ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2015 р.Справа № 922/3667/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Лобову Р.М.

розглянувши справу

за позовом Прокурора Червонозаводського району м.Харкова в інтересах держави в особі Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків
до Фірми "Сотруднічество" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 9319,23 грн., розірвання договорів, виселення
за участю представників сторін:

Прокурор - Стрельнікова Є.В., за посв. від 13.10.2012р.;

Представник позивача - Воронова Ю.В., дов. від 12.01.2015р.;

Представник відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Червонозаводського району м. Харкова в інтересах держави в особі Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача - Фірми "Сотруднічество" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю , м. Харків, в якому просить суд:

1. Стягнути з Фірми "Сотруднічество" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради заборгованість з орендної плати за договором № 1857 від 06.06.2011р. в сумі 4676,62 грн. та пеню в сумі 70,48 грн., за договором № 1901 від 28.05.2013р. в сумі 4504,35 грн. та пеню в сумі 67,78 грн.

2. Розірвати договори оренди № 1857 від 06.06.2011р. та № 1901 від 28.05.2013р., укладені між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фірмою "Сотруднічество" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю

3. Виселити Фірму "Сотруднічество" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю з займаних нежитлових приміщень 1-го поверху № 8-:-18, ІІ, ІІІ, загальною площею 149,2 кв.м. та з нежитлових підвальних приміщень № 1-:-ІV, площею 114,1 кв.м. та приміщень 1-го поверху № 1-:-7, І, IV, VII, площею 226,0 кв.м. загальною площею 340,1 кв.м. в нежитловій будівлі, розташованій за адресою: м. Харків, вул. Першої Кінної Армії, 66, (літ. "Б").

4. Передати нежитлові приміщення 1-го поверху № 8-:-18, ІІ, ІІІ, загальною площею 149,2 кв.м. та нежитлові підвальні приміщення № 1-:-ІV, площею 114,1 кв.м. та приміщення 1-го поверху № 1-:-7, І, IV, VII, площею 226,0 кв.м. загальною площею 340,1 кв.м. в нежитловій будівлі, розташованій за адресою: м. Харків, вул. Першої Кінної Армії, 66, (літ. "Б") - Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

5. Покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 24.06.2015р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 07.07.2015р. об 11:45 год.

Ухвалою господарського суду від 21.07.2015р. продовжено строк розгляду даного спору за межами двомісячного строку до 07.09.2015р. Розгляд справи відкладено на 26.08.2015 р. об 11:30 год.

У судовому засіданні 26.08.2015р. прокурор позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Через канцелярію суду надав правове обґрунтування позову (вх. № 30646), яке судом досліджено та долучено до матеріалів справи.

Представник позивача, присутній у судовому засіданні 26.08.2015р., через канцелярію суду надав письмові пояснення по справі (вх. № 34040), з яких вбачається, що відповідачем 12.06.2015р. була здійснена часткова сплата заборгованості по орендній платі за договором оренди № 1857 в сумі 3256,56 грн., та за договором оренди № 1901 в сумі 3162,09 грн., в зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за договором оренди № 1857 від 06.06.2011р. в сумі 1420,06 грн., за договором оренди № 1901 від 28.05.2013р. в сумі 1342,26 грн., в іншій частині провадження у справі припинити, на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України. Надані пояснення судом долучаються до матеріалів справи.

Представник відповідача у судове засідання 26.08.2015р. не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення № 026497 про отримання відповідачем ухвали суду від 21.07.2015р.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

У судовому засіданні 26.08.2015р. прокурор та представник позивача наголосили на тому, що ними надані всі необхідні для розгляду справи докази та вважають за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні, без участі представника відповідача.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно ст. 75 ГПК України розглядає справу за наявними матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно договору оренди № 1857 від 06.06.2011 та додаткової до нього угоди № 4 від 06.06.2014 Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (позивач, орендодавець) передано фірмі «Сотруднічество» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (відповідач, орендар) в строкове платне користування нежитлові приміщення першого поверху № 8-:-18, ІІ, ІІІ, загальною площею 149,2 кв.м., розташоване за адресою: м. Харків, вул. Першої Кінної армії, 66, літ. "Б", яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова.

Майно передане в оренду на підставі акту приймання-передачі від 06.06.2011р. та 06.06.2014р.

Згідно договору оренди № 1901 від 28.05.2013р. Управлінням комунального майна та приватизації передано фірмі «Сотруднічество» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю в строкове платне користування нежитлові підвальні приміщення № I-:-IV площею 114,1 кв.м. та 1-го поверху № 1-:-7, І, IV, VII площею 226,0 кв.м. загальною площею 340,1 кв.м. в нежитловій будівлі, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Першої Кінної Армії, 66 (літ. «Б»). Майно передане в оренду на підставі актів приймання-передачі від 28.05.2013.

Відповідно до п.п. 3.2, 3.6 договору оренди № 1857 від 06.06.2011 та додатковими до нього угодами №№ 1, 4 орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно, що знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова та пропорції її розподілу, затвердженої рішенням 15 сесії Харківської міської ради 5 скликання № 208/07 від 03.10.2007р. і складає з липня 2011 року - 549,78 грн., з січня 2012 року - 1146,41 грн., з червня 2014 року - 1186,08 грн.

Розмір орендної плати за кожний місяць визначається шляхом коригування орендарем розміру орендної плати за минулий місяць на індекс інфляції за поточний місяць і сплачується ним самостійно.

Відповідно до п.п. 3.2, 3.6 договору оренди № 1901 від 28.05.2013р. орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно, що знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова та пропорції її розподілу, затвердженої рішенням 12 сесії Харківської міської ради 6 скликання № 566/11 від 23.12.2011р. і складає з квітня 2013 року - 1028,33 грн.

Розмір орендної плати за кожний місяць визначається шляхом коригування Орендарем розміру орендної плати за минулий місяць на індекс інфляції за поточний місяць і сплачується ним самостійно.

Пунктами 3.5. Договорів передбачено, що орендар зобов'язаний не пізніше перших 15 діб наступного місяця своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до п. 3.10 зазначених Договорів орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується на користь орендодавця відповідно до чинного законодавства, з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення (включаючи день проплати).

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення п.. 4.4 договору оренди № 1857 від 06.06.2011р. відповідач сплачував орендну плату несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим за період з червня 2014 року по червень 2015 року по зазначеному договору виникла заборгованість по орендній платі в сумі 4676,62 грн. В порушення вимог п. 4.4 договору оренди № 1901 від 28.05.2013 відповідач сплачував орендну плату несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим за період з травня 2014 року по червень 2015 року по зазначеному договору виникла заборгованість по орендній платі в сумі 4504,35 грн.

Таким чином, відповідач прострочив виконання зобов'язання зі сплати орендної плати за Договорами оренди № 1857 від 06.06.2011р. та № 1901 від 28.05.2013, у зв'язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 9180,97 грн., що і стало підставою для звернення прокурора з відповідним позовом до господарського суду із вимогою про розірвання зазначених договорів оренди, укладених між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фірмою "Сотруднічество" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 9180,97 грн. та пені в сумі 67,78 грн., виселення відповідача з займаних нежитлових приміщень та повернення спірних приміщень Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, частиною 2 статті 20 Господарського кодексу України, одним із способів захисту права є примусове виконання обов'язку в натурі (присудження до виконання обов'язку в натурі).

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до статті 284 Господарського кодексу України, орендна плата є істотною умовою договору оренди.

Пунктом 1 статті 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до пункту 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Обов'язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату встановлені частиною 3 статті 285 цього кодексу та частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" .

Таким чином, правомірність нарахування відповідачеві суми заборгованості з орендної плати в розмірі 9180,97 грн. підтверджена матеріалами справи та законодавчо обґрунтована.

Відповідно до п. 3.10 договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується на користь орендодавця, відповідно до чинного законодавства, з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення (включаючи день оплати).

Спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, є Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань". Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності.

За статтями 1 та 3 вказаного Закону, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Вказані норми є імперативними, стягнення неустойки (пені) у разі прострочення грошового зобов'язання може проводитись судом в межах розміру, визначеному законом.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

З наявного в матеріалах справи розрахунку пені вбачається, що прокурором розрахунок пені здійснено з урахуванням положень зазначених норм законодавства, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для нарахування відповідачеві пені в розмірі 67,78 грн.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Розглянувши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що на момент звернення прокурора з відповідним позовом до господарського суду, а саме: 12.06.2015р., відповідачем була сплачена сума заборгованості за договором оренди № 1857 від 06.06.2011р. в сумі 3256,56 грн. та за договором оренди № 1901 від 28.05.2013р. в сумі 3162,09 грн., у господарського суду відсутні правові підстави для задоволення клопотання позивача та припинення провадження у справі в цій частині, на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України, в зв'язку з чим, суд відмовляє в задоволенні позову в частині сплаченої відповідачем суми заборгованості в загальному розмірі 6418,56 грн.

Пунктом 3.11 додаткової угоди № 4 до договору оренди № 1857 від 06.06.2011р. встановлено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі, першочергово погашається пеня, а у другу чергу сплачується основна сума боргу з орендної плати.

Пунктом 3.11 договору оренди № 1901 від 28.05.2013р. встановлено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі, першочергово погашається пеня, а у другу чергу сплачується основна сума боргу з орендної плати.

Враховуючи викладене, сплату відповідачем суми заборгованості за договором оренди № 1857 від 06.06.2011р. в сумі 3256,56 грн. та за договором оренди № 1901 від 28.05.2013р. в сумі 3162,09 грн., на користь позивача підлягає стягненню сума основної заборгованості за договором оренди № 1857 від 06.06.2011р. в сумі 1420,06 грн., за договором оренди № 1901 від 28.05.2013р. в сумі 1342,26 грн.

Окрім того, прокурор та позивач просять суд розірвати договори оренди № 1857 від 06.06.2011р. та № 1901 від 28.05.2013р., виселити відповідача з орендованих приміщень, у зв'язку із систематичним порушенням з його боку зобов'язань по оплаті орендної плати та передати нежитлові приміщення позивачу.

Згідно пункту 10.1 договору № 1901 від 28.05.2013р., його укладено строком з 28.05.2013 року до 28.04.2016 року.

Згідно додаткової угоди № 4 до договору оренди № 1857 від 06.06.2011р., його укладено строком з 06.06.2014 року до 06.05.2017 року.

Договір може бути розірвано на вимогу однієї із сторін за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством та умовами цього договору (п. 10.3. Договорів).

Відповідно до п.п. 7.2. Договорів оренди № 1857 від 06.06.2011р. та № 1901 від 28.05.2013р., орендодавець має право вимагати розірвання цього договору у разі, якщо орендар не вносить орендну плату протягом трьох місяців підряд.

Як вже було встановлено вище, відповідач порушив умови договору щодо повної та своєчасної сплаті орендної плати.

Відповідно до ч. 2 статті 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що підставою зміни або розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору є істотне порушення договору другою стороною. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом з урахуванням того, що істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору; це створює неможливість для другої сторони досягнення цілей договору, у даному випадку своєчасного надходження коштів до бюджету за оренду майна.

Частиною 6 статті 283 ГК України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 Господарського кодексу України, договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 188 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Частиною 3 стаття 26 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" передбачено, що на вимогу однієї із сторін, договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

В статті 782 Цивільного кодексу України закріплено, що наймодавець має право відмовитись від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, орендар систематично порушував умови Договорів оренди в частині вчасного внесення орендної плати.

Так, як зазначив прокурор, протягом 2014р. відповідачем орендна плата за Договорами оренди №1857 від 06.06.2011р. та № 1901 від 28.05.2013р. вносилась не вчасно та не в повному обсязі.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога прокурора про розірвання Договору оренди №1857 від 06.06.2011р. та № 1901 від 28.05.2013р., правомірна та обґрунтована, така що підтверджена матеріалами справи та не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Згідно статті 782 Цивільного кодексу України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Згідно ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Пунктами 2.3. Договору сторони узгодили, що у разі припинення договору оренди, орендар зобов'язаний повернути орендодавцю майно у стані, не гіршому ніж воно було одержано, згідно з актом приймання-передачі. Майно вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

За таких обставин, господарський суд вважає позовні вимоги прокурора про виселення відповідача з орендованого приміщення та про передачу нежитлових приміщень позивачу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуг перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як зазначено в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21 лютого 2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру, судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір", підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру. Так, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Враховуючи, що відповідачем сплачена сума заборгованості в розмірі 6418,65 грн. до звернення прокурора з відповідним позовом до суду, то відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати в цій частині підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи те, що прокурор звільнений від сплати судового збору, судовий збір в цій частині не стягується.

Отже, відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України, з огляду на те, що предметом розгляду даної справи є чотири позовні вимоги, з яких одна - майнового характеру та три - немайнового, суд покладає судові витрати на відповідача, пропорційно задоволеним позовним вимогам, які підлягають стягненню в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 29, 33, 34, 43, 44, 49, 75, п. 1-1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити частково.

Стягнути з Фірми "Сотруднічество" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (61010, м. Харків, вул. Першої Кінної Армії, 66, ) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради ( 61003, м. Харків, майдан Конституції, 16, ) заборгованість з орендної плати за договором № 1857 від 06.06.2011р. в сумі 1420,06 грн.

Стягнути з Фірми "Сотруднічество" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (61010, м. Харків, вул. Першої Кінної Армії, 66, ) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради ( 61003, м. Харків, майдан Конституції, 16, ) заборгованість з орендної плати за договором № 1901 від 28.05.2013р. в сумі 1342,26 грн.

Розірвати договори оренди № 1857 від 06.06.2011р. та № 1901 від 28.05.2013р., укладені між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради ( 61003, м. Харків, майдан Конституції, 16, ) та Фірмою "Сотруднічество" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (61010, м. Харків, вул. Першої Кінної Армії, 66, ).

Виселити Фірму "Сотруднічество" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (61010, м. Харків, вул. Першої Кінної Армії, 66, ) з займаних нежитлових приміщень 1-го поверху № 8-:-18, ІІ, ІІІ, загальною площею 149,2 кв.м. та з нежитлових підвальних приміщень № 1-:-ІV, площею 114,1 кв.м. та приміщень 1-го поверху № 1-:-7, І, IV, VII, площею 226,0 кв.м. загальною площею 340,1 кв.м. в нежитловій будівлі, розташованій за адресою: м. Харків, вул. Першої Кінної Армії, 66, (літ. "Б").

Передати нежитлові приміщення 1-го поверху № 8-:-18, ІІ, ІІІ, загальною площею 149,2 кв.м. та нежитлові підвальні приміщення № 1-:-ІV, площею 114,1 кв.м. та приміщення 1-го поверху № 1-:-7, І, IV, VII, площею 226,0 кв.м. загальною площею 340,1 кв.м. в нежитловій будівлі, розташованій за адресою: м. Харків, вул. Першої Кінної Армії, 66, (літ. "Б") - Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради ( 61003, м. Харків, майдан Конституції, 16, ).

Стягнути з Фірми "Сотруднічество" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (61010, м. Харків, вул. Першої Кінної Армії, 66, ) на користь держбюджету України одержувач коштів - УДКС у Дзержинському районі м.Харкова Харківської області, № рахунку 3003, , код платника 22030001, символ звітності банку 101, банк одержувача - ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011) - 4195,54 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 31.08.2015 р.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/3667/15