ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
У Х В А Л А

27 серпня 2015 р. Справа № 7/160-10

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Горейка М.В.,

відповідача (заявника): Пшик А.С., директор згідно рішення власника,

у відсутності позивача (стягувача),

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву приватного сільськогосподарського підприємства "Еліта" №272 від 11.08.2015 р. про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі

за позовом: відкритого акціонерного товариства "ВТБ Банк" в особі відділення "Вінницька регіональна дирекція" ВАТ ВТБ Банк (пл. Гагаріна, 2, м. Вінниця, 21018)

до: приватного сільськогосподарського підприємства "Еліта" (вул. Котовського, 1, с. Війтівка, Бершадський район, Вінницька область, 24412)

про стягнення 615812 грн 28 коп.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Вінницької області від 30.09.2010 р. у справі №7/160-10 позов відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк в особі відділення "Вінницька регіональна дирекція" ВАТ ВТБ Банк задоволено частково: стягнуто з приватного сільськогосподарського підприємства «Еліта» на користь публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" в особі "Вінницька регіональна дирекція" ПАТ "ВТБ Банк" 375000 грн. 00 коп. основного боргу, 46134 грн. 17 коп. - процентів за користування кредитом, 36000 грн. 00 коп. інфляційних втрат, що виникли в результаті порушення строків сплати кредиту, 147020 грн. 54 коп. - тридцяти процентів річних за порушення строків повернення кредиту, 6041 грн. 55 коп. - відшкодування витрат пов'язаних зі сплатою державного мита, та 231 грн. 53 коп. - відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В стягненні інфляційних втрат в сумі 5685 грн. 48 коп. за порушення строку повернення кредиту відмовлено. Позов в частині стягнення пені в сумі 2594 грн. 00 коп. за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом за період з 14.01.2010 року по 14.07.2010 року, інфляційних втрат в сумі 2402 грн. 87 коп. за період з 02.06.2009 року по 14.07.2009 року за несвоєчасно сплачені відсотки, 3 % річних в сумі 975 грн. 22 коп. за період з 02.06.2008 року по 14.07.2010 року, нарахованих за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом, залишено без розгляду.

19.11.2010 р. на виконання вищевказаного рішення у справі №7/160-10 видано відповідний наказ.

13.08.2015 р. до господарського суду Вінницької області від приватного сільськогосподарського підприємства "Еліта" надійшла заява №272 від 11.08.2015 р. з проханням визнати, зазначений вище наказ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до автоматизованого розподілу документообігу суду від 13.08.2015р. заяву №272 від 11.08.2015 р. передано судді Тварковському А.А.

Ухвалою від 17 серпня 2015 року вказану заяву суддею Тварковським призначено до розгляду в судовому засіданні на 27.08.2015р.

В судове засідання з'явився представник відповідача (заявника), який вищевказану заяву підтримав та просив суд її задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 117 ГП України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви про виправлення помилки в наказі, з огляду на що, суд ухвалив провести розгляд вказаної заяви відповідача (заявника) за відсутності представника позивача.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника відповідача (заявника) суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

В обгрунтування поданої заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню заявник зазначає, що на підставі наказу господарського суду Вінницької області від 19.11.2010р., виданого на виконання рішення у справі №7/161-10, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бершадського районного управління юстиції у Вінницькій області 07.02.2011 р. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження.

22.12.2011 р. ухвалою господарського суду Вінницької області за заявою державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" порушено провадження у справі №10/64/2011/5003 про визнання банкрутом приватного сільськогосподарського підприємства "Еліта".

12.04.2012 р. в газеті "Урядовий кур'єр" № 67 опубліковано оголошення про порушення провадження про банкрутство ПСП "Еліта".

15.01.2013 р. ухвалою господарського суду Вінницької області, яка набрала законної сили, затверджено реєстр вимог кредиторів у справі про банкрутство №10/64/2011/5003 відносно ПСП "Еліта".

28.01.2015 р. ухвалою у справі про банкрутство № 10/64/2011/5003, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.03.2015 р. та постановою Вищого господарського суду України від 26.05.2015р., затверджено мирову угоду та припинено провадження у справі.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків щодо поданої заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно мирової угоди, до вимог четвертої черги належать, зокрема, вимоги ПАТ "ВТБ Банк" в особі відділення "Вінницька регіональна дирекція" ПАТ "ВТБ Банк" .

У розділі 4 мирової угоди, затвердженої господарським судом, зазначено, що з моменту набрання чинності цією мировою угодою, всі грошові зобов'язання боржника перед кредиторами, за якими зроблено розрахунки згідно з умовами мирової угоди, вважаються погашеними.

Пунктом 3.2.2. мирової угоди визначено, що кредитори надають боржнику відстрочку щодо виконання зобов'язань, передбачених цією мировою угодою, до 01.12.2017 р.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 204 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання може бути припинено за згодою сторін, зокрема угодою про заміну одного зобов'язання іншим між тими самими сторонами, якщо така заміна не суперечить обов'язковому акту, на підставі якого виникло попереднє зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

Разом з тим відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" грошовим зобов'язанням у розумінні цього закону є зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.

Відповідно до статей 35, 37 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та (або) розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється угодою сторін. Мирова угода укладається у письмовій формі та підлягає затвердженню господарським судом, про що зазначається в ухвалі господарського суду про припинення провадження у справі про банкрутство. Мирова угода набирає чинності з дня її затвердження господарським судом і є обов'язковою для боржника (банкрута), кредиторів, вимоги яких забезпечені заставою, кредиторів другої та наступних черг. Одностороння відмова від мирової угоди не допускається. Мирова угода має містити положення про: розміри, порядок і строки виконання зобов'язань боржника; відстрочку чи розстрочку або прощення (списання) боргів чи їх частини. Крім цього, мирова угода може містити умови про: виконання зобов'язань боржника третіми особами; обмін вимог кредиторів на активи боржника або його корпоративні права; задоволення вимог кредиторів іншими способами, що не суперечать закону.

Одночасно, згідно з ч. 5 ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з дня затвердження мирової угоди боржник приступає до погашення вимог кредиторів згідно з умовами мирової угоди.

Норми цієї статті розповсюджуються також на строки погашення заборгованості.

Відповідно до ч. 8 ст. 39 Закону встановлено, у разі невиконання мирової угоди кредитори можуть пред'явити свої вимоги в обсязі, передбаченому цією мировою угодою.

Отже, порядок проведення розрахунків боржника з кредитором був врегульований шляхом укладання мирової угоди, затвердженої судом, відповідно до якої, кредитори надають боржнику відстрочку щодо виконання зобов'язань до 01.12.2017 р.

Згідно із пунктом 15 статі 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов'язань мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника відповідно до ст. 14 Закону.

Стаття 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлює, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

До вимог кредиторів, які повинні заявлятися у справі про банкрутство, вказаний закон відносить і безспірні вимоги кредиторів, тобто ті, які підтвердженні виконавчими документами, тому наявність судового рішення про задоволення грошових вимог не звільняє кредитора від обов'язку заявити їх в порядку ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Таким чином, у справі про банкрутство вимоги кредиторів є погашеними внаслідок оплати боргу; обміну вимог кредиторів на активи боржника та (або) його корпоративні права; прощення; новації (укладання мирової угоди у справі про банкрутство), а також застосування граничного строку для подання заяви з вимогами до боржника, встановленого ч. 2 ст. 14, ч. 5 ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до вимог ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, до відносин, які мали місце в справі про банкрутство, норми ГПК України застосовуються з урахуванням особливостей Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", як спеціального нормативно-правового акта.

В даному випадку Закон встановлює додаткові підстави для закінчення виконавчого провадження, зокрема, в зв'язку з припиненням грошових зобов'язань в силу закону відповідно до статті 598 ЦК України, у зв'язку з чим стаття 117 ГПК України підлягає застосуванню з урахуванням особливостей цього Закону.

Згідно із ч. 2 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Частиною 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд може визнати наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті у разі, зокрема, якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчими документами визнаються: виконавчі листи, що видаються судами і накази господарських судів, ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

В постанові пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 вказується на те, що ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди, яка відповідає вимогам статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом у розумінні пункту 2 частини 2 статті 17 цього Закону і підлягає виконанню державною виконавчою службою.

Тобто, існування одночасно двох виконавчих документів, а саме наказу та мирової угоди є недопустимим.

Суд зазначає, що у разі невиконання ПСП "Еліта" своїх зобов'язань у визначений в мировій угоді строк, ПАТ "ВТБ Банк" в особі відділення "Вінницька регіональна дирекція" ПАТ "ВТБ Банк" має право звернутися до суду з позовною заявою про зобов'язання боржника виконати умови мирової угоди, яка затверджена ухвалою господарського суду Вінницької області від 28.01.2015 р. у справі №10/64/2011/5003.

Таким чином, оскільки, ПАТ "ВТБ Банк" в особі відділення "Вінницька регіональна дирекція" ПАТ "ВТБ Банк" являвся кредитором, вимоги якого включено до реєстру вимог кредиторів, а ухвалою господарського суду Вінницької області від 28.01.2015 р. у справі №10/64/2011/5003, яка набрала законної сили, затверджено мирову угоду, зі змісту якої вбачається, що заборгованість боржника перед вищевказаним кредитором становить 26665 грн 05 коп., з яких: 10666 грн 02 коп. повинно бути повернуто ПАТ "ВТБ Банк" до 01.12.2015р., 10666 грн 02 коп. - до 01.12.2016р. та 5333 грн 01 коп. до 01.12.2017р. з обов'язковим дотриманням встановленої черговості вимог кредиторів, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для стягнення за спірним наказом, тому цей наказ слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє заяву приватного сільськогосподарського підприємства "Еліта" про визнання наказу господарського суду Вінницької області від 19.11.2010р. по справі 7/160-10 таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 86, 87, 115, 117 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву приватного сільськогосподарського підприємства "Еліта" про визнання наказу господарського суду Вінницької області від 19.11.2010р. по справі №7/160-10 таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ господарського суду Вінницької області від 17.11.2010 р. по справі №7/160-10 про стягнення з приватного сільськогосподарського підприємства "Еліта" (вул. Котовського,1, с. Війтівка, Бершадський район, Вінницька область 24412 - (інформація про реквізити - ідентифікаційний код - 31968683 )) на користь публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" в особі "Вінницька регіональна дирекція" ПАТ "ВТБ Банк" (пл. Гагаріна, 2, м. Вінниця, 21018 - (інформація про реквізити - ідентифікаційний код - 14359319)) - 375000 грн. 00 коп. основного боргу, 46134 грн. 17 коп. - процентів за користування кредитом, 36000 грн. 00 коп. інфляційних втрат, що виникли в результаті порушення строків сплати кредиту, 147020 грн. 54 коп. - тридцяти процентів річних за порушення строків повернення кредиту, 6041 грн. 55 коп. - відшкодування витрат пов'язаних зі сплатою державного мита та 231 грн. 53 коп. - відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Копію ухвали направити згідно переліку

Суддя Тварковський А.А.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу пл. Гагаріна, 2, м. Вінниця, 21018

3 - відповідачу вул. Котовського, 1, с. Війтівка, Бершадський район, Вінницька область, 24412