донецький апеляційний господарський суд
П о с т а н о в а

Іменем України

26.08.2015 справа № 908/1766/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:Скакуна О. А.,
суддів:Ломовцевої Н. В., Колядко Т. М.,
за участю представників сторін:
від позивача:Максимченко І. В., довіреність № 23-12/14-3 від 23.12.2014
від відповідача:не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком", м. Маріуполь Донецької області
на рішення господарського суду Запорізької області
від18.05.2015
у справі№ 908/1766/15-г (суддя Серкіз В. Г.)

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль", м. Київ,
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком", м. Маріуполь Донецької області
провитребування майна з чужого незаконного володіння.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» (далі - ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль», Лізингодавець) звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» (далі - ТОВ «ШБ «Альтком», Лізингоодержувач) про витребування та передачу Позивачу майна: екскаватор-планувальник ЕО-43212.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 18.05.2015 у справі № 908/1766/15-г позовні вимоги ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» задоволено у повному обсязі.

Відповідач не погодився з прийнятим рішенням та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення у справі № 908/1766/15-г від 18.05.2015 та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі ТОВ «ШБ «Альтком» зазначає, що: по-перше, обставини, що мають значення для справи, суд визнав встановленими, незважаючи на їх недоведеність; по-друге, висновки місцевого господарського суду, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи; по-третє, обставини, що мають значення для справи, з'ясовані судом неповно.

Представник Позивача в ході розгляду справи надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник Відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому судова колегія вважає можливим розглядати апеляційну скаргу за його відсутності, з чим погодився представник позивача.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст. 101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд, -

В С Т А Н О В И В :

Між ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» та ТОВ «ШБ «Альтком» 16.07.2007 був укладений договір фінансового лізингу № L520-04/07 (далі - Договір), за яким Лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у володіння та користування протягом усього строку лізингу за плату (лізингові платежі) майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються у специфікації (додаток № 2 до Договору), а Лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору (а. с. 8-16).

Специфікацією від 16.04.2007, яка є невід'ємною частиною Договору, сторони визначили, що предметом лізингу є екскаватор-планувальник ЕО-43212 (а. с. 11).

На виконання умов Договору ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» придбало предмет лізингу за договором купівлі-продажу та передало у тимчасове володіння та користування ТОВ «ШБ «Альтком», що підтверджується підписаним представниками сторін актом приймання-передачі предмета лізингу від 07.07.2007 (а. с. 17).

Як передбачено п. 1.2. загальних умов фінансового лізингу, приймання та передача предмета лізингу оформлюється актом приймання-передачі за формою, наведеною у додатку № 3 до Договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог зазначеного Закону. Згідно з п. 1.2. Договору строк лізингу складається з періодів лізингу, зазначених у графіку платежів (додаток № 1 до Договору), та не може бути менше одного року. Угодою про внесення змін до Договору від 04.05.2011 (а. с. 30) сторони погодили нову редакцію графіку платежів (а. с.31-32), відповідно до якої строк лізингу за Договором становить період часу з липня 2007 року до червня 2012 року.

28.02.2014 сторонами була укладена Додаткова угода до Договору, в якій погоджено, що підписанням зазначеної угоди Лізингоодержувач визнає наявність простроченої заборгованості за рахунками перед Лізингодавцем та зобов'язується сплатити її у розмірі та у строк, визначений сторонами (а. с. 33-34). Крім того, згідно з п. 1.3 цієї угоди, виконання зобов'язань Лізингоодержувача за Договором є відстроченими з дати її укладання і повинні бути виконані не пізніше 31.05.2014.

Відповідач заперечує проти визнання наявності заборгованості та вказує, що в угоді не зазначено, про які саме зобов'язання йдеться в її змісті. На підтвердження своїх вимог Позивачем надано пояснення по справі, в якому наведений докладний розрахунок сум заборгованості та їх складових (а. с. 45-46) та додані довідка від 28.04.2015 про ненадходження коштів від ТОВ «ШБ «Альтком» на рахунок № 3 за період з 28.02.2014 до 06.06.2014 (а. с. 77) і виписка по рахунку № 3 за період з 07.06.2014 до 28.04.2015 (а. с. 78).

Як вбачається з матеріалів справи, дотепер предмет лізингу ані повернутий Лізингодавцю, ані викуплений Лізингоодержувачем. Поряд із цим, відсутні докази також зміни (пролонгації) строку лізингу шляхом укладання відповідної угоди, як це передбачено п. 9.2. Договору.

За таких обставин місцевий господарський суд задовольнив заявлені позовні вимоги до Відповідача, застосовуючи як спеціальну норму п. 7 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», так і наведені Позивачем в обґрунтування заявлених вимог ст.ст. 387, 391, 400 ЦК України.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає рішення господарського суду таким, що підлягає частковій зміні, виходячи з такого.

Згідно з визначенням ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», за договором фінансового лізингу Лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених Лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування Лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Аналогічне визначення наведене у ч. 1 ст. 806 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України та ст.ст. 11, 509 ЦК України, укладений між сторонами договір фінансового лізингу № L520-04/07 від 16.04.2007 є належною підставою для виникнення у Відповідача, серед іншого, права на володіння та користування предметом лізингу, переданим йому за актом приймання-передачі. Це підкріплюється і вказівкою ч. 1 ст. 9 Закону України «Про фінансовий лізинг» на те, що Лізингоодержувачу забезпечується захист його прав на предмет лізингу нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту прав власника.

У п. 2 Постанови пленуму Вищого господарського суду «Про судове рішення» від 23.03.2012 № 6 зазначається, що рішення господарського суду має ґрунтуватись, зокрема, на правовій кваліфікації відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи. На підставі цього суд визначає, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Виходячи з викладеного судова колегія не погоджується з кваліфікацією судом першої інстанції набуття Відповідачем спірного майна як такого, що здійснено недобросовісно або без відповідних правових підстав. З цього випливає, що норми ст.ст. 387, 399 ЦК України, на які посилається місцевий господарський суд, не підлягають застосуванню до відносин сторін.

Апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду щодо доведеності факту неповернення предмету лізингу по закінченню визначеного строку лізингу, адже належного доказу настання визначеної підстави для припинення існування відповідного зобов'язання представлено не було.

Колегія суддів зазначає, що для правильного вирішення спору не має істотного значення (в контексті зобов'язальних правовідносин між Лізингодавцем і Лізингоодержувачем) зауваження Відповідача щодо необхідності з'ясування питання фізичної наявності предмету лізингу у ТОВ «ШБ «Альтком», оскільки ця обставина впливає виключно на можливість виконання рішення, а не на його прийняття.

В апеляційній скарзі Відповідач порушує питання співвідношення понять «строк дії договору» та «строк виконання зобов'язання». Посилаючись на загальні положення про договір найму (оренди) та положення п. 8.1 Договору, відповідно до якого Договір діє до повного виконання своїх обов'язків за ним, ТОВ «ШБ «Альтком» вважає, що правомірно володіє спірним майном.

Враховуючи наявність спеціальних норм, передбачених § 6 гл. 58 ЦК України та Законом України «Про фінансовий лізинг», загальні положення про найм (оренду) у спірних правовідносинах застосуванню не підлягають відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України.

У п. 8.2.1 загальних умов фінансового лізингу встановлено, що Лізингоодержувач має право використовувати предмет лізингу протягом строку лізингу. За приписами п. 7 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» Лізингоодержувач зобов'язаний повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у вигляді зобов'язання Відповідача повернути Позивачеві спірний предмет лізингу з мотивів, викладених у цій постанові, що зумовлює необхідність відповідної зміни рішення місцевого господарського суду.

Щодо інших доводів, які викладені в апеляційній скарзі і на думку апелянта є підставою для скасування оскарженого рішення, судова колегія апеляційного суду до уваги їх не приймає, оскільки вони не спростовують висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду.

Враховуючи вимоги абз. 2 ч. 2 ст. 84 ГПК України при задоволенні позову в резолютивній частині рішення вказується строк виконання цих дій. З урахуванням пропозиції позивача у судовому засіданні судова колегія встановлює такий строк тривалістю 30 календарних днів з моменту прийняття цієї постанови.

За таких обставин, Донецький апеляційний господарський суд відмовляє у задоволенні апеляційної скарги, однак з викладених мотивів змінює оскаржене рішення.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком», м. Маріуполь Донецької області, на рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2015 у справі № 908/1766/15-г залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2015 у справі № 908/1766/15-г - змінити.

Викласти п. 2 резолютивної частини рішення господарського суду Запорізької області у наступній редакції:

«Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» (87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, б. 2; ) повернути протягом 30 календарних днів з дня набрання рішенням законної сили на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» (04073, Київ, пр. Московський, 9, корп. 5, офіс 101; ) майно: екскаватор-планувальник ЕО-43212».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О. А. Скакун

Судді: Н. В. Ломовцева

Т. М. Колядко