УХВАЛА

20.08.2015Справа № 910/19989/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Слобожанка»

до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна.

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Гіппіус Р.О.;

від відповідача: Комлик І.С.;

від третьої особи: Новиков О.Є.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Слобожанка» (далі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі-відповідач) про визнання виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. від 09.07.2015 за реєстровим номером 1045 таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виконавчий напис № 1045 від 09.07.2015 вчинений з порушенням ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п. 2, 3 глави 16 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусам України» від 03.03.2004 № ХХ/5 та п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Разом із позовною заявою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Слобожанка» подало заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходів до забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Шевченко І. Л. від 09.07.2015 за реєстровим номером 1045, а також клопотання про витребування доказів, в якому просить суд витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. оригінали документів, а саме:

- виконавчого напису приватного нотаріуса від 09.07.2015 з реєстровим номером 1045 про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Слобожанка» за договором про надання мультивалютної кредитної лінії № 805/6/18/6-074 від 27.06.2006 у розмірі 58 999 981, 42 грн. на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»;

- інші документи (розрахунки суми заборгованості, повідомлення, докази безспірності кредиторських вимог), які були надані Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» для вчинення виконавчого напису.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.08.2015 порушено провадження у даній справі, зокрема, залучено до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Інну Леонтіївну, призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 20.08.2015 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

19.08.2015 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що чинним законодавством передбачена можливість вчинення виконавчих написів на кредитних договорах саме за наявності оригіналу договору та виписки з рахунку боржника, подання інших документів чинним законодавством не передбачено. Крім того, відповідач зазначає, що останнім було повідомлено позивача про дострокове повернення кредитних коштів.

20.08.2015 через загальний відділ діловодства суду від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. повідомляє суд, що відповідачем було додано до заяви про вчинення виконавчого напису передбачений чинним законодавством перелік документів. Безспірність вимог також підтверджується наданою відповідачем випискою по рахунку позивача, з якої вбачалося, що заборгованість у розмірі 58 999 981, 42 грн. зі сплати частини тіла кредиту є непогашеною.

20.08.2015 через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва представник відповідача подав письмові пояснення на заяву про забезпечення позову, мотивуючи тим, що позивачем не було обґрунтовано, яким чином невжиття заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення у даній справі.

Також, 20.08.2015 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав клопотання про залучення до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департамент виконавчої служби Міністерства юстиції України відділ примусового виконання рішень, оскільки саме у провадженні останнього перебуває виконавчий напис, чинність якого оспорюється.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав подану заяву про вжиття заходів до забезпечення позову.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог та підтримав подане клопотання про залучення третьої особи.

Розглянувши клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департамент виконавчої служби Міністерства юстиції України відділу примусового виконання рішень, суд відзначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Оскільки відповідач належним чином не обґрунтував, яким саме чином рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України, відповідно суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про залучення третьої особи.

Представник третьої особи у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог.

Разом з тим, розглянувши подану позивачем заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивач зазначає, що нотаріус вчинив виконавчий напис, незважаючи на те, що договір про надання мультивалютної кредитної лінії №805/6/18/6-074 від 27.06.2006 року, укладений між позивачем та відповідачем не є нотаріально посвідченою угодою, вимоги відповідача за кредитним договором не є безспірними, оскільки між банком та позичальником існує спір по визначенню розміру заборгованості, нотаріус вчинив спірний виконавчий напис без підтвердження первинних документів бухгалтерського обліку, які б мали підтвердити наявність заборгованості з урахуванням усіх фактів повернення позичальником кредиту. Нарахування банком процентів за користування кредитними коштами, обсягу та суми погашення таких процентів. Крім того, нотаріус не пересвідчився, чи було повідомлено позивача про дострокове повернення кредитних коштів.

Водночас, на підставі виданого виконавчого напису 17.07.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України було відкрито виконавче провадження №48169993 зі стягнення заборгованості за договором про надання мультивалютної кредитної лінії №805/6/18/6-074 від 27.06.2006 року у розмірі 58 999 981,42 грн.

Крім того, 17.07.2015 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України було винесено постанову, якою накладено арешт на рухоме та нерухоме майно позивача.

30.07.2015 державною виконавчою службою проведені виконавчі дії, під час яких було складено Акт опису та арешту майна (рухомого та нерухомого) позивача. На описане майно накладено арешт та передано на зберігання відповідачу, у зв'язку з чим, станом на сьогоднішній день позивач не може користуватися власним майном, здійснювати господарську діяльність та не має доступу до останнього.

Тож, як стверджує позивач, невжиття заходів до забезпечення позову щодо зупинення стягнення на підставі виконавчого напису може призвести до передачі та реалізації майна на підставі оскаржуваного виконавчого напису.

Так, відповідно до ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє певні дії по підготовці справи до розгляду, в тому числі вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову.

Статтями 66, 67 ГПК України передбачено право господарського суду за заявою сторони або з своєї ініціативи вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Позов забезпечується в тому числі й забороною відповідачеві вчиняти певні дії.

В постанові Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» сформульована позиція Вищого господарського суду України про доцільність вирішення питання про вжиття забезпечувальних заходів саме на стадії підготовки справи до розгляду.

Тож, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обираючи, який саме захід забезпечення позову слід застосовувати у тій чи іншій справі, господарський суд повинен виходити з такого. У позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Такі правила повинні застосовуватись і до інших осіб, яким на підставі статті 67 ГПК забороняється вчинення дій щодо предмета спору.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За висновком суду, у випадку вчинення органами державної виконавчої служби дій щодо примусового стягнення грошових коштів за виконавчим написом, вирішення спору по суті у даній справі не буде мати сенсу, оскільки виконавчий напис буде вже виконаним, тому захист прав позивача у визначений ст. 50 Закону України «Про нотаріат» спосіб буде неможливим.

Крім того, виконання рішення суду, у разі задоволення позову, також буде неможливим, оскільки стягнення грошових коштів органами державної виконавчої служби у примусовому порядку за спірним виконавчим написом, утруднить виконання рішення суду про визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки він буде вже фактично виконаним (відповідної правової позиції також дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 24.06.2008 у справі № 38/51, щодо якої ухвалою Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 21.08.2008 відмовлено у порушенні провадження з перегляду).

З огляду на вищевикладене, враховуючи доводи позивача, пов'язаність заходів забезпечення позову з предметом спору, наявність можливості утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову та невжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Слобожанка» про вжиття заходів до забезпечення позову та наявність підстав для зупинення стягнення за виконавчим написом №1045, вчиненим 09.07.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л.

Керуючись ст. ст. 65, 66, 67 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Слобожанка» про вжиття заходів до забезпечення позову задовольнити.

2. До вирішення спору у справі № 910/19989/15 по суті та набрання рішенням законної сили вжити заходи до забезпечення позову шляхом:

- зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Шевченко І. Л. від 09.07.2015 за реєстровим номером 1045 про стягнення заборгованості за договором про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/6-074 від 27.06.2006.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Слобожанка» (49019, м. Дніпропетровськ, вул. Ударників, буд. 27, ідентифікаційний код - 30883688).

Боржник: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, буд. 29, ідентифікаційний код - 00039019).

Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з 20.08.2015 і дійсна для пред'явлення до виконання до 20.08.2016.

Суддя Бондарчук В.В.