КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2015 р. Справа№ 911/1684/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі: Шалівському В.О.

за участю представників:

від прокуратури: не з'явився;

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор-5"

на рішення Господарського суду Київської області від 25.05.2015р. (підписано - 10.06.2015р.)

у справі №911/1684/15 (суддя - Щоткін О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Златобанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор-5"

про стягнення 3 977 523,46 грн.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Златобанк" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор-5" (далі - відповідач) про стягнення 3 977 523,46 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором № 62/12-KL від 05.04.2012 року щодо сплати відсотків за користування кредитом у строки, визначені договором, у зв'язку з чим у позивача виникло право вимагати від відповідача дострокового повернення тіла кредиту у розмірі 3 899 917,12 грн. та сплатити 70263,06грн. заборгованості по процентам, 2 343,28грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом та 5000,00грн. штраф за неналежне виконання умов Кредитного договору із своєчасної та повної сплати відсотків за користування кредитом.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.04.2015р. порушено провадження у справі №911/1684/15.

Рішенням Господарського суду Київської області від 25.05.2015р. у справі №911/1684/15 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор-5" на користь Публічного акціонерного товариства "Златобанк" - 3 899 917 грн. 12 коп. заборгованості зі сплати кредиту, 70 263 грн. 06 коп. заборгованості по процентам, 2 343 грн. 28 коп. пені та 5000 грн. 00 коп. штрафу. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор-5" в дохід Державного бюджету України 73 080 грн. 00 коп. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кондор-5" звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Київської області від 25.05.2015р. у справі №911/1684/15 повністю та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

У доводах апеляційного оскарження Товариство з обмеженою відповідальністю "Кондор-5" посилалося на неповне дослідження судом обставин справи, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл справи між суддями від 02.07.2015р. справу призначено колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя - доповідач): Кропивна Л.В. судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Розпорядженням Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2015р. у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, здійснено заміну у складі колегії суддів у даній справі на наступний: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Пашкіна С.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2015р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор-5" на рішення Господарського суду Київської області від 25.05.2015р. у справі №911/1684/15 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Кропивна Л.В. (доповідач), судді: Пашкіна С.А., Смірнова Л.Г.) вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження, а її судовий розгляд призначено на 29.07.2015р.

29.07.2015р. до Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор-5" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до завершення розгляду та набрання законної сили остаточним рішенням, або ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області №330/1113/15-ц.

29.07.2015р. до Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор-5" надійшло клопотання про призначення у справі економічної експертизи.

29.07.2015р. до Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор-5" надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги.

29.07.2015р. до Київського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства "Златобанк" надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2015р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 19.08.2015р. у зв'язку з неявкою представників відповідача.

У судове засідання 19.08.2015р. представники сторін не з'явились. Про причини неявки суд не повідомили. Про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення сторін про дату, час та місце судового засідання, разом з тим, явка судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалася, Київський апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті у судовому засіданні 19.08.2015р. за відсутності представників сторін.

Відхиляючи подане представником відповідача клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення пов'язаної з нею справи №330/1113/15-ц, яка знаходиться в провадженні Якимівського районного суду Запорізької області, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

У відповідності абз. 1-4 п. 3.16. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 Господарського процесуального кодексу України). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Вказані обставини повинні бути істотними для вирішення спору по даній справі. Неможливість розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються в іншій справі, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Сама по собі взаємопов'язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі.

Судова колегія вважає, що не зважаючи на взаємопов'язаність обох справ, дійсної необхідності у зупиненні провадження у справі до розгляду іншої справи немає, адже обставини які складають предмет доказування у даній справі можуть бути самостійно встановлені апеляційним судом.

Відхилення клопотання апелянта про призначення по справі судової експертизи пов'язано з тим, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Така потреба для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування по справі - відсутня і фактичні обставини можуть бути встановлені судом апеляційної інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, 05 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Златобанк" (надалі - Банк, Кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кондор-5" (надалі - Позичальник) було укладено Кредитний договір № 62/12-KL, за умовами якого Кредитодавець надає Позичальнику Кредит а Позичальник зобов'язується в повному обсязі повернути Кредит, сплатити Проценти за користування Кредитом та виконати інші умови Кредитного Договору (п. 1.1. Кредитний договір).

Відповідно до п. 1.2., кредит надається Позичальнику у формі відкриття відкличної Кредитної лінії, в межах максимального ліміту заборгованості, визначеного Кредитним договором. Кредит може надаватись траншами.

Пунктом 1.3. Кредитного договору встановлено максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією, який становить 3 900 000 гривень 00 копійок.

Згідно п.1.4 Кредитного договору кінцева дата повернення Кредиту: не пізніше " 04" квітня 2014 року.

Відповідно до п.1.5. Кредитного договору, за користування Кредитом Позичальником сплачується Проценти у вигляді фіксованої Процентної ставки, розмір встановлюється у розмірі - 12% річних.

Згідно п. 3.4.2. Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний Сплачувати Проценти/Комісію у розмірі та в порядку, передбаченому цим Кредитним Договором, згідно з умовами Кредитного Договору.

Відповідно до п. 3.4.3. Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний Повернути Кредит в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені цим Кредитним Договором, в тому числі достроково, у разі настання обставин, за яких Банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту, в тому числі у випадку настання Несприятливих обставин/подій.

Згідно п. 3.4.4. Кредитного договору Позичальник зобов'язаний безумовно сплатити неустойку (штраф, пеню), інші штрафні санкції, відшкодувати заподіяні Банку збитки, завдані невиконанням/неналежним виконанням умов Кредитного Договору.

Пунктами 2.4, 2.5, 2.6. 2.6.1 Кредитного договору передбачено, що сплата Процентів здійснюється за фактичний строк користування Кредитом. При розрахунку процентів за користування кредитними коштами приймається рік та місяць, рівні календарній кількості днів День повернення Кредиту до розрахунку не приймається.

Позичальник самостійно сплачує (перераховує) Проценти на Рахунок для оплати Боргових Зобов'язань та Процентів. Проценти сплачуються за період з першого по останній день календарного місяця щомісячно по сьоме число (включно) місяця, що слідує за місяцем нарахування Процентів.

Проценти за останній місяць користування Кредитом сплачуються в Кінцеву дату повернення Кредиту.

Якщо останній день повернення Кредиту та/або сплати Процентів припадає на вихідний, святковий день або інший неробочий день, то Позичальник має право повернути Кредит та/або сплатити Проценти наступного робочого дня.

В пункті 3.1.4. Договору встановлено, що Кредитодавець має право відмовитись від подальшого кредитування Позичальника частково або у повному та/або вимагати повернення у повному обсязі наданих кредитних коштів (в тому числі дострокового повернення), сплати процентів за весь строк користування кредитом та неустойки/штрафів (за їх наявності) у разі настання та/або існування хоча б однієї з таких обставин, в т.ч. у випадку одноразового порушення Позичальником будь-якого з боргових зобов'язань, в будь-якій їх частині, наявності/виникнення випадку невиконання умов використання кредиту не за цільовим призначенням.

04 квітня 2014 року позивач та відповідач уклали Договір про внесення змін № 2 до Кредитного договору, за умовами якого домовились щодо встановлення кінцевої дати повернення кредиту - не пізніше 01 квітня 2016 року (включно), інші умови Кредитного договору № 62/12-KL були залишені без змін.

01 вересня 2014 року позивач та відповідач уклали Договір про внесення змін № 3 до Кредитного договору, відповідно до якого виклали п.1.5. в новій редакції, встановивши процентну ставку у розмірі 18% річних (включно), інші умови Кредитного договору № 62/12-KL були залишені без змін.

08 січня 2015 року позивач та відповідач уклали Договір про внесення змін № 4 до Кредитного договору, відповідно до якого сторони домовились щодо сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 01 грудня 2014р. по 31 грудня 2014року включно не пізніше 16.01.2015р, інші умови Кредитного договору № 62/12-KL були залишені без змін.

Спір між сторонами виник та був переданий на вирішення до господарського суду у зв'язку з невиконанням позичальником грошових зобов'язань за Кредитним договором.

Апелянт, як на підставу доводів апеляційної скарги, посилався на відсутність його заявок на видачу траншів, що на думку скаржника, ставить під сумнів правомірність видачі банком кредиту.

Між тим, в силу ч. 2 ст. 1056 ЦК України позичальник мав право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договору строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом.

Надання кредиту у вигляді відкриття відкличної кредитної лінії означає таку форму кредитування, за якою у межах встановленого ліміту здійснюється видача та погашення кредиту частинами (траншами) у найбільш зручний для ведення бізнесу позивальником спосіб.

При винесенні оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що боржником не погашалися транші у строки, визначені Договором, і була допущена заборгованість, як у поверненні траншів, так і процентів за користування кредитом, що є підставою для стягнення вказаних сум в примусовому порядку та застосування до відповідача такої відповідальності, як стягнення пені та штрафу, передбачених Договором.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції вірним, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем зобов'язання за кредитним договором виконувались належно, що підтверджується банківськими виписками про видачу траншів на потреби постачальника, а відповідач, у свою чергу , свої зобов'язання за Договором не виконував належним чином - за травень, липень, грудень 2013 року та січень, вересень, листопад 2014 року не здійснював погашення відсотків за користування кредитом, а з березня 2015 року погашав відсотки несвоєчасно та не у повному обсязі.

До відносин сторін підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України, які регулюють правовідносини кредиту та позики.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 1046, 1048, 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

В силу частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу України.

Як правильно встановив суд першої інстанції і підтверджується матеріалами справи, на момент прийняття судового рішення, заборгованість відповідача по тілу кредиту становила 3 899 917,12 грн. та заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом 70 263,06 грн. станом на 09.04.2015р., відповідачем не сплачена.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як зазначено у статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У зв'язку з неналежним виконанням боржником грошових зобов'язань за Договором, кредитор вправі вимагати стягнення не лише суми боргу, а й передбачених договором пені у розмірі 2 343,28 грн., нарахованої за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом за період з 10.02.2015 року по 08.04.2015 року.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно пункту 4.1. Кредитного договору, за несвоєчасне повне чи часткове повернення Кредитних коштів та/або за несвоєчасну повну чи часткову сплату/несплату Процентів, Банк має право стягнути, а Позичальник зобов'язаний сплатити неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення за кожен день прострочення та обчислюється з суми неповерненого Кредиту та/або несплачених Процентів. Сплата пені не звільняє Позичальника від сплати Кредиту та/або Процентів до моменту фактичного погашення заборгованості.

Поряд з цим, неустойка має компенсаційний характер і є не лише заходом, який стимулює боржника до належного виконання ним зобов'язань, але є мірою відповідальності за допущене правопорушення у зобов'язанні.

Перевіривши правильність виконаного позивачем розрахунку заявлених до стягнення пені, з врахуванням вимог процесуального законодавства, судова колегія погоджується із висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість вимог щодо пені у сумі 2 343,28 грн., нарахованої на суму 3 899 917,12 грн. за період з 10.02.2015 року по 08.04.2015 року.

Позивач також просив суд стягнути з відповідача 5 000,00 грн. штрафу за неналежне виконання умов Кредитного договору щодо своєчасної та повної сплати відсотків за користування кредитом в порядку п. 4.3. Договору.

Відповідно до даного пункту Договору, у випадку невиконання/неналежного виконання зобов'язань за цим Кредитним договором, передбачених п.3.4. (зокрема, але не виключно, ненадання/несвоєчасне надання документів, передбачених цим Кредитним Договором (баланс, звіт про фінансові результати тощо), Банк має право стягнути, а Позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 5 000,00 гривень 00 коп.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України. Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.04.2012 року у справі № 06/5026/1052/2011 та у постанові Вищого господарського суду від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Перевіривши розрахунок суми штрафу, з урахуванням умов договору та норм чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновок місцевого господарського суду, що заявлена сума штрафу у розмірі 5000,00 грн. за неналежне виконання умов Кредитного договору є вірною та підлягає задоволенню у повному обсязі.

За наслідками повторного розгляду справи судова колегія не знайшла підстав для зміни або скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор-5" залишає без задоволення, а оскаржений судовий акт - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта (відповідача).

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор-5" на рішення Господарського суду Київської області від 25.05.2015р. у справі №911/1684/15 залишити без задоволення а рішення Господарського суду Київської області від 25.05.2015р. у справі №911/1684/15 - без змін.

2.Матеріали справи №911/1684/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді С.А. Пашкіна

Л.Г. Смірнова