ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17 серпня 2015 р. Справа № 903/666/15

за позовом Волинської обласної спілки споживчих товариств

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 46 600 грн.

Суддя Слупко В.Л.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довір. №3-1 від 12.01.2015р.

від відповідача: не зявився

Суть спору: Волинська облспоживспілка 16.06.2015р. звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з підприємця ОСОБА_1 46 800 грн., в тому числі: 28 600 грн. заборгованості по орендній платі, яка виникла станом на 01.01.2015р. в звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди торговельного місця від 23.01.2009р. №9939 та 18 200 грн. неустойки, нарахованої згідно ч.2 ст.785 ЦК України за період з 14.02.2015р. по 31.05.2015р. в звязку з користуванням торговельним місцем після закінчення договору оренди.

В судовому засіданні представник позивача повідомив суд про те, що 26.06.2015р. ОСОБА_1 сплатила 200 грн. в погашення заборгованості по орендній платі, в звязку з чим на вказану суму зменшилась ціна позову. Також просить суд залишити без розгляду подану 14.08.2015р. заяву про збільшення позовних вимог, так як відсутні докази про те, що копію цієї заяви отримала ОСОБА_1

ФОП ОСОБА_1 у відзиві (а.с.21-27) та в судовому засіданні 06.07.2015р. проти позову заперечувала з наступних підстав:

- магазин-павільйон №39 на Завокзальному ринку по вул. Карпенка Карого, 1 є її власністю згідно Договору інвестування будівництва магазину-павільйону від 27.12.2002р. та технічного паспорта на обєкт нерухомого майна, виданого 21.03.2003р. Волинським ОБТІ, а тому не є малою архітектурної формою, яка займає торговельне місце;

- лист позивача про заперечення проти поновлення договору оренди торгового місця на новий термін отримано 03.02.2015р., тобто після закінчення місячного строку дії Договору, а тому Договір слід вважати поновленим ще на рік;

- позивач постійно та систематично перешкоджає відповідачу у здійсненні нормальної підприємницької діяльності, зокрема відключає обєкт від електромереж, в зимовий період спеціально загороджує прохід до магазину снігом та сміттям.

При цьому ОСОБА_1 факту наявної заборгованості по договору оренди в сумі 28 600 грн. не заперечувала.

Також зазначила, що вона 20.01.2015р. зверталась до позивача із заявою, в якій просила надати їй проект Договору оренди для ознайомлення та подальшого підписання, проте Волинська обласна спілка споживчих товариств жодним чином на заяву не відреагувала.

Пропозиція суду про добровільне врегулювання спору шляхом укладення нового договору оренди (для чого оголошувалась перерва), сторонами не була реалізована.

03.08.2015р. ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась. За її клопотанням та клопотанням її представника розгляд справи було відкладено на 17.08.2015р. на 12:00 год.

Проте, 17.08.2015р. ОСОБА_1 в судове засідання знову не зявилась. В день судового засідання представником відповідача через канцелярію суду наручно подано клопотання про відкладення розгляду справи в звязку з тим, що ОСОБА_1 поїхала в санаторій для проведення лікувально-реабілітаційних процедур та профілактики захворювань, що спричинило неможливість відповідача бути присутньою у судовому засіданні.

До клопотання додано копії проїздних документів з м. Луцька до м. Одеси та з м. Одеси до м. Луцька.

Представник позивача просить суд не відкладати розгляд справи, оскільки подані документи дають можливість вирішити заявлений позов по суті.

Суд відхиляє клопотання відповідача про відкладення розгляду справи з огляду на наступне.

Статтею 69 ГПК України передбачено, що спір має бути вирішено судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Позовна заява надійшла до суду 16.06.2015р., отже строк вирішення спору закінчується 17.08.2015р., так як 16.08.2015р. був вихідним днем.

Клопотання про продовження строку розгляду спору відповідач не заявляв. Статтею 69 ГПК України передбачено, що у виняткових випадках за клопотанням сторони господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору але не більше як на 15 днів.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обовязок, справа може розглядатись без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд зазначає, що надані сторонами докази є достатніми для розгляду заявленого предмету позову по суті.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне:

23.01.2009 року між Волинською облспоживспілкою та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір оренди торговельного місця за №9939 (а.с. 11).

Відповідно до пункту 1.1 розділу 1 договору позивач надає, а відповідач приймає у тимчасове платне користування торговельне місце, розташоване на Завокзальному ринку за адресою: вул. К.Карого, 1 площею 50 м2 для розміщення обєкту торгівлі (малої архітектурної площі), яка не є власністю позивача.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що вступ відповідача у користування орендованим торговельним місцем настає одночасно з підписанням сторонами даного договору, та згідно п.7.1 договір діє з 31.12.2009р.

Відповідно до умови, передбаченої п.7.5 договору якщо орендар продовжує користуватись торговельним місцем після закінчення дії договору, то за відсутності заперечень орендодавця протягом місяця з дати закінчення дії договору, договір вважається поновленим ще на один рік.

Як зясовано судом ФОП ОСОБА_1 користувалась торговельним місцем протягом 2010-2014р., так як від позивача не надходило заперечень.

Вказаним договором сторони визначили місячний розмір орендної плати в сумі 2 600 грн. (п.3.1 договору), яка сплачується не пізніше 15-го числа поточного місяця.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та виборі контрагента. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін, погоджені ними та які є обовязковими до виконання.

Як зясовано в судовому засіданні 06.07.2015р. ФОП ОСОБА_3 порушувала умови договору щодо сплати орендних платежів, в результаті чого станом на грудень 2014р. за нею рахується заборгованість в сумі 28 600грн., наявність якої вона не заперечувала (протокол технічного запису за 06.07.2015р.).

23.12.2014р. року облспоживспілка листом №350/1 повідомила відповідача про те, що договір оренди торговельного місця на 2015 рік поновлюватись не буде, а тому запропонувала укласти новий договір. Вказаний лист отримано відповідачем 26.12.2014р. (а.с.12-13).

29.01.2015. позивач листом №18-1 повідомив ФОП ОСОБА_1 про те, що оскільки 31.12.2014р. строк дії договору оренди закінчився, а новий договір на пропозицію від 23.12.2014р. не укладено, то Волинська обласна спілка споживчих товариств відмовляється від продовження договору та просила повернути торгівельне місце. Вказаний лист ОСОБА_1 отримала 03.02.2015р. (а.с.14-15).

Зазначеними доказами підтверджується, що позивач протягом місяця з дня закінчення дії договору надіслав відповідачу заперечення про припинення договору оренди, чим спростовується твердження відповідача про те, що договір оренди є поновленим на 2015 рік.

За змістом пункту 7.5 договору оренди місячний термін є визначальним для вчинення дії орендодавцем, а не дати отримання поштового відправлення відповідачем.

Враховуючи, що відповідач після заявлення позову частково сплатила заборгованість в сумі 200 грн. стягненню підлягає борг в сумі 28 400 грн.

Позивачем також нараховано та заявлено до стягнення 18 200 грн. неустойки за період з 14.02.2015р. по 31.05.2015р. за користування відповідачем торговельним місцем після закінчення договору оренди.

Задовольняючи позов в цій частині, суд зазначає слідуюче.

Згідно з ч.6 ст.283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 291 ГК України передбачено, що договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму ЦК України.

Статтею 785 ЦК України встановлено обовязок наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно ч. 2 цієї статті, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

З огляду на викладене суд не бере до уваги решту заперечень відповідача, оскільки вони не спростовують заявлені позивачем підстави позову та не мають жодного правового значення для вирішення спору.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору в сумі 1 827 грн. слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 216, 230, 231, 283, 291 Господарського кодексу України, ст.ст. 549, 551, 611, 785 Цивільного кодексу України, ст.ст. 44, 49 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задоволити в уточненій позивачем сумі.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, на користь Волинської обласної спілки споживчих товариств - 46 600 грн., в тому числі: 28 400 грн. заборгованості по орендній платі та 18 200 грн. неустойки, нарахованої в звязку з користуванням торговельним місцем після закінчення договору оренди, а також 1 827 грн. витрат по судовому збору.

Повний текст рішення складено

21.08.2015

Суддя В. Л. Слупко