КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2015 р. Справа№ 911/1046/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Остапенка О.М.

Сітайло Л.Г.

за участю представників:

від позивача - представник не прибув;

від першого відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" - представник не прибув;

від другого відповідача - приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" - представник не прибув;

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" на рішення господарського суду Київської області від 21.04.2015 у справі № 911/1046/15 (суддя Подоляк Ю.В.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" до товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" та приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" про стягнення 4 932,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" звернулося до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" та приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" про стягнення солідарно з відповідачів 394, 63 грн. 3% річних та про стягнення з приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" 1139,64 грн. інфляційних втрат, 2262,62 грн. пені, 1135,85 грн. штрафу.

Рішенням господарського суду Київської області від 21.04.2015 у справі № 911/1046/15 позов задоволено; вирішено стягнути солідарно з відповідачів 394, 63 грн. 3% річних, а також стягнути з другого відповідача 1139 грн. 64 коп. інфляційних втрат, 2262 грн. 40 коп. пені та 1135 грн. 85 коп. штрафу.

При ухваленні рішення по даній справі, суд першої інстанції дійшовши висновку про невиконання відповідачами зобов'язання з оплати пені, 3% річних, інфляційних та штрафу, нарахованих за несвоєчасне виконання другим відповідачем договору поставки, задовольнив позов.

Не погодившись з прийнятим рішенням, другий відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Київської області від 21.04.2015 у справі № 911/1046/15 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вираження у договорі грошового зобов'язання в іноземній валюті унеможливлює нарахування інфляційних.

Сторони правом на участь своїх представників у судовому засіданні не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутніми у даному судовому засіданні від сторін до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін не визнавалася обов'язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи належне повідомлення сторін, а також те, що саме другим відповідачем подана апеляційна скарга, а отже його позиція є викладеною та зрозумілою, апеляційна скарга розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" та товариством з обмеженою відповідальністю "Сокол ЛТД" (правонаступником якого є другий відповідач - приватне підприємство "Аграрна Компанія 2004") було укладено договір поставки на умовах товарного кредиту від 09.04.2008р. № 59/2008К, за умовами якого постачальник - ТОВ "Корпорація "Агросинтез" зобов'язався передати у власність покупця - ТОВ "Сокол ЛТД насіння соняшнику "НК Мелдімі", Євролайтинг на загальну суму 70233,61 грн., а покупець зобов'язався прийняти товар та оплатити його вартість і відсотки за користування товарним кредитом на умовах, передбачених договором (п. 1.1, 1.2 договору в редакції додаткової від 10.06.2008р. № 1 до договору).

У зв'язку з неналежним виконанням ТОВ "Сокол ЛТД" своїх зобов'язань за договором поставки щодо своєчасного здійснення розрахунку за поставлений товар, ТОВ "Корпорація "Агросинтез" звернулося до господарського суду з позовом до боржника про стягнення заборгованості за вказаним договором, а також нарахованих на суму боргу за час прострочення інфляційних втрат, 3% річних, пені та штрафу.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 23.04.2009р. у справі № 17/22-416 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокол ЛТД" про стягнення 41328,27 грн., яке набрало законної сили, позовні вимоги ТОВ "Корпорація "Агросинтез" були задоволені повністю. Стягнуто з ТОВ "Сокол ЛТД" 23143,01 грн. основного боргу, 3719,21 грн. пені, 6942,90 грн. штрафу, 464,89 грн. - 3% річних, 1634,57 грн. інфляційних нарахувань, 5423,69 грн. індексації ціни товару та 531,28 грн. судових витрат, та відстрочено виконання рішення суду до 1 серпня 2009 року.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез", первісний кредитор та товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", новий кредитор укладено угоду про заміну кредитора у зобов'язанні від 15.11.2012р. № 15-11/12-2, відповідно до умов якої первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Сокол ЛТД", що іменується надалі "боржник", зобов'язання щодо сплати розміру заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, 3% річних, інфляційних втрат та штрафу, набутих первісним кредитором на договору поставки на умовах товарного кредиту № 59/2008К від 09.04.2008р., у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно договору поставки на умовах товарного кредиту № 59/2008К від 09.04.2008р. (п. 1.1 угоди в редакції додаткової угоди від 01.08.2014р. № 2).

Відповідно до п. 1.2 угоди, в редакції додаткової угоди від 01.08.2014р. № 2 до угоди, за цією угодою новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, 3% річних, інфляційних втрат, відсотків за користування товарним кредитом та штрафу, за весь період існування основної заборгованості (прострочення виконання боржником грошового зобов'язання) згідно договору поставки на умовах товарного кредиту № 59/2008К від 09.04.2008р.

Згідно п. 2.4 угоди, в редакції додаткової угоди від 01.08.2014р. № 2 до угоди, з моменту укладання даної угоди, новий кредитор наділяється всіма правами первісного кредитора, що випливають із умов договору поставки на умовах товарного кредиту № 59/2008К від 09.04.2008р., по відношенню до боржника щодо нарахування заборгованості (індексації ціни товару, дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, 3% річних, інфляційних втрат, відсотків за користування товарним кредитом та штрафу, у зв'язку із подальшим неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно договору поставки на умовах товарного кредиту № 59/2008К від 09.04.2008р.

Первісний кредитор зобов'язаний передати новому кредитору оригінали та/або копії документів, що підтверджують права вимоги виконання зобов'язання боржником новому кредитору. Передача оригіналів та/або копій документів оформлюється актом приймання-передачі (п. 4.1 угоди).

Ця угода набуває чинності з моменту її підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цією угодою (п. 6.1 угоди).

На виконання умов угоди, первісний кредитор передав новому кредитору документи, що підтверджують права вимоги виконання зобов'язання боржником новому кредитору, про що сторонами складений відповідний акт прийому-передачі документів від 05.11.2012р.

У зв'язку з укладенням зазначеної угоди про відступлення права вимоги, ТОВ "Корпораця "Агросинтез" повідомило боржника 15.11.2012р. про заміну кредитора у зобов'язанні.

Факт надіслання зазначеної кореспонденції підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком "Укрпошта" № 0723.

У зв'язку із подальшим неналежним виконанням ТОВ "Сокол ЛТД", правонаступником якого є приватне підприємство "Аграрна компанія 2004", своїх зобов'язань за договором поставки щодо здійснення розрахунку за поставлений товар у строк визначений договором, забезпеченого порукою ТОВ "ПК Трейдсервісгруп", ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" звернулась до господарського суду із позовною заявою про стягнення з боржника та поручителя заявлених до стягнення сум пені, інфляційних втрат, 3% річних, нарахованих за період з 20 лютого 2009 року по 1 вересня 2011 року.

Рішенням господарського суду Київської області від 29.07.2013 року у справі № 911/2016/13 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" до ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" та ПП "Аграрна компанія 2004" про стягнення 18553,04 грн., яке набрало законної сили, позовні вимоги ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" були задоволені повністю. Солідарно стягнуто із ПП "Аграрна компанія 2004" та ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" 1000 грн. пені, 92,73 грн. судового збору, 97,02 грн. витрат на оплату послуг адвоката та стягнуто із ПП "Аграрна компанія 2004" 9969,20 грн. пені, 1751,80 грн. 3% річних, 5832,04 грн. інфляційних витрат, 1627,77 грн. судового збору, 1702,98 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Зазначеним рішенням встановлено, що зобов'язання ПП "Аграрна компанія 2004" згідно договору поставки на умовах товарного кредиту від 09.04.2008р. № 59/2008К, фактично виконано лише 2 вересня 2011 року.

Разом з тим, ПП "Аграрна компанія 2004" в порушення взятих на себе зобов'язань, не здійснило коригування ціни товару та не сплатило ТОВ "Корпорація Агросинтез" курсової різниці згідно договору умовах товарного кредиту від 09.04.2008р. № 59/2008К, в зв'язку з чим, за ним утворилась заборгованість у сумі 3786,17 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням ПП "Аграрна Компанія 2004" (правонаступник ТОВ "Сокол ЛТД") своїх зобов'язань за договором поставки на умовах товарного кредиту від 09.04.2008р. № 59/2008К щодо здійснення розрахунку за поставлений товар у строк визначений договором, які забезпечені порукою ТОВ "ПК Трейдсервісгруп", позивач звернулося до господарського суду з позовом до боржника та поручителя про стягнення заборгованості за вказаним договором, а також нарахованих на суму боргу за час прострочення інфляційних втрат, 3% річних, пені та штрафу.

Рішенням господарського суду Київської області від 09.12.2014р. у справі № 911/4373/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" до товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп", приватного підприємства "Аграрна Компанія 2004" про стягнення 9528,55 грн., яке набрало законної сили, позовні вимоги ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" були задоволені повністю. Стягнуто солідарно з ТОВ "ПК Трейдсервісгруп", ПП "Аграрна Компанія 2004" 1627,10 грн. штрафу та стягнуто з ПП "Аграрна Компанія 2004" 3786,17 грн. заборгованості, 2570,63 грн. пені, 1138,97 грн. інфляційних втрат, 405,68 грн. 3% річних.

Фактично рішення господарського суду Київської області від 09.12.2014р. у справі № 4373/14 було виконано другим відповідачем - ПП "Аграрна Компанія 2004" 27.02.2015р., що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача від 27.02.2015р., завірена копія якої знаходиться у матеріалах справи.

Між ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" та ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" укладено договір поруки від 07.04.2014р. № 07-04-2014-187, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором за виконання обов'язку ПП "Аграрна Компанія 2004", надалі іменується - "боржник" щодо виконання грошового зобов'язання щодо сплати розміру 3% річних, у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно рішення суду, угоди про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 15.11.2012р. № 15-11/12-2, укладену згідно договору поставки на умовах товарного кредиту від 09.04.2008р. № 59/2008К (п. 1.1, 2.1 договору поруки).

Відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою розміру 3% річних у сумі 500 грн. (п. 3.1 договору поруки).

Позивач звернувся до ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" з вимогою від 15.12.2014р. № 15-187/14 виконати взяті на себе зобов'язання згідно договору поруки.

ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" у відповідь на вказану вимогу від 24.05.2014р. № 187 повідомив, що у зв'язку із скрутним фінансовим становищем не в змозі виконати взяті на себе за договором поруки грошові зобов'язання.

Враховуючи те, що другий відповідач порушив строки виконання грошового зобов'язання щодо здійснення оплати за поставлений товар за договором поставки на умовах товарного кредиту від 09.04.2008р. № 59/2008К в розмірі 3786,17 грн., позивач на підставі ст. 625 ЦК України нарахував на вказану суму боргу інфляційні втрати за час прострочення з вересня 2011р. по лютий 2015р. в розмірі 1139,64 грн. та 3% річних з зазначеної простроченої суми грошового зобов'язання за період прострочення з 02.09.2011р. по 26.02.2015р. в сумі 394,63 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов'язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

Крім того, враховуючи те, що другий відповідач порушив строки виконання грошового зобов'язання щодо здійснення оплати за поставлений товар за договором поставки, позивач на підставі п 5.3.1 договору поставки нарахував пеню на вказану суму боргу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, за кожен день прострочення, яка за розрахунками позивача за період прострочки з 02.09.2011р. по 26.02.2015р. складає 2262,62 грн.

Також, позивачем на підставі п 5.3.1 договору за порушення строків виконання грошового зобов'язання щодо здійснення оплати за поставлений товар за договором поставки нараховано штраф у розмірі 30 % від вартості договору за кожний факт порушення терміну платежу, який за розрахунком позивача складає 1135,85 грн.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарського кодексу України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 Господарського кодексу України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її максимальний розмір, що може бути стягнуто встановлено частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 Господарського кодексу України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд України в постанові від 27.04.2012 р. по справі №06/5026/1052/2011.

Пунктом 5.3.1 договору поставки передбачено, що за порушення строків платежів за договором покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,25%, але не більше розміру встановленого законодавством, а також додатково штраф у розмірі 30 % вартості договору.

Таким чином, договором поставки передбачено господарсько-правову відповідальність за порушення його умов у вигляді сплати неустойки - пені та штрафу.

З огляду на те, що другий відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання за договором поставки йому обґрунтовано було нараховано пеню, штраф, 3% річних та інфляційні.

Слід зазначити, що визначений позивачем період нарахування пені повністю узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеній в постанові від 15.04.2015 у справі №910/6379/14.

Як вже зазначалось, між ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" та ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" укладено договір поруки від 07.04.2014р. № 07-04-2014-187, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором за виконання обов'язку ПП "Аграрна Компанія 2004", надалі іменується - "боржник" щодо виконання грошового зобов'язання щодо сплати розміру 3% річних, у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно рішення суду, угоди про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 15.11.2012р. № 15-11/12-2, укладену згідно договору поставки на умовах товарного кредиту від 09.04.2008р. № 59/2008К (п. 1.1, 2.1 договору поруки).

Згідно зі ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 553 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Положеннями ст. 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно п. 4.1. договору поруки у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником обов'язку за основною угодою, кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Враховуючи невиконання боржником - ПП "Аграрна Компанія 2004" обов'язку щодо сплати розміру пені, 3% річних та інфляційних нарахованих у зв'язку з несвоєчасним виконанням зобов'язання за договором поставки, позивачем направлено на адресу поручителя вимогу, яка залишена без задоволення.

У зв'язку з невиконанням ані боржником, ані поручителем зобов'язань в частині сплати пені, штрафу, 3% річних та інфляційних, нарахованих за несвоєчасне виконання договору поставки, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Доводи апелянта про те, що вираження у договорі грошового зобов'язання в іноземній валюті унеможливлює нарахування інфляційних є необґрунтованими, оскільки ані в договорі поставки, а ні в договорі відступлення грошове зобов'язання не виражено в іноземній валюті.

Валютою виконання зобов'язання визначено гривню, тому відповідно посилання апелянта на неправомірність нарахування інфляційних є необґрунтованими.

Крім цього, колегія суддів погоджується з покладенням на відповідачів витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката у розмірі 500 грн.

Згідно пункту 6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій (п.п. 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до договору від 26.01.2015р. № 26-1/15 про надання адвокатських послуг (правової допомоги), який укладено між позивачем та адвокатом Грищенко О.М., адвокат зобов'язався надати замовнику - позивачу правову допомогу щодо аналізу правовідносин між замовником та ПП "Аграрна Компанія 2004" та ТОВ "ПК "Трейдсервісгруп" - далі "боржники", які виникли на підставі договору поставки на умовах товарного кредиту від 09.04.2008р. № 59/2008К, угоди про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 15.11.2012р. № 15-11/12-2 та на підставі договору поруки від 07.04.2014р. № 07-04-2014-187, надання консультацій з приводу можливого та законодавчо доцільного стягнення із боржників обрахованого, відповідно до норм чинного законодавства України, розміру пені, 3% річних, інфляційних втрат, штрафу, у зв'язку з неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржниками перед замовником зобов'язання щодо договору поставки на умовах товарного кредиту від 09.04.2008р. № 59/2008К, угоди про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 15.11.2012р. № 15-11/12-2 та на підставі договору поруки від 07.04.2014р. № 07-04-2014-187, консультації з питань практичного застосування норм цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень, що стосуються зазначених правовідносин та підстав їх виникнення, підготовки та написання від імені замовника до господарського суду відповідної позовної заяви, представництві інтересів замовника в суді під час розгляду судової справи за поданим позовом, здійснення інших процесуальних заходів направлених на виконання умов та обов'язків виконавця за даним договором. Правова допомога за цим договором вважається наданою та виконаною з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання правової допомоги (п. 1.1, 1.2 договору).

На виконання умов договору адвокат надав позивачу передбачені договором послуги, що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 02.03.2015р., який підписаний в двосторонньому порядку та скріплений печатками позивача та адвоката.

За надані адвокатські послуги позивач сплатив на користь адвоката грошові кошти в розмірі 500 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 11.03.2015р. № 766, оригінал якого залучений до матеріалів справи.

Суд першої інстанції дослідивши зазначені документи дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для покладення на відповідачів витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 500 грн.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на другого відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Київської області від 21.04.2015 у справі № 911/1046/15 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - другого відповідача у справі.

3. Матеріали справи № 911/1046/15 повернути до господарського суду Київської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді О.М. Остапенко

Л.Г. Сітайло