ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2015 р. Справа № 907/888/13

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Михалюк О.В.

суддів Кордюк Г.Т.

Мельник Г.І.

розглянув апеляційну скаргу компанії Cengart Financial Inc.

на рішення господарського суду Закарпатської області від 17.09.2013р.

у справі № 907/888/13

за позовом Приватного акціонерного товариства «Карпатська рудна компанія», м.Берегове

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатполіметали», с.Мужієво Берегівського району Закарпатської області

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. компанії Cengart Financial Inc.

2. Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

3. Міністерства екології та природних ресурсів України

4. Державної служби геології та надр України

5. ДАК «Українські поліметали»

за участю прокуратури Закарпатської області

про зобов»язання вчинити певні дії,

з участю представників :

від позивача - Гожик В.М.

від відповідача - Петик Т.А.

від прокуратури - Мельничук Ю.І.

від третьої особи-1 - не з»явився

від третьої особи-2 - не з»явився

від третьої особи-3 - не з»явився

від третьої особи-4 - не з»явився

від третьої особи-5 - Приянчук І.В.

В ході судового засідання сторонам права і обов"язки, передбачені ст.22 ГПК України роз"яснені, заперечень щодо складу суду не поступало.

Треті особи належним чином були повідомлені про день та час слухання справи, однак повноважних представників в засідання не скерували, в зв"язку з чим колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними у справі доказами.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 17.09.2013р. у справі № 907/888/13 (суддя Русняк В.С.) задоволено позов Приватного акціонерного товариства «Карпатська рудна компанія» та зобов»язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатполіметали» передати позивачу відвали гірських порід, а саме:

- відвал № 1, розташований біля устя похилої шахти №1 на землях Мужіївської сільскої ради за межами населенного пункту;

- відвал № 2 (нерудний), розташований на усті штольні №20 на землях Мужіївської сільскої ради за межами населенного пункту;

- відвал № 3 (нерудний), розташований на ділянці устя штольні №25 на землях Мужіївської сільскої ради за межами населенного пункту;

- відвал № 4 (рудний), розташований на площадці вертикальної шахти РЕ-1 на землях Берегівської міської ради за межами населенного пункту;

- відвал № 5 (нерудний), розташований біля вертикальної шахти РЕ-1 і безпосередньо примикає до рудного відвалу №4, знаходиться на землях Берегівської міської ради за межами населенного пункту.

Не погоджуючись з даним рішенням скаржник - компанія Cengart Financial Inc. подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просила скасувати згадане рішення.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05.11.2013р. у справі № 907/888/13 рішення господарського суду Закарпатської області від 17.09.2013р. залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.11.2014р. задоволено частково касаційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області в інтересах держави в особі Міністерства екології та природних ресурсів України, Державної служби геології та надр України, Міністерства промислової політики в особі ЗАТ "ДАК "Українські поліметали", постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05.11.2013р. скасовано, справу № 907/888/13 передано на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 26.01.2015р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - компанію Cengart Financial Inc.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.02.2015р. апеляційну скаргу компанії Cengart Financial Inc. задоволено частково, рішення господарського суду Закарпатської області від 17.09.2013р. у справі № 907/888/13 скасовано, провадження у справі припинено.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.04.2015р. у справі № 907/888/13 змінено Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатська рудна компанія" його правонаступником - Приватним акціонерним товариством "Карпатська рудна компанія", задоволено частково касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Карпатська рудна компанія", постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.02.2015р. у справі № 907/888/13 скасовано, справу передано на новий апеляційний розгляд до Львівського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 07.05.2015р. розгляд справи призначено на 02.06.2015р. Розгляд справи відкладався з підстав викладених в ухвалах суду.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 23.06.2015р. до участі у справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, а саме: Міністерство економічного розвитку і торгівлі України; Міністерство екології та природних ресурсів України; Державну службу геології та надр України; Державну акціонерну компанію "Українські поліметали".

Підставами для скасування оскаржуваного рішення скаржник вважає зокрема те, що воно є незаконне, винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки вирішуючи питання про зобов»язання передати на користь ПАТ «Карпатська рудна компанія» відвали гірських порід суд першої інстанції не з»ясував, яким чином ці активи обліковуються на балансі ТзОВ «Закарпатполіметали» та яким чином вони включені до ліквідаційної маси банкрута. Судом не розглядалось питання щодо часу виникнення цих відвалів, їх фактичного стану, інформації щодо їх використання у діяльності ТзОВ «Закарпатполіметали», оціночної вартості та фактичного стану цих активів, а також можливого подального продажу цих активів для задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство. Також, на думку скаржника, судом не надано належної оцінки тому факту, що спеціальний дозвіл № 5495 від 19.03.2012р. не надає ПАТ «Карпатська рудна компанія» права на розробку будь-яких техногенних родовищ, які можуть бути на прилеглій території до Мужіївського родовища золотополіметалічних руд, а сам дозвіл на спеціальне використання передбачає лише використання надр, а не інших активів на поверхні. Судом проігноровано той факт, що стаття 24 Кодексу України про надра не встановлює у особи, яка має спеціальний дозвіл на використання корисних копалин витребовувати у будь-яких інших осіб відвали, техногенні родовища тощо. Як зазначає скаржник, виключно ТзОВ «Закарпатполіметали» на Мужіївському родовищі належать комплекс будівель та споруд, а також активи в гірничих виробках. На території Мужіївського родовища розташовані промисловий майданчик ТзОВ «Закарпатполіметали», адміністративні та виробничі приміщення, збагачувальна фабрика, а також продукти незавершеного виробництва у вигляді збагаченої руди в сховищах. Крім того, у гірничих виробках та на поверхні залишається інфраструктура та обладнання ТзОВ «Закарпатполіметали» за рахунок чого може бути задоволено вимоги кредиторів у справі про банкрутство. Відтак, на думку скаржника, до завершення дії договору оренди земельної ділянки та ліквідаційної процедури у справі про банкрутство ТзОВ «Закарпатполіметали» будь-які відвали, продукти переробки та інші активи є активами безпосередньо ТзОВ «Закарпатполіметали» і не можуть бути визнані ані техногенними родовищами, ані передані будь-яким особам.

Наводить скаржник і інші доводи, що є, на його думку, підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Позивач звернувся до господарського суду Закарпатської області з вимогою про зобов'язання ТзОВ "Закарпатполіметали" передати ПАТ "Карпатська рудна компанія" відвали гірських порід, а саме: відвал № 1, розташований біля устя похилої шахти № 1 на землях Мужіївської сільської ради за межами населеного пункту; відвал № 2 (нерудний), розташований на усті штольні № 20 на землях Мужіївської сільської ради за межами населеного пункту; відвал № 3 (нерудний), розташований на ділянці устя штольні № 25 на землях Мужіївської сільської ради за межами населеного пункту; відвал № 4 (рудний), розташований на площадці вертикальної шахти РЕ-1 на землях Берегівської міської ради за межами населеного пункту та відвал № 5 (нерудний), розташований біля вертикальної шахти РЕ-1 і безпосередньо примикає до рудного відвалу № 4, знаходиться на землях Берегівської міської ради за межами населеного пункту.

Підставою позову слугувало те, що ПАТ "Карпатська рудна компанія" є власником спеціального дозволу №5495 від 19.03.2012р. на видобування золотих та золото-поліметалічних руд, а також підземних вод, придатних для технічного водопостачання Мужіївського родовища, розташованого в 4,0 км. від м. Берегово в Закарпатській області. Позивач вважає, що правові підстави для створення йому перешкод у користуванні спірними відвалами з боку TзOB "Закарпатполіметали" відсутні, оскільки вони не перебувають на балансі відповідача та не входять до ліквідаційної маси.

Згідно наявної в матеріалах справи копії акта проведення обстеження відвалів гірських порід та лежалих хвостів TзOB Закарпатполіметали" від 23.04.2013р. на території ТзОВ "Закарпатполіметали" розташовано два відвали зубожених золото-поліметалічних руд, три відвали пустих порід та одне хвостосховище лежалих хвостів: відвал № 1, розташований біля устя похилої шахти № 1 на землях Мужіївської сільської ради за межами населеного пункту; відвал № 2 (нерудний), розташований на усті штольні № 20 на землях Мужіївської сільської ради за межами населеного пункту; відвал № 3 (нерудний), розташований на ділянці устя штольні № 25 на землях Мужіївської сільської ради за межами населеного пункту; відвал №4 (рудний), розташований на площадці вертикальної шахти РЕ-1 на землях Берегівської міської ради за межами населеного пункту; відвал № 5 (нерудний) розташований біля вертикальної шахти РЕ-1 і безпосередньо примикає до рудного відвалу № 4, знаходиться на землях Берегівської міської ради за межами населеного пункту; хвостосховище, розташоване на відстані 3,5 км. на схід від відвалів Мужіївського родовища у відпрацьованому перлітовому кар'єрі на землях Мужіївської сільської ради в межами населеного пункту. Обсяг рудних відвалів: 69 224 м3 або 131945т., обсяг нерудних відвалів:106201 м3, обсяг запасів накопичених у хвостосховищі не перероблених у повному обсязі лежалих хвостів: 234580 м3 або 281496 т. (а.с.16-20, т.1).

Відповідно до довідки про залишкові запаси корисної копалини (золотополіметалічних руд) Мужіївського родовища, наданої Державним науково-виробничим підприємством "Державний інформаційний геологічний фонд України" (лист №31дск від 17.07.2013р.) станом на 01.07.2013р. за даними Державного балансу запасів корисних копалин у відвалах знаходяться запаси золото-поліметалічних руд і корисних компонентів, у кількості за категоріями: руда, (тис.т): С1- 132,1; золото, (кг): С1 - 205,0; срібло, (т): С1 - 1,792; свинець, (тис, т): С1 - 1,028; цинк, (тис.т): С1 - 0,8. Вказані запаси враховані у Державному балансі запасів корисних копалин та відносяться до Мужіївського родовища золотополіметалічних руд (а.с.27-28, т.1).

Постановою господарського суду Закарпатської області від 16.02.2010р. у справі №16/89 ТзОВ "Закарпатполіметали" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру (а.с.82-85, т.1).

Завданням законодавства України про надра є регулювання гірничих відносин з метою забезпечення раціонального, комплексного використання надр для задоволення потреб у мінеральній сировині та інших потреб суспільного виробництва, охорони надр, гарантування при користуванні надрами безпеки людей, майна та навколишнього природного середовища, а також охорона прав і законних інтересів підприємства, установ, організацій та громадян.

Надра - це частина це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння, надра є виключною власністю народу України і надаються тільки в користування. Це самостійний елемент природи, частина природного середовища. До надр відносять суцільні породи і породи, що перебувають у рідкому або газоподібному стані та ін.

Державний фонд надр включає як ділянки надр, що використовуються, так і ділянки надр, не залучені до використання, к тому числі континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони.

Складовим елементом надр є корисні копалини. Корисні копалини - це природні мінеральні речовини, які можуть використовуватись безпосередньо або після їх обробки. Корисні копалини за своїм значення поділяються на: корисні копалини загальнодержавного значення та корисні копалини місіцевого значення.

Віднесення корисних копалин до корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Крім того, родовища корисних компалин мають як природний, так і техногенний характер походження. Природні родовища корисних копалин - це нагромадження мінеральних речовин у надрах, на поверхні землі, у джерелах вод та газів, на дні водоймищ, які за кількістю, якістю та умовами залягання є придатними для промислового використання. Техногенні родовища корисних копалин - це місця, де накопичилися відходи видобутку, збагачення та переробки мінеральної сировини, запаси яких оцінені і мають промислове значення. Такі родовища можуть виникнути також внаслідок втрат при зберіганні, транспортуванні та використанні продуктів переробки мінеральної сировини.

Усі родовища корисних копалин, у тому числі техногенні, з запасами, оціненими як промисловів, становлять Державний фонд родовищ корисних копалин, а всі попередньо оцінені родовища корисних копалин-резерв цього фонду. Державний фонд родовищ корисних копалин є частиною Державного фонду надр.

Родовища, у тому числі техногенні, запаси і прояви корисних копалин підлягають обліку у державному кадастрі родовищ і проявів корисних копалин та державному балансі запасів корисних копалин. Державний облік родовищ, запасів і проявів корисних копалин здійснюється у порядку, що встановлюється Постановою Кабінету Міністрів України № 75 від 31.01.1995р. «Про затвердження Порядку державного обліку родовищ, запасів і проявів корисних копалин».

У відповідності до п.4 Порядку державного обліку родовищ, запасів і проявів корисних копалин усі родовища корисних копалин, у тому числі техногенні, з запасами, оціненими як промислові, становлять державний фонд родовищ корисних копалин, а всі попередньо оцінені родовища - резерв цього фонду.

Пунктом 6 цього ж Порядку встановлено, що обліку в державному кадастрі підлягають усі відкриті родовища корисних копалин на території України незалежно від кількості запасів, стану їх розвідки, освоєння і відомчої належності, а також прояви корисних копалин.

Державний кадастр родовищ і проявів корисних копалин містить відомості про кожне родовище, включене до Державного фонду родовищ корисних копалин, щодо кількості та якості запасів корисних копалин і наявних у них компонентів, гірничотехнічних, гідрогеологічних та інших умов розробки родовища та його геолого-економічну оцінку, а також відомості про кожний прояв корисних копалин.

Державний баланс запасів корисних копалин містить відомості про кількість, якість та ступінь вивчення запасів корисних копалин щодо родовищ, які мають промислове значення, їх розміщення, рівень промислового освоєння, а також відомості про видобуток, втрати і забезпеченість суспільного виробництва розвіданими запасами корисних копалин. Для визначення промислової цінності родовищ і оцінки запасів корисних копалин по кожному родовищу встановлюються кондиції на мінеральну сировину, що становлять сукупність вимог до якості і кількості корисних копалин, гірничо-геологічних та інших умов розробки родовища. Кондиції на мінеральну сировину розробляються з урахуванням раціонального використання всіх корисних копалин, а також наявних у них цінних компонентів і підлягають експертизі Державною комісією України по запасах корисних копалин.

Запаси Мужіївського родовища враховані Державними балансами запасів корисних копалин, які затверджені ДКЗ СРСР (протокол № 10988 від 29.12.1990р.), прийняті НТР Держкомгеології (протоколи від 29.08.1995р., 30.01.1996р.) та НТР Держгеонадра України (протокол № 29 від 27.03.2013р.), що підтверджується довідкою про залишкові запаси корисної копалини (ДСК № 33-дск), виданої заступником директора Державного інформаційного геологічного фонду України Балошанською Т.Д.

Запаси корисних копалин розвіданих родовищ, а також запаси корисних копалин, додатково розвіданих у процесі прозробки родовищ, підлягають експертизі та оцінюються Державною комісією України по запасах корисних копалин у порядку, встановленому Кабінето Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи залишкові запаси корисних копалин Мужіївського родовища золото поліметалічних руд, видобутих ТзОВ «Закарпатполіметали» включені до Державного фонду родовищ корисних копалин.

Для комплексних золотополіметалічних руд Мужієвського родовища прийнята частково колективно-селективна схема збачагення, що забезпечує ефективне використання всіх різновидів руд.

ТзОВ «Закарпатполіметали», яке здійснювало видобування корисних копалин з Мужієвського родовища у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 03.11.2010р. № 999 «Про визначення критеріїв віднесення об»єктів державної власності до таких, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави» є підприємством, яке здійснює видобування та переробку корисних копалин загальнодержавного значення та відноситься до об»єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

Безпосереднім об»єктом користування є не корисні копалини, а їх родовища, які надаються для видобутку корисних копалин. Згідно спеціального дозволу на користування надрами № 5495 від 19.03.2012р. ПАТ «Карпатська рудна компанія» надано дозвіл на видобування золотих та золото-поліметалічних руд, а також підземних вод, придатних для технічного водопостачання Мужіївського родовища.

Таким чином, ПАТ «Карпатська рудна компанія» на підставі вищевказаного дозволу вправі здійснювати видобуток надр з Мужіївського родовища, а не використовувати вже видобуті корисні копалини (відвали).

Крім того, слід зазначити, що наказом Державної служби геології та надр України № 132 від 25.04.2014р. дію вказаного спеціального дозволу на користування надрами, виданого ПАТ «Карпатська рудна компанія» № 5495 19.03.2012р. зупинено у зв»язку з порушенням надрокористувачем вимог ст.ст.24,51 Кодексу України про надра, ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», про що повідомлено позивача листом від 08.05.2014р. за № 6521/02/14-14.

У відповідності до п.22 порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011р. № 615 після зупинення дії дозволу надрокористувач зобов»язаний зупинити проведення на даній йому в користування ділянці надр робіт, передбачених дозволом. Зупинення дії дозволу не звільняє надрокористувача від обов»язку проводити на ділянці надр роботи, пов»язані із запобіганням виникнення аварійної ситуації або усунення її наслідків.

У відповідності до п.2 цього ж Порядку використання земельних ділянок для потреб, пов»язаних з користуванням надрами, здійснюється надрокористувачами у порядку, встановленому законодавством.

Стаття 18 Кодексу про надра України передбачає надання земельних ділянок для потреб, пов»язаних з користування надрами. Зокрема, в ч.2 цієї статті зазначено, що земельні ділянки для користування надрами, крім випадків передбачених статтею 23 цього Кодексу, надаються користувачам надр після одержавння ними спеціальних дозволів на користування надрами чи гірничих відводів. Проте, в ПАТ «Карпатська рудна компанія» відсутні документи на земельну ділянку де згідно спецдозволу на користування надрами має проводитись видобування корисних копалин. Крім того, дана земельна ділянка перебуває в оренді ТзОВ «Закарпатполіметали».

Частиною 1 статті 19 Кодексу про надра України передбачено, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організація і громадянам лише при наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

У відповідності до статті 17 Кодексу про надра України гірничим відводом є частина надр, надана користувачам для промислової розробки родовищ корисних копалин та цілей, не пов»язаних з видобуванням корисних копалин. Користування надрами за межами гірничого відводу забороняється.

Як вбачається з акту перевірки територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Закарпатській області № 08 від 07.03.2014р., проведеної у ПАТ «Карпатська рудна компанія», на підприємстві відсутній акт про надання гірничого відводу.

Факт відсутності у ПАТ «Карпатська рудна компанія» акту про надання гірничого відводу також підтверджується постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.05.2014р. у справі № 807/970/14 за позовом ПАТ «Карпатська рудна компанія» до Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування припису.

Крім того судом першої інстанції неправомірно вирішено питання щодо передачі позивачу корисних копалин, оскільки порядок передачі таких родовищ регламентовано на законодавчому рівні та повноваження щодо передачі покладено на міжвідомчу комісію, створену органом виконавчої влади.

Зокрема, статтею 40 Кодексу про надра України передбачено, що розвідані родовища корисних копалин, у тому числі техногенні, або їх ділянки, запаси, корисних копалин яких оцінено, включаються до Державного фонду родовищ корисних копалин і передаються для промислового освоєння в Порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п.4 Порядку передачі розвіданих корисних копалин для промислового освоєння, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.1995р. № 144, для передачі родовища корисних копалин у промислове освоєння спільним наказом підприємства, яке проводило геологорозвідувальні роботи та підприємства, яке приймає родовище в промислове освоєння, утворюється міжвідомча комісія.

Пунктом 6 цього ж Порядку передбачено, що передача родовищ корисних копалин, у тому числі техногенних, або їх ділянок оформлюється актом, який підписується головою та всіма членами міжвідомчої комісії. До акта додаються довідки, протоколи, описи та інші документи, зазначені в пункті 3 цього Порядку.

Відповідно до п.7 Порядку акт міжвідомчої комісії є підставою для віднесення запасів корисних копалин розвіданого родовища у державному фонді родовищ корисних копалин на даланс підприємства, яке прийняло родовище для промислового освоєння.

Контроль за дотриманням вимог цього Порядку, правильністю та своєчасністю передачі розвіданих родовищ корисних копалин для промислового освоєння здійснюють у межах своєї компетенції Держнаглядохоронпраці, Держгеонадра та їхні органи на місцях.

Вказаний Порядок судом першої інстанції не було враховано при винесенні оскаржуваного рішення.

Також слід зазначити, що відповідно до статті 1 Закону України «Про державне регулювання, видобування і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» визначає поняття видобуток дорогоцінних металів - це вилучення дорогоцінних металів з надр і відходів гірничо-збагачувального або металургійного виробництва (хвости збагачення, відвали, шлаки, шлами, недогарки) усіма можливими способами.

Суб»єкти господарювання, які здійснюють операції з дорогоцінними металами, дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення, напівдорогоцінним камінням, підлягають обов»язковій реєстрації в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного пробірного контролю.

Статтею 4 цього Закону передбачено, що видобуток дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення, напівдорогоцінного каміння проводиться суб»єктами господарювання на підставі ліцензії, одержаній в установленому порядку. Обов»язковість ліцензування такого виду господарської діяльності передбачено також п.4 ч.3 ст.9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності».

Як вбачається із матеріалів справи, у позивача відсутня ліцензія на видобування дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінноного каміння органогенного утворення, напівдорогоцінного каміння, що є обов»язковою для здійснення такого виду господарської діяльності.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судовий збір у даній справі слід покласти на позивача в порядку, передбаченому ст. 49 ГПК України.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст.33,34,43,49,91,99,101-105 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу компанії Cengart Financial Inc. - задоволити.

2. Рішення господарського суду Закарпатської області від 17.09.2013р. у справі № 907/888/13- скасувати.

3. В позові Приватного акціонерного товариства «Карпатська рудна компанія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатполіметали» про зобов»язання вчинити певні дії - відмовити.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Карпатська рудна компанія» (90202, Закарпатська область, м.Берегове, пр.Геологів, 10, код 38241969) на користь компанії Cengart Financial Inc. P.O.Box 3321, Drake Chembers, Road Town, Tortola, British Virgin Islands 573,50 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

6. Зобов»язати господарський суд Закарпатської області видати відповідний наказ.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

8. Матеріали справи повернути господарському суду Закарпатської області.

9. Повний текст постанови складено « 20» серпня 2015р.

Головуючий суддя Михалюк О.В.

суддя Мельник Г.І.

суддя Кордюк Г.Т.