ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

21.08.15р. Справа № 904/7514/15

Суддя господарського суду Крижний О.М. , розглянувши матеріали

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ДИАД-К", м. Славянськ, Донецька обл.

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "АМСТОР", м. Дніпропетровськ

про визнання вимог кредитора та зобов`язання ліквідатора визнати вимоги кредитора

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДИАД-К" звернулось до господарського суду з позовом, у якому просить визнати вимоги кредитора та зобов`язати ліквідатора визнати вимоги кредитора.

Розглянувши позовні матеріали господарський суд дійшов висновку про повернення позовної заяви без розгляду з наступних підстав:

1) До позовної заяви не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, всупереч п.4 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21 лютого 2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" платіжні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Крім того, подані копії квитанцій є неякісними, текст квитанцій неможливо прочитати.

Подання позивачем копії, а не оригіналу квитанції зафіксовано також у Акті господарського суду Дніпропетровської області № 348 від 21 серпня 2015 року.

Відповідно до ч.2 ст.36 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, оскільки чинним законодавством передбачено, що допустимим доказом сплати судового збору є виключно оригінал платіжного доручення, то його копія не є належним і допустимим доказом.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Вищого господарського суду України від 27 липня 2011 року по справі № 38/16-63.

Враховуючи вищезазначене, додане до позовної заяви платіжне доручення не свідчить про сплату судового збору у встановленому законом розмірі.

2) Також відповідно до п.6 ч.1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

До позовної заяви від 10.08.2015 року позивачем в якості доказів направлення відповідачу додано експрес-накладну №6751 від 20.08.15р., в якій не вказано які саме документи відправлені відповідачу.

Таким чином, до позовної заяви не додано доказів надсилання відповідачеві всіх копій доданих до позовної заяви документів.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України (п.3.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Суд зазначає, що національним законодавством України (статтею 56 Господарського процесуального кодексу України) передбачено забезпечення права відповідача на інформацію про подану позовну заяву та ознайомлення з її змістом і доданими документами, а також передбачено механізм реалізації такого права - шляхом встановлення обовязку позивача надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів до порушення провадження у справі.

Таким чином, право на справедливий суд, передбачене статтею 6 Конвенції, включає в себе обовязок позивача належним чином інформувати відповідача про подання позову до суду шляхом направлення на його адресу копії позовної заяви з додатками. При чому, таке інформування повинно бути здійснене позивачем до порушення судом провадження по справі. Отже, порушення провадження у справі до виконання позивачем вказаного обовязку, не буде відповідати статті 6 Конвенції.

На підставі викладеного, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, пунктами 4, 6 частини 1 статті 63, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додаток: на 1348-ми аркушах, в т.ч. копії квитанцій про сплату судового збору у розмірі 1827,00 грн. та 1218,00 грн.; Акт господарського суду Дніпропетровської області № 348 від 21 серпня 2015 року.

Суддя ОСОБА_1