РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2015Справа №910/15189/15

За позовом Державного підприємства «Міжнарожний аеропорт «Бориспіль»

до Публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит»

про зобов'язання вчинити дії

Суддя: Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Нагорна А.В. (довіреність №01-22/6-98 від 17.01.2015)

від відповідача - Биков О.І. (довіреність №80 від 18.08.2015)

в с т а н о в и в:

15.06.2015 позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Банк Національний кредит» вчинити дії по закриттю поточних рахунків №14001/840, №4001/980, №4001/392, №714/980 за договором від 01.06.2015 №3-26/2-3/02-26.45-10 на здійснення розрахунково-касового обслуговування - перерахувати 33931783 грн. 60 коп. на рахунок Державного підприємства «Міжнарожний аеропорт «Бориспіль» №4648 в філії АТ «Укрексімбанк» в м. Києві, код 380333, .

Письмовим відзивом від 30.07.2015 на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечив та просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що 05.06.2015 Правлінням Національного банку України було винесено постанову №358 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит» до категорії неплатоспроможних». 05.06.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №114 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк Національний кредит», згідно з яким з 08.06.2015 по 07.09.2015 (включно) запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк Національний кредит» Онищука Д.В. 03.07.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №126 «Про заміну уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк Національний кредит», згідно з яким з 03.07.2015 призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк Національний кредит» Паламарчука В.В. Посилаючись на положення ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідач зазначає, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Оскільки позивач є кредитором банку, на якого поширюються обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

01.06.2005 між відповідачем (банк) та позивачем (клієнт) укладено договір №3-26/2-3/02-26.45-10 (далі за текстом - договір), згідно п. 1.1 якого на умовах та в порядку, передбачених договором, банк відкриває клієнту поточний рахунок №0001 та надає йому послуги, передбачені додатками до договору, а клієнт здійснює оплату наданих банком послуг у розмірі, строки та в порядку, передбаченому договором та додатками до нього.

Банк виконує операції по рахунку на підставі розрахункових документів, у безготівковій та готівковій формі у порядку, строки та на умовах, передбачених Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління НБУ №22 від 21.01.2004, Інструкцією про організацію роботи з готівкового обігу установами банків України, затвердженою Постановою Правління НБУ №69 від 19.02.2001, чинним законодавством України та цим договором (п. 2.3. договору).

Банк виконує операції по рахунку на підставі розрахункових документів, які надаються до банку безпосередньо або за документами, що передаються клієнтом по електронних каналах зв'язку відповідно до умов окремого договору (п. 2.4 договору).

Банк виконує операції по рахунку в національній валюті України та в іноземній валюті за розрахунковими документами, які надійшли від клієнта протягом операційного часу, в день їх надходження, при умові належного оформлення документів, необхідних для здійснення зазначених операцій відповідно до законодавства України та вимог банку, і наявності достатніх коштів на рахунку. Тривалість операційного часу встановлюється внутрішніми правилами банку окремо для проведення операцій в національній та іноземній валютах, та може змінюватися банком (п. 2.5 договору).

Банк виконує операції по рахунку в національній валюті України та в іноземній валюті за розрахунковими документами, які надійшли від клієнта після операційного часу банку, наступного робочого дня. Банк має право виконувати операції по рахунку в національній валюті України та в іноземній валюті за розрахунковими документами, які надійшли від клієнта після операційного часу банку, в день їх надходження, за проханням клієнта з отриманням відповідної плати згідно (п. 2.6 договору).

Клієнт доручає банку застосовувати договірне списання коштів зі свого рахунку на підставі окремих доручень клієнта, оформлених у відповідності до діючого законодавства України (п. 2.7 договору).

Банк зобов 'язується забезпечити клієнту відкриття, зміну, та закриття рахунку, а також надання послуг в порядку, в строки та на умовах, передбачених договором (п. 3.1.1 договору).

Клієнт зобов'язується надавати банку всі документи, необхідні для відкриття, закриття рахунку та надання послуг, в порядку, кількості, строки та у формі, які забезпечуватимуть виконання банком зазначених в цьому пункті дій у відповідності до чинного законодавства України та договору (п. 3.2.1 договору).

Банк має право здійснювати безспірне та безакцептне списання коштів з рахунку у випадках, передбачених чинним законодавством (п. 3.3.6 договору).

Клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на рахунку з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством України; вимагати своєчасного і повного здійснення розрахунків та інших обумовлених цим договором послуг, але не виходячи з термінів, встановлених чинним законодавством України (п.п. 3.4.1, 3.4.3 договору).

Сторонами у п. 8.1 договору погоджено, що договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2005.

У договорі про внесення змін №1 до договору від 07.11.2006 змінено найменування позивача на Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», змінено у договорі слова «рахунок №0001» на «рахунок №0879».

Додатковою угодою №2 від 29.12.2006 та договором про внесення змін №3 від 01.12.2008 сторонами були внесені зміни до договору.

Згідно договору про внесення змін №4 від 01.10.2010 змінено у договорі слова «рахунок №0879» на слова «рахунок №714».

Сторонами вносилися зміни до договору шляхом підписання договору про внесення змін №5 від 22.12.2010, додаткової угоди №6 від 15.03.2011, договору про внесення змін №7 від 01.10.2011, договором про внесення змін №8 від 17.11.2011, договору про внесення змін №9 від 22.11.2011, договору №10 від 02.08.2012, договору про внесення змін №11 від 26.04.2013, договору про внесення змін №12 від 30.04.2013, договору про внесення змін №13 від 23.05.2013, договору про внесення змін №14 від 01.06.2013, договору про внесення змін №15 від 27.06.2013, договору про внесення змін №16 від 31.07.2013, договору про внесення змін №17 від 28.08.2013, договору про внесення змін №18 від 24.09.2013, договору про внесення змін №19 від 30.10.2013, договору про внесення змін №20 від 27.11.2013, договору про внесення змін №21 від 05.12.2013, договору про внесення змін №21 від 11.03.2014, договору про внесення змін №23 від 10.04.2014, договору про внесення змін №24 від 30.05.2014, договору про внесення змін №25 від 27.06.2014, договору про внесення змін №26 від 31.07.2014, договору про внесення змін №27 від 21.08.2014, договору про внесення змін №28 від 30.09.2014, договору про внесення змін №29 від 31.10.2014, договору про внесення змін №30 від 01.12.2014, договору про внесення змін №31 від 31.12.2014, договору про внесення змін №32 від 30.01.2015, договору про внесення змін №33 від 13.02.2015, договору про внесення змін №34 від 13.02.2015, договору про внесення змін №35 від 27.02.2015, договору про внесення змін №36 від 31.03.2015, договору про внесення змін №37 від 01.04.2015, договору про внесення змін №38 від 29.04.2015.

Позивачем було подано відповідачу заяву про закриття поточного рахунку в японській єні №4001/392 та перерахування залишку коштів на рахунок №4648, яка отримана відповідачем 08.06.2015 за вх. №226, заяву про закриття поточного рахунку в доларах США №4001/840 та перерахування залишку коштів на рахунок №4648, відкритий у філії ПАТ «Укрексімбанк» в м. Києві, яка отримана відповідачем 08.06.2015 за вх.229, заяву про закриття поточного рахунку в гривні №714/980 та перерахування залишку коштів на рахунок №4648, відкритий у філії ПАТ «Укрексімбанк» в м. Києві, яка отримана відповідачем 08.06.2015 за вх. 227, заяву про закриття поточного рахунку в гривні №4001/980 та перерахування залишку коштів на рахунок №4648, відкритий у філії ПАТ «Укрексімбанк» в м. Києві, яка отримана відповідачем 08.06.2015 за вх.228.

Позивачем відповідачу було надано платіжне доручення №113 від 08.06.2015 на перерахування 33931783 грн. 60 коп. з рахунку № 14001, відкритому у ПАТ «Банк Національний кредит» на рахунок №4648, відкритий у філії АТ «Укрексімбанк» в м. Києві, код 3800333.

Посилаючись на те, що відповідачем не вчинено дій щодо закриття поточних рахунків позивача згідно зазначених заяв та перерахування коштів у сумі 33931783 грн. 60 коп. позивачу, просив зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Банк Національний кредит» вчинити дії по закриттю поточних рахунків №14001/840, №4001/980, №4001/392, №714/980 за договором та перерахувати 33931783 грн. 60 коп. на рахунок Державного підприємства «Міжнарожний аеропорт «Бориспіль» №4648 в філії АТ «Укрексімбанк» в м. Києві, код 380333, .

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у задоволенні позову з таких підстав.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка, зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом, за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом (ст. 1068 Цивільного кодексу України).

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (ст. 1074 Цивільного кодексу України ).

Згідно із ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов'язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки (ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється лише в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, крім випадків, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму». Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми (ч. 2 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Таким чином, з огляду на вказані вище положення договору та чинного законодавства, банк зобов'язаний виконувати розрахункові документи позивача не пізніше наступного операційного дня після їх отримання.

Відповідно до п.20.1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492 (далі за текстом - Інструкція від 12.11.2003 № 492 ) поточні рахунки клієнтів банків закриваються на підставі заяви клієнта.

Згідно п. 20.6 Інструкції від 12.11.2003 № 492 банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком (з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно з дорученням клієнта тощо). Датою закриття поточного рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим рахунком день. Якщо на поточному рахунку власника немає залишку коштів, а заява подана в операційний час банку, то датою закриття поточного рахунку є день отримання банком цієї заяви. У заяві про закриття поточного рахунку (паперовій копії заяви в електронній формі) головний бухгалтер банку або інша уповноважена особа банку зазначає дату та час отримання заяви, дату закриття рахунку та засвідчує це своїм підписом. Заява про закриття поточного рахунку зберігається в справі з юридичного оформлення рахунку. У день закриття поточного рахунку банк зобов'язаний видати клієнту довідку про закриття рахунку.

Для закриття рахунку за ініціативою клієнта, достатньо подання клієнтом банку відповідної заяви. При цьому згода банку не вимагається, оскільки чинним законодавством визначено лише дії банку, які він повинен вчинити.

Судом встановлено, що станом на час звернення до суду з позовною заявою, подане позивачем на виконання до банку платіжне доручення №113 від 08.06.2015 на суму 33931783 грн. 60 коп. є невиконаним.

За таких обставин, судом встановлено, що банк, отримавши від позивача зазначені заяви про закриття рахунків та повернення залишку грошових коштів, не виконав свої зобов'язання за договором, чим порушив майнове право позивача на вільне володіння та розпорядження належним майном, яким у розумінні ст.ст.177, 190 Цивільного кодексу України є грошові кошти.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.06.2015 № 358 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.06.2015 прийнято рішення № 114 про запровадження з 08.06.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк Національний Кредит» до 07.09.2015 включно.

Як вказується у ч. ч. 1 та 2 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Зазначений закон є спеціальним нормативним актом, який підлягає обов'язковому застосуванню у даних правовідносинах. Всі інші акти законодавства України можуть застосовуватись до правовідносин сторін лише в тій частині, що не суперечить вказаному Закону.

Частинами 1, 5 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд розпочинає виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які надають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Верховний Суд України в постанові від 25.03.2015 у справі №3-24гс15 зазначив, що зобов'язальні правовідносини на підставі договору банківського рахунка носять майново-грошовий характер, а відтак, позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами, на якого поширюється обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до положень ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Отже, задоволення вимог позивача має здійснюватися виключно у порядку, строки та у черговості, встановленій Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З урахуванням викладеного вище у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі, поклавши на позивача судові витрати у справі відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

1. У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати у справі покласти на позивача.

У судовому засіданні 31.08.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складене та підписане 01.09.2015.

Суддя В.О. Демидов