РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року Справа № 905/930/15

Провадження №27/913/501/15

Суддя господарського суду Луганської області Байбак О.І.

при секретарі судового засідання Зоріній О.Г.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 14-88 від 18.04.2014 р.)

відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні господарського суду Луганської області cправу № 905/930/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Комунального теплопостачального підприємства Алчевськтеплокомуненерго, м. Алчевськ, Луганська обл.

про стягнення 219395,67 грн., -

встановив:

Позивач - Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою в якій просить суд стягнути з відповідача - Комунального теплопостачального підприємства Алчевськтеплокомуненерго, м. Алчевськ, Луганської області 219395,67 грн., з яких:

207545,73 грн. інфляційні втрати;

11849,94 грн. річні.

Позов обґрунтовано з посиланням на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань щодо сплати постановленого позивачем газу за укладеним між сторонами договором № 14/2465/11 від 30.09.2011 р.

Ухвалою господарський суд Донецької області від 17.07.2015 р. по справі № 905/930/15 позовні матеріали Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ до Комунального теплопостачального підприємства Алчевськтеплокомуненерго, м. Алчевськ про стягнення 219395,67 грн. передано до господарського суду Луганської області за територіальною підсудністю.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 21.07.2015 р. по справі № 905/930/15 зазначений вище позов прийнято до провадження, та призначено до розгляду в судовому засіданні на 30.06.2015 р..

Ухвалою господарського суду Луганської області від 30.06.2015 р. розгляд даної справи відкладався на 25.08.2015 р. в звязку з неявкою представника відповідача та ненаданням сторонами витребуваних документів.

На судове засідання 25.08.2015 р. прибув представник позивача, який підтримує позицію, викладену в позовній заяві, просить її задовольнити.

Відповідач відзиву на позов не надав, на судове засідання 25.08.2015 р. свого представника не направив.

З метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд вживав наступних заходів:

Як свідчить залучений до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а. с. 58-60) адресою Комунального теплопостачального підприємства Алчевськтеплокомуненерго є місто Алчевськ, вул. Леніна, буд. 126.

Згідно із статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, вони вважаються достовірними, доки до них не внесено відповідних змін.

Оскільки згідно з листом УДППЗ «Укрпошта» № 7/3/2015 (http://ukrposhta.ua/robota-ukrposhti-v-doneckij-ta-luganskij-oblastyax) остання тимчасово не здійснює поштові відправлення до м. Алчевськ, направлення копій процесуальних документів на адресу відповідача за допомогою пошти виявилося неможливим.

Однак, з метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, суд двічі розміщував на офіційному веб-порталі "Судова влада України" оголошення про час та місце розгляду даної справи (а. с. 73, 81). Крім того, повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи здійснювалося за допомогою телефонограм (а. с. 72, 82).

Телефонограмою від 23.07.2015 р. відповідач був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Телефонограму від 11.08.2015 р. відповідач відмовився прийняти.

Копія ухвали від 10.08.2015 р. по даній справі була направлена на електронну адресу відповідача, повідомлену останнім в телефонограмі (а.с. 83).

Крім того, на виконання вимог суду, позивач направив на електронну адресу відповідача копію позовної заяви та доданих до неї документів, а також повідомив останнього про призначення розгляду даної справи на 25.08.2015 р.

Доказів наявності у відповідача інших засобів звязку матеріали справи не містять.

Враховуючи рекомендації, які містить інформаційний лист ВГСУ від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 «Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції", суд вжив всіх можливих заходів з метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, та надання останньому можливості реалізувати власні процесуальні права.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача за наявними в справі документами та матеріалами, як це передбачено 75 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, між позивачем, як Продавцем, та відповідачем, як Покупцем, укладено договір на купівлю-продаж природного газу №14/2465/11 від 30.09.2011 (далі Договір; а. с. 24-29).

Згідно з п. 1.1 Договору, Продавець зобовязується передати у власність Покупцю у IV кварталі 2011 року та у 2012 році імпортований природний газ, для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, а Покупець зобовязується приймати та оплачувати газ на умовах цього Договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами (далі споживачам Покупця), та використовується теплогенеруючими (теплопостачальними) підприємствами на власні потреби та втрати. (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору, Продавець передає Покупцю з 01.10.2011 по 31.12.2012 газ у обсязі до 3070,0 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів: жовтень 2011 року 150,0 тис. куб. м, листопад 2011 року 250,0 тис. куб. м, грудень 2011 року 300,0 тис. куб. м, січень 2012 року 425,0 тис. куб. м, лютий 2012 року 420,0 тис. куб. м, березень 2012 року 405,0 тис. куб. м, квітень 2012 року 150,0 тис. куб. м, травень 2012 року 50,0 тис. куб. м, червень 2012 року 40,0 тис. куб. м, липень 2012 року 30,0 тис. куб. м, серпень 2012 року 30,0 тис. куб. м, вересень 2012 року 40,0 тис. куб. м, жовтень 2012 року 240,0 тис. куб. м, листопад 2012 року 240,0 тис. куб. м, грудень 2012 року 300,0 тис. куб. м.

Як зазначено у п. 3.3 Договору, приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Ціна на газ під час дії договору неодноразово змінювалась. Згідно пункту 5.2 Договору вона складала за 1000 куб.м. газу 4042,76 грн. з ПДВ. Пізніше було укладено низку додаткових угод, згідно яких ціна за 1000 куб.м. газу складала: 4139,57 грн. з ПДВ (додаткова угода № 1 від 30.09.2011), 3449,64 грн. з ПДВ (додаткова угода № 2 від 11.10.2011), 4661,74 грн. з ПДВ з 01.07.2012 (додаткова угода № 3 від 01.08.2012).

Згідно п. 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключено грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.1 Договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором.

Відповідно до пункту 11.1 Договору, цей Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє в частині реалізації газу з 01.10.2011 до 31.12.2012, а в частині проведення розрахунків за газ та послуг з його транспортування до повного погашення заборгованості.

Крім того, сторонами укладена Додаткова угода № 3 від 01.08.2012 р., згідно з якою п. 2.1 Договору викладений у наступній редакції: Продавець передає Покупцю у 2011 році природний газ у обсязі 132,417 тис. куб. м. та у 2012 році до 792,0 тис. куб. м., у тому числі по місяцях 2012 року: серпень 2012 року 30,0 тис. куб. м, вересень 2012 року 32,0 тис. куб. м, жовтень 2012 року 150,0 тис. куб. м, листопад 2012 року 290,0 тис. куб. м, грудень 2012 року 290,0 тис. куб. м..

Матеріали справи також свідчать, що на виконання умов договору позивач протягом жовтня 2011 року та вересня - грудня 2012 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 4474141,24 грн., що підтверджується актами приймання-передачі від 31.10.11 р., від 31.10.11 р., від 30.09.12 р., від 31.10.12 р., від 31.11.12 р., від 31.12.12 р. (а. с. 34-39).

Проте, відповідач за поставлений газ розрахувався лише частково. Його заборгованість перед позивачем за договором купівлю-продаж природного газу №14/2465/11 від 30.09.2011 р. на момент винесення даного рішення складає 276725,97 грн.

Рішенням господарського суду Луганської області від 20.03.2014 р. по справі № 913/349/14 (а.с. 86-87) з відповідача по даній справі на користь позивача по даній справі стягнуто основний борг за договором купівлю-продаж природного газу №14/2465/11 від 30.09.2011 р. у сумі 276725,97 грн., 3% річних у сумі 22579,36 грн., інфляційні нарахування у сумі 108,53 грн., пеню у сумі 18606,84 грн., 7% штрафу в сумі 36464,82грн., витрати по оплаті судового збору в сумі 8191,14 грн.

Дане рішення у встановленому законом порядку набрало законної сили.

Проте, відповідачем дане рішення в повному обсязі не виконано, існуюча заборгованість не погашена.

В звязку з несплатою існуючого боргу за договором купівлю-продаж природного газу №14/2465/11 від 30.09.2011 р. в сумі 276725,97 грн. позивачем нараховані відповідачу інфляційні в сумі 207545,73 грн. з період прострочення січень 2014 р. травень 2015 р. та річні в сумі 11849,94 грн. за період прострочення з 29.01.2014 р. по 03.07.2015 р. на підставі ст. 625 ЦК України.

З метою їх стягнення в судовому порядку позивач звернувся до господарського суду з позовом по даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст. ст. 598-599 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В пункті 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2014 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», зокрема, зазначено, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Факт існування у відповідача заборгованості перед позивачем у сумі 276725,97 грн. за договором купівлю-продаж природного газу №14/2465/11 від 30.09.2011 р. підтверджується матеріалами справи та відповідачем жодним чином не спростована. Строк виконання зобовязань з її сплати настав, що крім іншого, підтверджується рішення господарського суду Луганської області від 20.03.2014 р. по справі № 913/349/14, яким дану заборгованість стягнуто з відповідача на користь позивача.

Наявність судового рішення про стягнення боргу за вказаним договором не припиняє зобовязань відповідача за цим договором.

За таких обставин, є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних в сумі 207545,73 грн. з період прострочення січень 2014 р. травень 2015 р., та річних в сумі 11849,94 грн. за період прострочення з 29.01.2014 р. по 03.07.2015 р. нарахованих на вищезазначену суму заборгованості на підставі ст. 625 ЦК України.

З урахуванням вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4387,91 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 75, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вирішив,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального теплопостачаючого підприємства Алчевськтеплокомуненерго (адреса: Луганська область, м. Алчевськ, вул. Леніна, буд.126; ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, (адреса: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6; ) 207545,73 грн. інфляційних, 11849,94 грн. річних, 4387,91 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Байбак О.І.