ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2015 р. Справа № 917/2683/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма-Сільгосптехніка", вул. Ковпака, 39, м. Полтава, 36007

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобуд СМ", вул. Ковпака, 39, м. Полтава, 36007

про зобов'язання відповідача відновити становище, яке існувало до порушення прав та законних інтересів позивача, а саме: відновити електропостачання позивача на умовах Договору №4 про спільне використання технологічних мереж від 01.01.2014 р. шляхом забезпечення передачі електроенергії в межах величин, дозволених користувачу для використання протягом 20 днів з моменту набрання чинності рішенням господарського суду у цій справі.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

Після виходу з нарадчої кімнати судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст.85 ГПК України та повідомлено дату складання повного тексту рішення (26.08.2015 р.).

Суть спору: розглядається позовна заява про зобов'язання відповідача відновити становище яке існувало до порушення прав та законних інтересів позивача, а саме: відновити електропостачання позивача на умовах Договору №4 про спільне використання технологічних мереж від 01.01.2014 р. шляхом забезпечення передачі електроенергії в межах величин, дозволених користувачу для використання протягом 20 днів з моменту набрання чинності рішенням господарського суду у цій справі.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 05.03.2015 р. призначено у справі судову електротехнічну експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса та зупинено провадження у справі.

13.08.2015 року з Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса повернулись копії матеріалів справи № 917/2683/14 у звязку з несплатою позивачем вартості робіт по проведенню судової експертизи, внаслідок чого експертизу знято з провадження без виконання.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.08.2015 р. розгляд справи призначено на 21.08.2015 р. про що представники сторін були повідомлені телефонограмою (докази повідомлення в матеріалах справи).

Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягає, з мотивів викладених у позовній заяві, підтвердив факт не оплати рахунку на проведення експертизи та просив суд залучити до участі у справі у якості другого відповідача ФОП ОСОБА_3, яка є власником електрообладнання у вигляді комірок РУ-0,4 кВ та електролічильників згідно договору купівлі-продажу №44 від 31.12.2013 р., про що зазначено в рішенні адміністративної колегії Антимонопольного комітету України Полтавського обласного територіального відділення від 31.03.2015 р. №01/62-рш.

Суд, дослідивши матеріали справи, не вбачає підстав для задоволення даного клопотання позивача, оскільки саме відповідач ТОВ "Енергобуд СМ" являється власником технологічних мереж по яким постачається електрична енергія субспоживачам згідно договору купівлі-продажу та договору дарування з ТОВ "Агроенергобудсервіс", електрообладння у вигляді комірок РУ- 0,4 кВ передано в оренду ФОП ОСОБА_3 відповідачу, договір №4 від 01.01.2014 р. укладений між позивачем та відповідачем.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях до нього.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив:

01.01.2014 р. між сторонами було укладено договір №4 від 01.01.2014 р. про спільне використання технологічних мереж, згідно якого власник мереж (відповідач) зобов"язується забезпечити передачу електричної енергії в межах величин, дозволених користувачу для використання, а користувач - своєчасно сплачувати за використання електричної мережі, отримані послуги, в тому числі за перетікання реактивної енергії.

Цей договір укладався на строк до 31 грудня 2014 р., та набирає чинності з дня його підписання (п. 9.5 Договору).

Як зазначає позивач, відповідач 12.12.2014 р. без попередження та в порушення розділу 6 Договору припинив електропостачання позивача та не відновив постачання до 31.12.2014 р. Факт припинення постачання електроенергії 12.12.2014 р. відповідач підтверджує актом про відключення електроенергії від 12.12.2014 р., актами про зняття показників з лічильників від 12.12.2014 р. та 16.12.2014 р.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою та просить зобов'язати відповідача відновити становище яке існувало до порушення прав та законних інтересів позивача, а саме: відновити електропостачання позивача на умовах Договору №4 про спільне використання технологічних мереж від 01.01.2014 р. шляхом забезпечення передачі електроенергії в межах величин, дозволених користувачу для використання протягом 20 днів з моменту набрання чинності рішенням господарського суду у цій справі.

При винесенні рішення суд виходив з наступного:

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору про спільне використання технологічних електричних мереж основного споживача. Договір про спільне використання технологічних електричних мереж основного споживача це домовленість двох сторін (основний споживач і субспоживач або постачальник електричної енергії), що є документом певної форми, який встановлює зміст та регулює правовідносини між сторонами під час передачі електричної енергії технологічними мережами основного споживача для потреб субспоживача, електропередавальної організації або постачальника електричної енергії (п.1.2 постанови НКРЕ від 17.10.2005 N 910 "Про внесення змін до Правил користування електричною енергією").

Відповідно до розділу 6 Договору №4 про спільне використання технологічних мереж від 01.01.2014 р. електропостачання відповідача може бути припинено або обмежено власником мереж (відповідачем): без попередження у разі:

- виникнення аварійної ситуації в електроустановках власника мереж на час, що не перевищує визначеного ПЕУ для струмоприймачів відповідної категорії користувача;

- споживання електроенергії користувачем після закінчення строку дії цього договору;

- приєднання користувачем власних струмоприймачів третіх осіб поза розрахунковими засобами обліку;

- самовільне внесення змін у схеми обліку електроенергії (п. 6.1 Договору).

Уразі незадовільного стану електроустановок користувача, що загрожує аварією, пожежею, створює загрозу життю, а також при невиконанні вимог щодо усунення недоліків в електроустановках користувача - за поданням представників державних органів, на які покладені відповідні обов'язки згідно з чинним законодавством (п. 6.4 Договору).

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на акт від 12.12.2014 р. складеного комісією у складі менеджера позивача ОСОБА_4, завскладом ОСОБА_5, директора ТОВ "Інтерсільгосптехніка" ОСОБА_6 про відсутність постачання електроенергії станом 15. год 22 хв. 12.12.2014 р. та акт від 12.12.2014 р. складеного у комісією у складі бухгалтера ТОВ "Фірма- Сільгосптехніка" ОСОБА_7, головного технолога ТОВ "Ванілін" ОСОБА_8, директора ТОВ УВО "Єдність" ОСОБА_9 про відсутність 12.12.2014 р. подачі електроенергії (а.с. - 11-12).

Відповідач, факт відсутності електропостачання відповідача в період 12.12.2014р. - 23.12.2014 р. не заперечує та зазначає, що причини відсутності електроенергії у позивача йому не відомі, оскільки ним не вчинялися дії щодо відключення електропостачання в цей період.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 19.12.2014 р. представниками відповідача було складено Акт технологічного стану електрообладнання ТП -176 РУ 10кВ ТОВ "Енергобуд СМ", згідно якого встановлено, що електрообладнання знаходиться в аварійному стані, та експлуатація його неможлива, про що 24-25 грудня 2014 року було попереджено позивача (копії попередження та лист №110 від 24.12.2014 р. в матеріалах справи, а.с - 57-58).

Таким чином, відповідач стверджує, що відключення електроенергії з 24.12.2015 р. було здійснено на підставі п. 6.4 Договору, про що було повідомлено позивача.

Позивач проти даних тверджень відповідача заперечує та зазначає, що відключення постачання електроенергії у період з 12.12.2014 по 23.12.2014 р. було здійснено відповідачем та підстави для аварійного відключення позивача від електромереж з 24.12.2012 р. відсутні. Однак в підтвердження викладеного позивач жодних доказів не надав, вартість експертизи, яка б надала можливість з'ясувати, чи знаходиться електрообладнання в аварійному стані, не оплатив.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Суд на підставі матеріалів справи, приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів обґрунтованості та правомірності позовних вимог, які б свідчили що припинення електропостачання позивача було здійснено відповідачем або з його вини, чи всупереч умовам договору.

За викладеного, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, зясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов до висновку відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку з недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33,43,49, 82-85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог.

Повне рішення буде складено 26.08.2015р.

Суддя Н.Г. Гетя