ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.08.2015 Справа № 905/605/15

Суддя господарського суду Донецької області Гринько С.Ю., при секретарі судового засідання Табачнікові В.Г., розглянувши матеріали за позовом Публічного акціонерного товариства «Донецький металопрокатний завод» м.Донецьк до відповідача - Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» м.Маріуполь про стягнення 6 644 329,20 грн.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1- довіреність від 03.08.15р.,

ВСТАНОВИВ:

30.06.2015р. позивач звернувся до господарського суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за поставлену продукцію в сумі 5930694,94грн., 113907,99грн. за транспортування, 228980,93грн. пені за прострочку оплати за період з 17.01.14р. по 15.01.14р., 45867,41грн. 3%річних за цей же період та 324877,93грн. інфляційних втрат за період з 01 лютого по 15 квітня 2014р.

В обґрунтування заявленого посилається на невиконання відповідачем грошового зобов»язання за договором №М/11/03-14/49/ПСНС-00228 від 24.02.2011 за поставлену металопродукцію відповідно специфікаціям №48 від 03.12.13р., № 49 від 23.12.13р., № 02/1від 27.01.14р. і після зміни підстав - № 47 від 23.10.2013року, якими визначені предмет поставки і строки поставки і оплати, додаткові узгодження про зміну реквізитів та продовження строку дії договору, залізничні накладні, виставлені рахунки для оплати та витяги з банківських рахунків.

Відповідач не направив до господарського суду в судове засідання свого повноважного представника, відповідач не надав суду письмового відзиву на позов, але надіслав клопотання про надання відстрочки виконання рішення на три місяця, посилаючись на скрутне фінансове становище підприємства, про що свідчать звіт про фінансові результати за 2014р. і перше півріччя 2015р., копія балансу, довідка про заборгованість по заробітної платі, про обсяги виробництва тощо.

Господарський суд при аналізі наданий позивачем документів, вважає їх достатніми для вирішення спору по суті без відзиву на позов і відсутності представника, який не скористався своїм законним правом на участь в судовому засіданні, про місце і дату якого був належним чином повідомлений на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, суд -

ВСТАНОВИВ:

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача суми заборгованості за отриманий ним по договору поставки № М/11/03-14/49/ПСНС-00228 від 24.02.2011р. товар, а також нараховані річні, інфляційні витрати, пеня за несвоєчасне виконання грошового зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

За своїм змістом та правовою природою договір № М/11/03-14/49/ПСНС-00228 від 24.02.2011р., на який позивач посилається як на підставу своїх вимог, є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

При дослідженні матеріалів справи господарським судом встановлено, що за договором поставки постачальник (позивач) поставляє, а покупець (відповідач) приймає і оплачує на умовах договору (далі Товар), кількість, асортимент і ціна якої зазначені в специфікаціях, які є невідємною частиною договору.

Пункти 2.1, 3.4, 3.5 договору, які визначають, зокрема, порядок розрахунків, були змінені додатковою угодою від 31.10.2011року, якою передбачено, що строк оплати визначається окремою специфікацією.

Додатковою угодою № 5 від 16.12.2013року сторони визначились з продовженням строку дії договору до 31.12.2015року.

Враховуючи, що договір має всі істотні умови для даного виду, він вважається судом укладеним.

Господарським судом встановлено, що по відповідно до специфікацій № 47 від 23.10.2013р., № 48 від 03.12.2013р., № 49 від 23.12.2013р., № 02/1 від 27.01.2014р. було поставлено у залізничних вагонах прокат чорних металів, асортимент яких визначений в кожній специфікації.

Поставка продукції підтверджується залізничними накладними.

Відповідно до умов договору позивачем відповідачу виставлені рахунки на суму поставленої продукції 6501437,60грн. Цей факт підтверджують реєстри замовлених листів і витяги з банківських рахунків про часткове перерахування відповідачем вартості отриманої продукції з посиланням на виставлений рахунок.

31.01.2014року відповідач перерахував позивачу 570742,66грн. платіжним дорученням №579987, що підтверджується витягом з банківського рахунку.

Сторони передбачили, що транспортні витрати будуть сплачуватись відповідачем. Сторони підписали два акти здавання-приймання продукції № 375 від 30.12.2013р. і № 230 від 31.01.2014р., в яких відображені транспортні витрати в сумі 113907,99грн.

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

Приймаючи до уваги, що позивачем виконанні умови договору щодо поставки продукції і доведено, що відповідач не сплатив отриману продукцію і транспортні витрати, господарський суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за поставлену продукцію в сумі 5930694,94грн. (6501437,60 570742,66) і транспортні витрати в сумі 113907,99грн. (85550,26 + 28357,73) в повному обсязі як доведені і законні.

Оскільки відповідачем отриманий товар у позивача без будь-яких зауважень, оплата повинна здійснюватись в термін, передбачений сторонами у договорі, так як відповідно до загальних умов виконання зобовязання викладених в ст.ст. 526, 530 ЦК боржник повинен сплатити одержаний товар в строки, передбачені умовами договору.

Оскільки, відповідачем не були виконанні належним чином зобовязання щодо оплати товару, це стало підставою для застосування господарських санкцій, передбачених п. 4.3 договору.

У відповідності зі ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки сторонами договором: а) встановлений строк виконання грошового зобовязання (п. 4.3 договору); б) вид відповідальності за прострочення грошового зобовязання; в) розмір пені п.4.3договору), а також доведено факт прострочки виконання боржником грошового зобовязання, господарський суд задовольняє вимоги позивача в частині стягнення 228980,93грн. пені, оскільки вона розрахована в розмірі, що не суперечить вимогам Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобовязання, тобто з урахуванням шестимісячного терміну (за період з 17.01.2014р. по 15.05.2014р. по кожній конкретній поставці) та розміру облікової ставки НБУ.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання зобовязання. Таке нарахування є не зобовязанням кредитора, а його законним правом.

Позивач скористувався своїм правом і вимагає з винної сторони у простроченні грошового зобовязання сплати інфляційних втрат і 3% річних.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, господарський суд, провівши власний розрахунок, задовольняє вимоги позивача в частині стягнення інфляційних витрат в розмірі 324877,93грн. за період з лютого по квітень 2014року і 3% річні за період з 17.01.2014р. по 15.05.2014р. в сумі 45 867,41грн.

Оскільки позов задоволений в повному обсязі, господарський суд стягує судові витрати з відповідача.

На підставі ст.ст.526,530,546,549,610,612,625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 67,193 Господарського кодексу України та, керуючись статтями 49, 82,84, 81-1, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш», , м.Маріуполь, 87535, пл.Машинобудівників, 1 на користь Публічного акціонерного товариства «Донецький металопрокатний завод», , м.Донецьк 83009, вул. Новоросійська, 13 (поштова адреса 85612, Донецька область, Мар»їнський район, м.Курахове, промислова зона, 70) заборгованість за продукцію в сумі 5930694,94грн., заборгованість за транспортування в сумі 113907,99грн., пеню в сумі 228980,93грн., інфляційні витрати в сумі 324877,93грн., 3%річних в сумі 45867,41грн., судові витрати в розмірі 73080, 00грн.

Рішення господарського суду, повний текст якого оголошений та підписаний 27.08.2015року, може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду через місцевий господарський суд в десятиденний термін.

Суддя С.Ю. Гринько