ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2015 року Справа № 912/1155/13

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач)

суддів: Величко Н.Л., Березкіної О.В.

при секретарі судового засідання: Погорєлова Ю.А.

Представники сторін:

від позивача: Бойченко Л.В., довіреність №7 від 30.12.14, представник;

представники відповідача-1,2 у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Волот» на рішення господарського суду Кіровоградської області від 21.10.2013р. у справі №912/1155/13

за позовом Приватного акціонерного товариства «Креатив», м. Кіровоград

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Волот»,м. Донецьк

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Соколівський консервний завод»,с. Соколівське, Кіровоградський район, Кіровоградська область

про стягнення 9 556 571,64 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою звернулось Приватне акціонерне товариство "Креатив", яка з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 22.08.2013 року містить такі вимоги: стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волот" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівський консервний завод" кошти в сумі 9 556 571,64 грн., із яких: 9 019 104,00 грн. - заборгованість від суми попередньої оплати; 150 000 грн. - штраф за непоставлений товар; 126 020,35 грн. - відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 30% річних; 261 447,29 грн. - пеня, нараховані з причин порушення зобов'язання за договором поставки №013-13 від 21.05.2013р.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 21.10.2013 року (суддя Змеул О.А.) прийнято відмову позивача від позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівський консервний завод"; припинено провадження в справі стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівський консервний завод"; позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волот" коштів: 9 019 104,00 грн. - заборгованість від суми попередньої оплати; 150 000 грн. - штраф за непоставлений товар; 126 020,35 грн. - відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 30% річних, задоволені; вимогу про стягнення пені задоволено частково на суму 259 996, 53 грн.; у задоволенні іншої частини вимоги про стягнення пені, відмовлено; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Волот" на користь Приватного акціонерного товариства "Креатив" заборгованість з попередньої оплати в сумі 9 019 104, 00 грн., штраф у сумі 150 000 грн., 30 % річних на суму 126 020, 36 грн., пеню в сумі 259 996, 53 грн., а також витрати на судовий збір у сумі 68 820,00 грн.

Вмотивовуючи рішення, суд послався на те, що позивач має право вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати у випадку недопоставки товару, а також відповідно до п.8.6 договору на суму попередньої оплати нараховувати проценти від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Тому, суд першої інстанції дійшов до висновку, що боржником зобов'язання щодо своєчасної поставки товару перед позивачем не виконано, тому позивач правомірно вимагає сплати передбаченого договором штрафу.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Відповідач-1 звернувся з апеляційною скаргою до апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області від 21.10.2013 року повністю та прийняти нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції не встановлено момент виникнення у відповідачів обов'язків щодо дати повернення попередньої оплати та сплати грошових коштів на користь позивача, у зв'язку з чим вважає, що на дату подання позовної заяви до суду ще не були порушені права позивача. ПрАТ "Креатив" набув право на звернення з позовом до суду щодо Відповідача 1 - з 13.08.2013 року, щодо відповідача 2 - з 19.08.2013 року.

Також, вказує на те, що судом невірно трактовані умови договору, що привело до неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, що вплинуло на невідповідність висновків суду відносно обставинам справи.

Зазначає, що лист-вимога ПрАТ "Креатив" № 567-10 від 01.08.2013 підписано не уповноваженою особою, не відповідає вимогам закону щодо належної форми та згідно до імперативних норм ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України є нікчемним (не породжує юридичних наслідків), не має юридичної сили та не впливає на обов'язки та права сторін за основним договором.

Вважає, що порука Відповідача 2 перед Позивачем за Договором припинена 04.06.2013 року в момент, коли без згоди поручителя сторони змінили суттєві умови основного договору.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення як таке, що було винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а подачу апеляційної скарги розцінює як спробу затягнути виконання законного рішення суду. Представник Позивача у судовому засіданні підтримав відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.11.2013 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Волот" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 21.10.2013 року у справі № 912/1155/13 було прийнято та призначено до розгляду.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.03.2014 року було зупинено провадження у справі № 912/1155/13 до вирішення пов'язаної з нею іншої справи № 912/690/14, яка знаходилась на розгляді господарського суду Кіровоградської області за позовом ТОВ "Волот" до ПАТ "Креатив" про визнання недійсним договору поставки № О13-13 від 21.05.2013 року та додаткових угод до нього № 1 від 04.06.2013 року та № 2 від 23.12.2013 року.

07.05.2015 року господарським судом Кіровоградської області було прийнято рішення по справі №912/690/14 яким в позові відмовлено повністю.

Згідно інформації господарського суду Кіровоградської області за вхідним №4109/15 від 08.06.2015 року рішення суду від 07.05.2015 року за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Волот" до Приватного акціонерного товариства "Креатив" про визнання недійсними договору поставки та додаткових угод до нього у справі № 912/690/14 набрало законної сили 23.05.2015 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.07.2015 року було поновлено провадження у справі № 912/1155/13 та призначено до розгляду.

В судовому засіданні 19.08.2015 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом була оголошена вступна та резолютивна частина постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 104 ГПК України серед підстав для скасування або зміни рішення місцевого суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

Між Приватним акціонерним товариством "Креатив" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Волот" (постачальник) 21.05.2013 укладено договір поставки № О13-13 (далі - договір) (т. 1 а.с. 13-14).

Відповідно до умов договору постачальник зобов'язався поставити та передати у власність покупця олію соняшникову нерафіновану (далі - товар), а останній прийняти та оплатити товар. Відповідно до п. 3.1 договору поставка товару повинна здійснюватися продавцем на умовах DAP згідно правил "Інкотермс-2010" (склад покупця) за адресою: ТОВ "Євері", вул. Гражданська, 117, м. Миколаїв, протягом 14 календарних днів після здійснення оплати покупцем. Постачальник зобов'язався за 1 банківський день повідомити покупця про готовність до поставки товару. Після закінчення терміну поставки, постачальник не звільняється від обов'язку поставити товар на суму здійсненої передплати.

Відповідно до матеріалів справи, сторони узгодили умову про поставку олії соняшникової нерафінованої, а саме: кількість товару 1000 тонн за ціною 9 600 грн. за одну тонну, в т.ч. ПДВ, орієнтовна сума договору 9 600 000,00 грн.

Постачальник зобов'язався надати оригінал видаткової накладної не пізніше наступного дня після отримання товару покупцем.

Згідно п. 5.1 договору покупець, зобов'язався здійснити оплату товару на умовах 100% передоплати в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів у розмірі, вказаному в п.2.1 договору, на розрахунковий рахунок постачальника на підставі рахунку-фактури.

Остаточний розрахунок між сторонами (доплата покупцем або повернення передплати продавцем) здійснюється протягом 5 банківських днів після фактичного отримання товару та документів.

Договір набрав чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань, передбачених договором.

Сторонами укладено додаткову угоду від 04.06.2013 № 1 до договору поставки №О13-13 від 21.05.2013р., за умовами якої поставка товару повинна здійснюватися продавцем на умовах DAP згідно правил "Інкотермс-2010" (склад покупця) за адресою: просп. Промисловий, 19, м. Кіровоград (т. 1 а.с. 15).

Дана угода є невід'ємною частиною договору та набула чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по договору.

На підтвердження виконання зобов'язань за договором Позивачем надано платіжні доручення №1717 від 22.05.2013р. на суму 4 800 000,00 грн. та № 1756 від 24.05.2013р. на суму 4 800 000,00 грн., а також довідки ПАТ "Укрсоцбанк" (а.с.116, 17, 29-134), які, на думку останнього підтверджують виконання ним п. 5.1 договору щодо 100% попередньої оплати за товар у розмірі 9 600 000,00 грн.

Позивач вважає, що строк поставки товару відповідно до п. 3.1. Договору сплив 07.06.2013 року, однак після отримання коштів продавець свої зобов'язання за договором не виконав, товар у визначений договором строк покупцю не поставив, попередню оплату не повернув, що стало підставою для звернення до суду.

На підтвердження виконання зобов'язань за договором Відповідачем 1 надано видаткові накладні №В-00000002 від 18.07.2013 на суму 277 152,00 грн. та №В-00000003 від 18.07.2013 на суму 303 744,00 грн., відповідно до яких 18.07.2013 року ТОВ "Волот" здійснило часткову поставку товару - олії соняшникової нерафінованої на загальну суму 580 896,00 грн. (т. 1 а.с. 42-44).

Позивачем 01.08.2013 року направлено на адресу ТОВ "Волот" листа-вимогу №567-10 про повернення на розрахунковий рахунок суми грошових коштів за непоставлений товар. Проте відповідачем 1 частину попередньої оплати у сумі 9 019 104 грн. за непоставлений товар не повернуто (т. 1 а.с. 18-20).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Соколівський консервний завод" (поручитель) та Приватним акціонерним товариством "Креатив" (кредитор) у якості забезпечення виконання за договором поставки №О13-13 від 21.05.2013 було укладено договір поруки №П/2105 від 21.05.2013, відповідно до умов якого ТОВ "Соколівський консервний завод" (відповідач 2) зобов'язався солідарно відповідати перед позивачем за виконання ТОВ "Волот" (відповідач 1) зобов'язань за договором поставки №О13-13 від 21.05.2013, що укладений між ПрАТ "Креатив" і ТОВ "Волот" (т. 1 а.с. 21).

Поручитель зобов'язався виконати за боржника зобов'язання перед кредитором протягом трьох днів з моменту повідомлення кредитором про невиконання договору №О13-13 від 21.05.2013.

Посилання апелянта на припинення зобов'язань згідно п. 2 ст. 604 ЦК України з підстав укладення додаткової угоди № 1 від 04.06.2013 до договору поставки, колегією суддів відхиляються з наступних підстав.

Як вбачається із змісту додаткової угоди № 1 від 04.06.2013 до договору поставки, сторони змінили лише місце доставки товару (склад покупця) та перелік надання документів постачальником, тому обов'язок по поставці товару ПрАТ "Креатив" у кількості та у визначений договором строк залишився. Поряд з цим, сорт олії залишився той же - перший сорт. При цьому знизилися вимоги до складових показника якості олії, зокрема, КЧ мг КОН/г не більше 4,0 (було не більше 3,0) та ПЧ ммоль 1/2 О 2/кг не більше 7,0 (було не більше 5,0).

Згода від поручителя на укладення додаткової угоди отримано, що підтверджується листом від 31.05.2013 (а.с. 84). Таким чином, зобов'язання по договору поставки не є припиненими.

Листом від 31.05.2013 ТОВ "Соколівський консервний завод" повідомив про згоду на зміну зобов'язання за договором поставки (зміна пункту поставки товару та надання постачальником відповідних документів), а саме на укладення між кредитором та боржником додаткової угоди № 1 від 04.06.2013 до договору поставки №О13-13 від 21.05.2013 року .

У зв'язку з невиконанням відповідачем 1 своїх зобов'язань за договором поставки №О13-13 від 21.05.2013 року ПрАТ "Креатив" відповідно до договору поруки №П/2105 звернулося з вимогою до відповідача 2 про сплату суми заборгованості (т. 1 а.с. 22).

Втім, відповідач 2 листом №22 від 02.08.2013 року повідомив про відмову виконати зобов'язання за договором поруки та сплатити суму боргу відповідача 1 (т. 1 а.с. 23).

На підставі зазначеного договору поруки позовні вимоги заявлено солідарно до відповідача 1 та відповідача 2.

Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору поставки товару, є господарськими зобов'язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом попередньої інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов Договору поставки №О13-13 від 21.05.2013 року покупець здійснив 100% попередню оплату за товар у розмірі 9 600 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1717 від 22.05.2013 на суму 4 800 000,00 грн. та №1756 від 24.05.2013 на суму 4 800 000,00 грн. та довідками ПАТ "Укрсоцбанк" (а.с.16, 17, 129-134).

Посилання відповідача 1 на те, що позивачем здійснено попередню оплату за товар у відповідності до вимог п. 5.1 договору поставки № 013-13 від 21.05.2013 на інший розрахунковий рахунок у ВАТ "Сбербанк Росії" не передбачений договором, а також неотримання грошових коштів, правомірно відхилені господарським судом з наступних підстав.

Пунктом 5.1. договору встановлено, покупець зобов'язаний здійснити оплату товару на умовах 100% передплати в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів у розмірі, вказаному в п.2.1 договору, на розрахунковий рахунок постачальника на підставі виставленого рахунку-фактури.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Волот" виписано рахунок-фактуру № В-00000002 від 22.05.2013, олія соняшникова, кількість 1000,00 тн на суму 9 600 000,00 грн., в якому зазначено р/р 68 в ВАТ "Сбербанк Росії" м. Київ МФО 320627 (а.с.128).

На проведення покупцем попередньої оплати за договором ТОВ "Волот" 22.05.2013 та 24.05.2013 виписано податкові накладні № 4 від 24.05.2013 та № 3 від 22.05.2013 (а.с. 126-127).

Крім того, довідками № 06.8-186/8955 від 11.10.2013 та № 06.8-186/8953 від 11.10.2013 ПАТ "Укрсоцбанк" підтвердив про списання коштів з розрахункового рахунку банка-відправника ПАТ "Укрсоцбанк" МФО 300023 та підтвердження про зарахування коштів на розрахунковий рахунок банку-отримувача ("Сбербанк Росії" МФО 320627); під час досліджень надходжень на рахунок ПрАТ "Креатив" в період з 22.05.2013 по 01.06.2013 (платіжне

доручення № 1717 від 22.05.2013) та в період з 24.05.2013 по 01.06.2013 (платіжне доручення № 1756 від 24.05.2013) повернення вищезазначеної суми не відбувалося (т.1 а.с. 129-132).

Вищевикладені обставини підтверджують факт отримання відповідачем 1 грошових коштів у розмірі 9 600 000,00 грн., що перераховані платіжними дорученнями № 1717 від 22.05.2013 та № 1756 від 24.05.2013 на розрахунковий рахунок, зазначений у рахунку-фактурі ТОВ "Волот" № В-00000002 від 22.05.05.2013 як попередня оплата на виконання умов договору.

Відповідач 1 не надав доказів, які б спростовували твердження позивача про виконання ним своїх обов'язків за вищенаведеним Договором поставки №О13-13 від 21.05.2013 року.

Відповідно до п. 3.1 Договору поставка товару повинна здійснюватися продавцем на умовах DAP згідно правил "Інкотермс-2010" (склад покупця) протягом 14 календарних днів після здійснення оплати покупцем.

Таким чином, враховуючи умови п. 3.1 договору, строк поставки товару сплив 07.06.2013 року.

В порушення прийнятих на себе зобов'язань Відповідач 1 протягом 14 календарних днів після здійснення оплати покупцем поставку товару Позивачу не здійснив.

ТОВ "Волот" 18.07.2013р. здійснило часткову поставку товару - олії соняшникової нерафінованої, що підтверджується видатковими накладними №В-00000002 від 18.07.2013 на суму 277152,00 грн. та №В-00000003 від 18.07.2013 на суму 303744,00 грн., всього товару поставлено на загальну суму 580896,00 грн. (т. 1 а.с. 42-44).

Згідно з п.8.3 договору у разі поставки товару на суму меншу розміру передплати, що була здійснена, недопоставки товару або з інших причин, продавець повинен повернути (перерахувати) грошові кошти на розрахунковий рахунок покупця у розмірі виниклої заборгованості протягом двох банківських днів з дати направлення відповідної вимоги покупцем.

При цьому, сторони у договорі строк повернення грошових коштів на розрахунковий рахунок покупця погодили саме протягом двох банківських днів з дати направлення відповідної вимоги покупцем, а не з дати отримання даної вимоги продавцем, на чому наполягає скаржник в апеляційній скарзі.

01.08.2013 року позивачем направлено на адресу ТОВ "Волот" листа-вимогу №567-10 про повернення на розрахунковий рахунок суми грошових коштів за непоставлений товар, що підтверджено квитанцією про оплату та описом вкладенням у цінний лист (т. 1 а.с. 18-20).

Цим листом-вимогою позивач не відмовлявся від зобов'язання за договором поставки, не відмовлявся від прийняття виконання відповідачем 1 зобов'язання за ч. 3 ст. 612 ЦК України, а вимагав повернути суму попередньої оплати в силу закону, ч.2 ст. 693 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги щодо підписання листа-вимоги про повернення грошових коштів неповноважною особою, не скріплення печаткою товариства та не зазначення у довіреності права такого підпису колегією суддів не приймаються, оскільки в довіреності № 2 від 27.12.2012 зазначено назву товариства, що видала довіреність та інтереси якого за даною довіреністю представляє Вставська І.П., повноваження представника, що викладені в даній довіреності не обмежені виключно процесуальними діями. Крім того, в абзаці другому даної довіреності чітко зазначені повноваження представницьких функцій представника ПрАТ "Креатив", а саме: "підписувати та подавати заяви, листи, позовні заяви, клопотання та скарги до всіх судових інстанцій, відповідні служби, установи, підприємства, організації..."

Отже, лист-вимога підписана повноважною особою, що підтверджується довіреністю представника, лист-вимога не є двостороннім правочином та до нього не застосовуються положення ст.ст. 207, 208 ЦК України, що регламентують порядок укладення правочинів, скріплення печаткою на підписі представника чинним законодавством не передбачено.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Волот" повинно було повернути (перерахувати) грошові кошти (суму попередньої передплати) на розрахунковий рахунок покупця у строк до 05.08.2013 року включно.

Проте Відповідач 1 частину попередньої оплати у сумі 9 019 104 грн. за непоставлений товар станом на дату подання позовної заяви (06.08.2013 року) не повернув.

У зв'язку із вищенаведеним колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не встановлено момент виникнення у відповідачів обов'язків щодо дати повернення попередньої оплати та сплати грошових коштів на користь позивача, та що на дату подання позовної заяви до суду ще не були порушені права позивача.

Згідно довідки позивача станом на 21.10.2013 сума заборгованості ТОВ "Волот" з попередньої оплати становить 9 019 104,00 грн. Докази сплати відповідачем 1 заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Отже, вимога про стягнення заборгованості з попередньої оплати в сумі 9 019 104,00 грн. господарським судом правомірно задоволена.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 8.2 договору сторони узгодили умову про те, що у випадку несвоєчасної поставки/недопоставки товару/партії товару, продавець сплачує покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла під час прострочення поставки. У разі, якщо строк затримки товару буде перевищувати 14 днів, продавець додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 150,00 грн. за кожну несвоєчасно поставлену тонну товару.

За письмовим та обґрунтованим розрахунком позивача штраф за непоставлений товар становить 150 000,00 грн. (150,00 грн. х 1000 тонн).

З огляду на те, що боржником зобов'язання щодо своєчасної поставки товару перед позивачем не виконано, то господарським судом правомірно задоволено позовні вимоги в частині сплати передбаченого договором штрафу.

Позивачем нараховано 261 447,29 грн. пені, яка нараховувалася на суму заборгованості 9 600 000,00 грн. за період з 08.06.2013 по 17.07.2013 та на суму заборгованості 9 019 104,00 грн за період з 19.07.2013 по 20.08.2013.

За перерахунком господарського суду пеня нарахована на суму заборгованості в розмірі 9 600 000,00 грн. за період з 08.06.2013 по 17.07.2013 становить 147 813,70 грн., пеня нарахована на суму заборгованості в розмірі 9 019 104,00 грн. за період з 19.07.2013 по 20.08.2013 становить 112 182,83 грн., загальна сума пені становить 259 996,53 грн. Тому вимога про стягнення пені підлягала задоволенню частково в розмірі 259 996,53 грн., у задоволенні решти цієї вимоги необхідно було відмовити.

Відповідно до п. 8.6 договору сторони дійшли згоди, що крім штрафу, передбаченого п. 8.2 даного договору, у разі несвоєчасної поставки/недопоставки/непоставки товару, постачальник виплачує покупцеві відсотки за користування чужими грошовими коштами у розмірі 30 % річних, що узгоджується з правилами ст. 693 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідно до приписів статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Отже, в силу закону позивач має право вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати у випадку недопоставки товару, а також відповідно до п.8.6 договору на суму попередньої оплати нараховувати проценти від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.

Позивачем нараховано 30% річних на суму недопоставленого товару 9 019 104,00 грн. лише за період прострочення поставки протягом 17 днів з 06.08.2013 по 22.08.2013 у розмірі 126 020,35 грн.

Колегія суддів відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши правильність нарахування 30% річних на суму недопоставленого товару, прийшла до висновку, що господарський суд, враховуючи період стягнення, зазначений у позовній заяві, правильно задовольнив дану вимогу у розмірі 126 020,35 грн.

Поряд з цим, за умовами п.8.7 договору сторони погодили, що сплата постачальником штрафу та (або) відшкодування збитків, завданих порушенням договору, не звільняє його від обов'язку виконати цей договір в натурі, якщо інше прямо не передбачено чинним в Україні законодавством.

Таким чином, господарським судом правомірно задоволені позовні вимоги про стягнення на користь позивача коштів: 9 019 104,00 грн. - заборгованість від суми попередньої оплати; 150 000 грн. - штраф за непоставлений товар; 126 020,35 грн. - відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 30% річних, 259 996, 53 грн. - пеня.

Крім того, місцевий суд прийняв відмову позивача від позову в частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівський консервний завод" та припинив провадження у справі в цій частині на підставі п.4 ч.1 ст. 80 ГПК України посилаючись на те, що дії позивача не суперечать законодавству і не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є передчасними, оскільки їх зроблено на підставі неповного з'ясування дійсних обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позов ПрАТ "Креатив" було подано про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волот" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівський консервний завод" грошових коштів в сумі 10 374 920,55 грн. з причин порушення зобов'язання за договором поставки №013-13 від 21.05.2013 року.

Звертаючись з позовом до відповідачів про солідарне стягнення збитків, позивач посилався на договір поруки №П/2105 від 21.05.2013 року, відповідно до умов якого ТОВ "Соколівський консервний завод" (відповідач 2) зобов'язався солідарно відповідати перед позивачем за виконання ТОВ "Волот" (відповідач 1) зобов'язань за договором поставки №О13-13 від 21.05.2013, що укладений між ПрАТ "Креатив" і ТОВ "Волот" (т. 1 а.с. 21).

Вказаний договір поруки вступив в дію з моменту його підписання; договір припиняється у випадках: припинення забезпеченого дійсним договором зобов'язання, не пред'явлення кредитором позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, за згодою сторін, в інших випадках, передбачених чинним законодавством (розділ 3 договору поруки).

06.08.2013 року, тобто протягом одного року з дня укладення договору поруки кредитором пред'явлено позов до поручителя.

Отже, відсутні підстави вважати договір поруки №П/2105 від 21.05.2013 року припиненим.

Однак, 20.08.2013 року позивач звернувся до суду з заявою про відмову від позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівський консервний завод" та просив припинити провадження у справі в цій частині. Дана відмова була прийнята судом, як така, що не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси, у зв'язку з чим провадження у справі в цій частині було припинено з посиланням на п. 4 ч. 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

Частиною першою ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За приписами частини третьої даної норми особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов'язання.

Відповідно до ч.4 ст.22, ч.4 ст.78, п.4 ч.1 ст.80 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позову. Про прийняття відмови позивача від позову господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі. Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Водночас, згідно з ч.6 ст.22 ГПК України господарський суд не приймає відмови від позову, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Абзацом 1 п. 4.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що у випадках відмови позивача від позову (п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України) господарському суду слід керуватись ч. 6 ст. 22 ГПК України, тобто перевіряти, чи не суперечить ця відмова законодавству та чи не порушує вона інтереси інших осіб.

Отже, відповідно до ст. 22 ГПК України прийняття відмови від позову є можливим за двох умов: така відмова заявлена до прийняття рішення у справі і вона не суперечать законодавству або не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

На думку колегії, господарський суд першої інстанції на дані обставини в порушення ч.6 ст.22 ГПК України уваги не звернув, а тому дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для прийняття відмови в частині позовних вимог до товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівський консервний завод" та припинив провадження у справі в цій частині.

Наведене свідчить про неповне з'ясування господарським судом обставин, що мають значення для справи та про порушення вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду підлягає частковому скасуванню у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права і невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи. По справі необхідно прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Волот» задовольнити частково.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 21.10.2013 року у справі №912/1155/13 - скасувати частково. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Солідарно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волот" (83056, м. Донецьк, вул. Молодих шахтарів, 86-а, оф. 9, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Соколівський консервний завод» (27641, Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Соколівське, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Креатив" (25014, Кіровоградська область, м. Кіровоград, Кіровський район, проспект Промисловий, буд. 19, ) заборгованість з попередньої оплати в сумі 9 019 104, 00 грн., штраф у сумі 150 000 грн., 30 % річних в сумі 126 020, 36 грн., пеню в сумі 259 996, 53 грн.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волот" (83056, м. м. Донецьк, вул. Молодих шахтарів, 86-а, оф. 9, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Соколівський консервний завод» (27641, Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Соколівське, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Креатив" (25014, Кіровоградська область, м. Кіровоград, Кіровський район, проспект Промисловий, буд. 19, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 34 410 грн. з кожного.

Видачу наказу з урахуванням необхідних реквізитів доручити господарському суду Кіровоградської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 21.08.2015 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Н.Л. Величко

Суддя О.В. Березкіна