974грн., пені в розмірі 3 073грн., суми інфляційної складової в розмірі 7 363грн., 3% річних в сумі 462грн. відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що кошти за отриману продукцію в сумі 21 974 грн. на підставі платіжних доручень №1717 від 15.08.2014 р. на суму 9810грн. та №1807 від 11.09.2014 р. на суму 12 164 грн. 40 коп. були перераховані відповідачем на рахунок ТОВ ТК АТК Україна №2001 у філії Дніпропетровське регіональне управління ПАТ КБ Південкомбанк. Факт перерахування коштів на визначені в договорі банківські реквізити позивачем не оспорюється.

Оскільки позивачем не доведений факт неналежного виконання відповідачем зобовязання зі сплати суми боргу, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення пені в розмірі 3073грн., суми інфляційної складової в розмірі 7363грн., 3% річних в сумі 462грн.

Не погодившись з даним рішенням господарського суду Дніпропетровської області Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "АТК УКРАЇНА" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "АТК УКРАЇНА" у повному обсязі.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що вказане рішення є необґрунтованим і прийнятим з порушенням норм процесуального права.

Скаржник зазначає, що у звязку з невиконанням ВАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» своїх зобовязань, ним було надіслано усім своїм контрагентам, у тому числі відповідачу, повідомлення про зміну банківських реквізитів, а саме з лютого 2014 року поточний рахунок позивача змінився на: «р/р 34461, Банк ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» м. Дніпропетровськ. МФО 305299».

Незважаючи на отриманий вищезазначений Лист про зміну поточного рахунку, попередні та поточні оплати, видаткові накладні та виставлені рахунки на оплату з повідомленням про зміну рахунку, Відповідач здійснив оплату за поставлений товар платіжними дорученнями №1717 від 15.08.2014 року та № 1807 від 11.09.2014 року на неналежні банківські реквізити (поточний рахунок) Позивача. У звязку з чим, виникло порушення договірних зобовязань (неналежне виконання), передбачене п.6.2 Договору щодо оплати товару.

Також, зазначає, що пункт 13.6 Договору передбачає зміну банківських реквізитів сторін без підписання додаткових угод та додатків до нього та передбачає лише своєчасно в письмовій формі повідомляти іншу сторону про їх зміну, що й було зроблено позивачем.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АСС" відзив на апеляційну скаргу не надало, у судовому засіданні представник відповідача просив рішення залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення, як таке, що було винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 року прийнято апеляційну скаргу до розгляду.

В судовому засіданні 17.08.2015 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом була оголошена вступну та резолютивна частина постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

14.02.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія АТК Україна (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю АСС (покупець) було підписано договір поставки товару №3, згідно якого в порядку та на умовах, визначених цим договором постачальник зобовязується поставити та передати у власність покупцю визначений цим договором хімічну продукцію, а покупець прийняти та своєчасно здійснити оплату за продукцію (а.с. 20-24).

Пунктом 1.2 договору зазначено, що найменування, ціна за одиницю товару, одиниця виміру товару, що підлягає поставці за договором, визначаються в Специфікації, яка є невідємною частиною договору.

Згідно з пунктів 2.1 та 2.2 договору поставка здійснюється на умовах DAP (Інкотермс в редакції 2010р.), с. Широке, вул. Молодіжна, 1а.

В пунктах 6.1 та 6.2 договору сторони визначили порядок розрахунків за договором. Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку протягом 14 банківських днів з моменту поставки. Оплата здійснюється в національній валюті шляхом переказу покупцем грошових коштів поточний рахунок постачальника, що визначений в цьому договорі.

В договорі поставки товару №3 від 14.02.2013 року Товариством з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія АТК Україна вказані наступні реквізити такі як: юридична адреса: вул. Колодязна, 2а, м. Дніпропетровськ, 49030; E-mail:; поточний рахунок №2001 в ОСОБА_3Ф ПАТ КБ ПІВДЕНКОМБАНК, МФО 305266, , ІПН 31. св. ПДВ №100279142.

Згідно з пунктів 13.6, 13.8 договору сторони несуть повну відповідальність за правильність вказаних ними у цьому договорі реквізитів та зобовязуються своєчасно у письмовій формі повідомляти іншу сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення несуть ризик настання повязаних із цим несприятливих наслідків.

При цьому, додаткові угоди є його невідємними частинами та мають юридичну силу в разі, якщо вони викладені в письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками.

Відповідно до пункту 12.2 договору строк його дії починає перебіг у момент підписання та закінчується 31.12.2013р. та автоматично продовжується на кожний наступний рік, якщо за місяць до його закінчення жодна із сторін не виявить письмовий намір розірвати даний договір.

З матеріалів справи вбачається (підписання сторонами специфікацій до договору після 31.12.2013р., здійснення поставок та оплата отриманої продукції), строк дії договору було подовжено (а.с. 25).

На підтвердження виконання зобовязань за договором та згідно специфікацій до договору від 25.07.2014р., від 18.08.2014р. позивачем надані:

- видаткова накладна № 1368 від 28.07.2014р. на суму 9 810грн., довіреність № 503 від 25.07.2014 року, податкова накладна № 177 від 28.07.2014 року, рахунок на оплату № 1782 від 25.07.2014 року (а.с. 37-40);

- видаткова накладна № 1512 від 19.08.2014р. на суму 12 164грн.40 коп., довіреність № 565 від 18.08.2014 року, податкова накладна № 106 від 19.08.2014 року, рахунок на оплату № 1965 від 18.08.2014 року (а.с. 42-45).

Всього сума поставленого, але не сплаченого відповідачем товару за вищенаведеними накладними, на думку позивача, складає 21 974 грн.

На підтвердження повідомлення відповідача про зміну банківських реквізитів ТОВ Торгівельна компанія АТК Україна м. Дніпропетровськ позивачем надано лист № МВ 2702/1 від 27.02.2014р., який за твердженням позивача переданий водієм підприємства представникові відповідача ОСОБА_4 (а.с. 26).

На підтвердження виконання зобовязань за договором відповідачем надано:

- платіжне доручення № 1717 від 15.08.2014 року, згідно якого кошти у сумі 9 810 грн. були перераховані на рахунок ТОВ ТК АТК Україна №2001 у філії Дніпропетровське регіональне управління ПАТ КБ Південкомбанк з призначенням платежу: оплата за перекис водню згідно рах. № 1782 від 25.07.2014 року (а.а. 46);

- платіжне доручення № 1807 від 11.09.2014 року, згідно якого кошти у сумі 12 164грн.40 коп. були перераховані на рахунок ТОВ ТК АТК Україна №2001 у філії Дніпропетровське регіональне управління ПАТ КБ Південкомбанк з призначенням платежу: оплата за перекис водню згідно рах. № 1965 від 18.08.2014 року (а.а. 46);

Зазначаючи про порушення відповідачем грошових зобовязань, ТОВ Торгівельна компанія АТК Україна просить стягнути суму боргу в розмірі 21 974грн. за отриману продукцію згідно вищевказаних видаткових накладних, а також пеню в розмірі 3 073 грн., суму інфляційної складової в розмірі 7 363грн., 3% річних в сумі 462 грн..

Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору поставки товару, є господарськими зобов'язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Судом попередньої інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов Договору поставки товару № 3 від 14.02.2013 року позивач за видатковими накладними № 1368 від 28.07.2014р. на суму 9 810грн. та № 1512 від 19.08.2014р. на суму 12 164грн.40 коп. поставив покупцю товар належної якості та в узгодженій кількості на загальну суму 21 974,40 грн., який був прийнятий покупцем, що підтверджується даними накладними, довіреностями, які підписані представниками відповідача і наявні в матеріалах справи (а.с. 37, 38, 42, 43).

На час розгляду спору у господарському суді відповідачем не заперечені факти отримання товару за представленими видатковими накладними.

Враховуючи умови договору та умови специфікації до договору, положення ст. 530 ЦК України строк оплати товару, поставленого позивачем відповідачу, поставка якого підтверджується зазначеними вище видатковими накладними, є таким, що настав.

Відповідач не надав доказів, які б спростовували твердження позивача про виконання ним своїх обовязків за вищенаведеним договором поставки товару № 3 від 14.02.2013 року.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що посилання позивача на повідомлення відповідача шляхом вручення 28.02.2014р. водієм ОСОБА_5 працівникові відповідача листа №МВ 2702/1 від 27.02.2014р. під час здійснення поставки продукції, не підтверджуються матеріалами справи та спростовуються змістом товарно-транспортної накладної №322 від 28.02.2014р., в якій зазначено інше прізвище водія позивача ОСОБА_6

Суд також звернув увагу, що вказаний лист не містить доказів його отримання нарочно (підпис відповідального працівника, засвідчений печаткою підприємства) або надіслання поштою.

В той же час, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про належне повідомлення позивачем відповідача про зміну поточного рахунку, з огляду на наступне.

Згідно з пункту 13.6 договору сторони несуть повну відповідальність за правильність вказаних ними у цьому договорі реквізитів та зобовязуються своєчасно у письмовій формі повідомляти іншу сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення несуть ризик настання повязаних із цим несприятливих наслідків.

Отже даний пункт Договору передбачає зміну банківських реквізитів сторін без підписання додаткових угод та додатків до нього та передбачає лише своєчасно в письмовій формі повідомляти іншу сторону про їх зміну.

При цьому, форма письмового повідомлення іншої сторони про зміну реквізитів договором не визначена.

Оскільки виставлені позивачем відповідачу рахунки на оплату № 1782 від 25.07.2014 року та № 1965 від 18.08.2014 року містять повідомлення про зміну рахунку: «УВАГА! Нові банківські реквізити!» «Р/р 3461, Банк ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», м. Дніпропетровськ, МФО 305299», то колегія суддів не погоджується з висновком господарського суду щодо неналежного повідомлення позивачем відповідача про зміну поточного рахунку.

З матеріалів справи вбачається, що платіжними дорученнями №1717 від 15.08.2014 року на суму 9 810,00 грн. та №1807 від 11.09.2014 року на суму 12 164,40 грн. відповідачем було перераховано грошові кошти за продукцію, поставлену згідно видаткових накладних №1368 від 28.07.2014р., №1512 від 19.08.2014р. на рахунок ТОВ ТК АТК Україна №2001 у філії Дніпропетровське регіональне управління ПАТ КБ Південкомбанк з призначенням платежу: оплата за перекис водню згідно рах. № 1782 від 25.07.2014 року та рах. № 1965 від 18.08.2014 року (а.а. 46).

Факт перерахування коштів на визначені в договорі банківські реквізити також підтверджується випискою по особовому рахунку позивача у №2001 у філії Дніпропетровське регіональне управління ПАТ КБ Південкомбанк (а.с. 72-75).

Саме цей рахунок ТОВ ТК АТК Україна №2001 у філії Дніпропетровське регіональне управління ПАТ КБ Південкомбанк зазначений у реквізитах Договору поставки товару № 3 від 14.02.2013 року.

Факт перерахування коштів на визначені в договорі банківські реквізити сторонами не оспорюється.

Більш того, сам позивач надав довідку про залишок грошових коштів на поточному рахунку №2001, відкритому у філії Дніпропетровське регіональне управління ПАТ КБ Південкомбанк, який згідно банківської виписки на 02.10.2014 року складає 149 231,58 грн. (а.с. 68).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що відповідач повністю та своєчасно розрахувався за поставлений товар, однак грошові кошти перерахував не на розрахунковий рахунок, зазначений у рахунках на оплату, а на розрахунковий рахунок позивача, зазначений у реквізитах Договору поставки товару № 3 від 14.02.2013 року.

У звязку з чим, з урахуванням п. 6.2 Договору, відповідно до якого оплата здійснюється в національній валюті шляхом переказу покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника, що визначений в цьому договорі, колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги позивача про повторну оплату відповідачем вже оплаченого товару та, відповідно, безпідставними вимоги про стягнення з відповідача вартості поставленого товару за вже оплаченими рахунками № 1782 від 25.07.2014 року та № 1965 від 18.08.2014 року.

Твердження позивача про недійсність рахунку №2001 в банку Дніпропетровська філія ПАТ КБ Південкомбанк, закриття даного рахунку на момент перерахування коштів і, як наслідок, неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань, судом не приймаються до уваги з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1.24) статті 1 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні №2346-III від 05.04.2001р. (із змінами та доповненнями) переказ коштів (далі -переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі;

Згідно з пунктом 30.1 статті 30 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні №2346-III від 05.04.2001р. переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

В листі-відповіді Відділення №1 Публічного акціонерного товариства Перший український міжнародний банк в м. Кривий Ріг №KRR-22/422 від 06.07.2015р. вказано, що кошти в розмірі 9810грн. та 12164грн.40коп. на підставі платіжних доручень №1717 від 15.08.2014р. та №1807 від 11.09.2014р. були перераховані на рахунок ТОВ ТК АТК Україна №2001 у філії Дніпропетровське регіональне управління ПАТ КБ Південкомбанк. Вказані кошти з моменту перерахування по теперішній час на рахунки ТОВ АСС не повертались (а.с. 104).

Отже, грошові кошти в розмірі 9 810 грн. та 12 164 грн. 40коп. на підставі платіжних доручень №1717 від 15.08.2014р. та №1807 від 11.09.2014р. були зараховані на рахунок неналежного отримувача - ТК АТК Україна та на час звернення до суду знаходяться на рахунку позивача.

Перерахування відповідачем грошових коштів за іншу отриману продукцію на нові платіжні реквізити позивача не є доказом неналежного виконання грошового зобовязання.

Відповідно до абз. 5 п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17 травня 2011 року «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

З огляду на правильність резолютивної частини рішення, зазначення апеляційним судом у мотивувальній частині постанови власної правової кваліфікації спірних відносин та правової оцінки обставин справи, вимоги скаржника про скасування рішення є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "АТК УКРАЇНА", м. Дніпропетровськ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2015 року у справі № 904/4227/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 21.08.2015 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Н.Л. Величко

Суддя М.О. Дармін