ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.08.15р. Справа № 904/5901/15

За позовом Приватне акціонерне товариство "АГРІМАТКО-УКРАЇНА", м. Вишневе, Київська область

до Товариство з обмеженою відповідальністю "КАСКАД АГРО", с. Красіне, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 86 від 05.01.2015 року, представник;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "АГРІМАТКО-УКРАЇНА", м. Вишневе, Київська область звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КАСКАД АГРО", с. Красіне, Дніпропетровська область про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №КОР-218000014 від 04.02.2014 року в частині повного та своєчасного розрахунку.

Відповідач відзив на позов не надав, явку повноважного представника в судові засідання, призначені для розгляду справи, не забезпечив, про дату, час і місце проведення судових засідань відповідач повідомлений належним чином за його місцезнаходженням згідно матеріалів справи, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

Суд визнав можливим розглянути справу на підставі ст. 75 ГПК України у відсутність представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 18.08.2015року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.02.2014 р. між Приватним акціонерним товариством «Агріматко Україна» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАСКАД АГРО» (покупець) укладеного договір поставки № КОР-218000014, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобовязується передати у власність покупцеві на умовах СРТ м. Каховка (згідно з правилами ІНКОТЕРМС в редакції 2010 р.) товари за номенклатурою та в строки відповідно до специфікацій, які є додатками до цього договору та його невід'ємними частинами, а покупець зобовязується прийняти вказаний товар та сплатити за нього визначену в специфікаціях до договору вартість в строки та в порядку, передбаченому договором та специфікаціями до нього (п. 1.1 договору).

Розділом 2 договору «Ціни, сума договору, строки поставки, кількість та якість товару», сторони погодили, що ціни товарів, визначаються сторонами як договірні. Кількість та ціни товарів указуються в специфікаціях до договору, які є його невід'ємними частинами. Загальна сума договору визначається шляхом складання підсумкових сум до цього договору. Строки поставки погоджуються сторонами та відображаються в специфікаціях. Якість товару, що постачається, підтверджується сертифікатами якості, копії яких надаються покупцю.

Право власності на товар покупець набуває з моменту передачі товару (п. 7.1 договору). Передача товару постачальником представнику покупця здійснюється виключно за умови надання представником покупця документу, що підтверджує його повноваження на отримання товару (довіреності) (п. 5.2 договору). Відвантаження товару постачальником здійснюється виключно за умови виконання п. 4.1 договору (п. 5.1 договору).

Згідно вимог п. 4.1 договору покупець здійснює обов'язкову часткову попередню оплату у розмірі 50% від суми договору, яка розраховується згідно п. 2.1 договору. Сума та строки попередньої оплати указуються у специфікаціях. На решту суми постачальник надає покупцеві відстрочку по оплаті. Покупець сплачує заборгованість згідно строків, які відображені у специфікації (п. 4.2 договору). Ціни на товари є договірними і вказані у специфікаціях (п. 4.3 договору).

Згідно специфікації № 00001 та №00002 до договору поставки сторони визначили номенклатуру товару, що підлягає поставці, ціну, строки поставки та оплати вартості поставленого товару.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

Частиною 1 ст. 694 Цивільного кодексу України передбачено, що договором купівлі продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Відстрочення платежу означає здійснення повної оплати товару у строки, встановлені договором, через деякий час після одержання товару.

У відповідності до ст. 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно ч. ч. 1,2 ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Аналогічна за змістом норма закріплена ст. 198 Господарського кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 525 вказаного Кодексу визначає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На виконання умов договору позивачем поставлено, згідно видаткових накладних № 225040 від 25.02.2014 р., № 318037 від 18.03.2014 р., № 328037 від 28.03.2014 р., а відповідачем, в особі ОСОБА_2 на підставі довіреності № 10 від 19.02.2014 р. та №39 від 27.03.2014 р. отримано товар на загальну суму 1 093 796,90 грн.

Відповідач частково розрахувався з позивачем, що підтверджується банківськими виписками, які містяться в матеріалах справи, непогашеною залишилась заборгованість в розмірі 603 280,08 грн.

Позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу від 25.02.2015 року №179 та розрахунок коригування вартості товару, які залишені без відповіді.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами пункту 4.5 підпункту (а) договору на момент проведення остаточного розрахунку, сума, що підлягає сплаті відповідно до п. 4.2 договору, підлягає коригуванню, зокрема у бік збільшення, якщо курс встановлений АТ «ОТП Банк» (м. Київ) для безготівкових операцій для валюти придбання товару, що зазначена у специфікації, збільшився більш ніж на два відсотки по відношенню до договірного курсу, визначеного сторонами в специфікації. При настанні наведеної вище обставини, сума, що підлягає сплаті відповідно до пункту 2.1 договору, в українській гривні розраховується покупцем за формулою: С = Сп * (Ко / Кд) де: Сп узгоджена сторонами сума в гривнях, розрахована за договірним курсом, яка підлягає сплаті згідно специфікації; Кд договірний курс; Ко курс валюти закупівлі імпортного товару до гривні, встановлений АТ «ОТП Банк» (м. Київ) для безготівкових операцій на день розрахунку. Уразі затримки остаточного розрахунку більше ніж узгоджено сторонами, цей курс не може бути нижчий, ніж курс встановлений «ОТП Банк» (м. Київ) для безготівкових операцій на дату остаточного розрахунку визначеного в договорі.

Між сторонами беззаперечно підписано акт звірки взаєморозрахунків (а.с.23).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу та суми скорегованої дооцінки вартості товару (курсової різниці) є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 603280,08 грн. та 456320,02 грн., відповідно.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

За визначенням статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

За приписами статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 6.2 договору сторони погодили у випадку затримки оплати з вини покупця, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення 118 339,05 грн. пені за прострочення оплати вартості поставленого товару, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, за період з 01.11.2014 р. по 01.05.2015р., включно, 11060,08 грн. трьох відсотків річних, 284106,66грн. інфляційних втрат за період з листопада 2014 р. по травень 2015 р., включно.

Відповідач відзивом на позов проти позовних вимог в частині стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат заперечив. Згідно надано відзиву останній вважає, що розрахунок пені має бути обмежений шестимісячним строком, а нарахування пені та трьох відсотків річних проведено з урахуванням періодів виникнення простроченого зобов'язання з оплати вартості товару (поетапної оплати), а не одразу на всю суму заборгованості. Крім того відповідач вказав на те, що вимоги щодо стягнення інфляційних втрат є незаконними та необґрунтованими, враховуючи стягнення позивачем заборгованості з урахуванням суми скорегованої вартості товару (курсової різниці), що перерахована останнім на дату звернення до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши наданий розрахунок, враховуючи наявність прострочення відповідачем грошового зобов'язання з оплати вартості поставленого товару, дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені та трьох відсотків річних за заявлені періоди підлягають задоволенню в сумі 118 339,05грн. та 11060,08 грн., відповідно.

Судом встановлено, що вимоги щодо стягнення 284106,66 грн. інфляційних втрат за період з листопада 2014 р. по травень 2015 р., включно, задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів (національної валюти) внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Виходячи з приписів п. п. 8.1, 8.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства за порушення грошових зобов'язань» вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). При цьому стягнення інфляційних нарахувань на суму основної заборгованості не є можливим, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні). Однак, якщо за умовами договору сума платежу, що визначена в іноземній валюті, на день виникнення у відповідача грошового зобов'язання перераховується у гривню і в подальшому на день фактичної сплати коштів згідно з таким перерахунком не змінюється, тобто залишається гривневим, то з моменту перерахунку боржник відповідно до частини другої статті 625 ЦК України зобов'язаний на вимогу кредитора сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання даного зобов'язання.

Таким чином, виходячи з вимог п. 8.2 Постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 р. право на нарахування інфляційних втрат виникає у позивача лише після перерахунку грошового зобов'язання у національну валюту. В періоді заявленому до стягнення листопад 2014 р. - травень 2015 р., включно, права на нарахування та стягнення інфляційних втрат позивач не має, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України. Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 49, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад Агро" (53071, Криворізький район, с. Красіне, вул. Гоголя, б. 5А, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Агріматко Україна» (08132, Київська область, Києво- Святошинський район, м. Вишневе, вул. Чорновола, 45, ) 603280,08грн. суму основного боргу, 456320,02грн. суму скорегованої дооцінки вартості товару (курсової різниці), 118339,05 грн. пені, 11060,08 грн. 3% річних, 23779,98 грн. судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити .

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 25.08.2015 року.

Суддя ОСОБА_3