ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2015 року Справа № 904/4599/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Джихур О.В. (доповідач)

суддів: Виноградник О.М., Вечірко І.О.

секретар судового засідання: Ситникова М.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Носова В.І. представник, довіреність б/н від 01.04.15;

від відповідача: Слюта В.В. представник, довіреність № 04/08 від 11.08.15 (був пристунім в судовому засіданні 18 серпня 2015 року)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВІГ-Україна", м. Нікополь, Дніпропетровська область

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21 липня 2015 року у справі № 904/4599/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВІГ-Україна", м. Нікополь, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 97 663 грн. 73 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21 липня 2015 року (суддя Кармазіна Л.П.) провадження у справі №904/4599/15 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область 97 663 грн. 73 коп. заборгованості за поставлений товар припинено на підставі ч.1 п.5 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду мотивована тим, що п.9.2 договору поставки містить третейське застереження, що свідчить про те, що сторони погодилися з передбаченим в ньому порядком вирішення спорів. Таким чином, в третейському суді відбувається захист порушеного права в передбачений діючим законодавством спосіб, який здійснюється за згодою сторін.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕВІГ-Україна" її оскаржує на предмет невідповідності нормам матеріального та процесуального права.

Апелянт посилається на те, що суд не зазначив мотиви, на підставі яких відхилив доводи позивача щодо не підтвердження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та осіб та фізичних осіб -підприємців відомості про дію Асоціації "Регіональна правова група" при якій діє постійно діючий регіональний третейський суд, також не зазначив мотиви на підставі яких відхилив доводи позивача щодо закінчення строку дії третейського застереження у зв'язку з закінченням строку дії договору.

Апелянт вказує, що за інформацією державного реєстратора в державному реєстрі відомості про Асоціацію "Регіональна правова група" не підтверджені.

Згідно п.10.4 договору даний договір діє по 31 грудня 2014 року, таким чином з закінченням строку дії договору припинилася дія третейського застереження, у зв'язку з чим у сторін договору відсутні підстави для звернення з позовом до третейського суду. При цьому апелянт посилається на певну судову практику (постанови Вищого господарського суду України від 06 серпня 2014 року у справі №910/2184/14, від 11 лютого 2014 року у справі №914/1576/13).

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕВІГ-Україна" просить скасувати ухвалу суду від 21 липня 2015 року про припинення провадження у справі №904/4599/15, передати справу до господарського суду Дніпропетровської області для розгляду по суті.

Відповідач доводи апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану ухвалу законною, просить залишити її без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 18 серпня 2015 року оголошувалася перерва до 20 серпня 2015 року.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕВІГ-Україна" звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" про стягнення 97 663 грн. 73 коп. заборгованості за поставлений за договором №1690-08-01 від 11 листопада 2014 року товар.

16 червня 2015 року відповідач звернувся до господарського суду з клопотанням про припинення провадження у справі на підставі п.5 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з тим, що в договорі, укладеному між сторонами міститься третейське застереження (а.с.40-42).

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про третейські суди" юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно ст. 6 Закону України "Про третейські суди" третейські суди в порядку передбаченому цим законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції.

Відповідно до ч.2 ст. 12 ГПК України підвідомчий господарським судам спір може бути передано на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсним актів, а також спорів, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом.

Рішенням Конституційного суду України від 10 січня 2008 року № 1-рп/2008 у справі №1-3/2008 за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу "Третейське застереження" Закону України "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських відносин може бути переданий його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків встановлених законом (статтею 17 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 12 Господарського процесуального кодексу України, статтею 6 Закону України "Про третейські суди"), оскільки гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина 5 статті 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина 2 статті 22, стаття 64 Конституції України). Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних і господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

Згідно ч.1 ст. 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом (ч. 6, 9 ст. 12 Закону України "Про третейські суди").

Як вбачається з матеріалів справи, згідно п. 9.2. договору поставки №1690-08-01 від 11 листопада 2014 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕВІГ-Україна" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" (покупець), якщо спори та розбіжності, які виникли у зв'язку з виконанням цього договору або стосуються його укладення, зміни, порушення умов, визнання недійсним не будуть врегульовані шляхом переговорів, то їх розгляд буде здійснюватися Постійно діючим регіональним третейським судом України при Асоціації "Регіональна правова група" відповідно до Регламенту зазначеного суду. Ідентифікаційний код 34340324, місце знаходження суду: 50086, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Отто Брозовського, 74а. Свідоцтво про державну реєстрацію № 14-тс від 30.05.2006 року. Регламент суду розміщений на сайті: http://www.rpgua.com. Рішення третейського суду є остаточним і обов'язковим для сторін та підлягає виконанню у строк, визначений в рішенні суду.

Тобто, підписавши договір поставки із третейським застереженням, сторони погодили, що будь-які суперечки та спори щодо даного договору між ними підлягають розгляду третейським судом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду.

З матеріалів справи вбачається, що у клопотанні від 16 червня 2015 року відповідач, посилаючись на третейське застереження у п.9.2. договору, просить суд припинити провадження у справі на підставі п.5 ч.1 ст.80 ГПК України (а.с.40-42).

Господарський суд, до якого подано позов, з питання, що є предметом третейської угоди, повинен припинити провадження у справі, якщо відповідач з посиланням на згадану угоду, яка є чинною, не визнавалася недійсною і може бути виконана, наполягає на вирішенні спору саме третейським судом (п.4.2., 4.2.3. постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції").

За таких обставин, враховуючи: -закріплене ч.5 ст.55 Конституції України право кожного будь -якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та неможливість скасування або обмеження цього конституційного права (ч.2 ст.22, ст.64 Конституції України); - встановлену законодавством та пунктом 9.2. чинного договору поставки можливість розгляду господарського спору третейським судом; - обов'язковість виконання договору сторонами згідно ст.629 Цивільного кодексу України, а також відмову відповідача від розгляду справи господарським судом, висновок господарського суду першої інстанції про припинення провадження у справі на підставі п.5 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів визнає правомірним та обґрунтованим.

Доводи апелянта до уваги не приймаються з наступних підстав.

Пунктом 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Норми Цивільного кодексу України визначають що сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов (ст.627 Цивільного кодексу України); зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними (ст.628 Цивільного кодексу України), сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ст.6 Цивільного кодексу України).

За правилами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Уклавши договір поставки №1690-08-01 від 11 листопада 2014 року, позивач фактично погодився з передбаченим в ньому порядком вирішення спорів (пункти 9.2 цього договору).

Щодо твердженнія позивача, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців відомості про Асоціацію "Регіональна правова група" не підтверджені слід зазначити, що згідно ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців" юридична особа зобов'язана щорічно протягом місяця, що настає за датою державної реєстрації, починаючи з наступного року, подавати державному реєстратору для підтвердження відомостей про юридичну особу реєстраційну картку.

Неподання вказаних відомостей має наслідком внесення державним реєстратором запису про відсутність підтвердження зазначених відомостей, але не свідчить про припинення юридичної особи.

Судова колегія перевірила інформацію, яка розміщена на сайті: http://www.rpgua.com. На вказаному сайті розміщено Регламент постійно діючого регіонального третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" (в редакції зі змінами від 11 квітня 2013 року), свідоцтво про державну реєстрацію Асоціації "Регіональна правова група" АОО №567430 від 15 серпня 2008 року, довідка АБ №725877 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) про внесення до реєстру Асоціації "Регіональна правова група" від 22 квітня 2013 року, свідоцтво №14-тс від 30 травня 2006 року про реєстрацію постійно діючого регіонального третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" видане Головним Управлінням юстиції у Дніпропетровській області 16 вересня 2008 року. Копії вказаних документів долучені до матеріалів справи (а.с.124-130).

Апеляційний господарський суд не погоджується з твердженням апелянта, що з закінченням строку договору припинилася дія третейського застереження.

Згідно п.10.4 договору він діє по 31 грудня 2014 року.

Відповідно до ст.631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч.4 ст.631 Цивільного кодексу України).

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Підставою позову є неналежне виконання відповідачем умов договору №1690-08-01 від 11 листопада 2014 року в частині оплати за поставлений товар, тобто зобов'язання сторін за вказаним договором не припинилися у зв'язку з закінченням строку договору.

Відтак звернення за захистом порушеного права до третейського суду у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем договору №1690-08-01 від 11 листопада 2014 року здійснюється на підставі п.9.2 договору.

Крім того, як свідчать матеріали справи поставка ресурсу здійснена позивачем 09 січня 2015 року, про що свідчить копія видаткової накладної №РН-000002 (а.с.23), тобто по закінченню строку договору. Втім, в накладній від 09 січня 2015 року як на підставу поставки мається посилання на договір №1690-08-01 від 11 листопада 2014 року.

З огляду на викладене, ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 07 липня 2015 року відповідає нормам процесуального права, фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.49, 93, 99, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду господарського суду Дніпропетровської області від 21 липня 2015 року у справі № 904/4599/15 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВІГ-Україна", м. Нікополь, Дніпропетровська область залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Джихур

Суддя О.М. Виноградник

Суддя І.О. Вечірко

(Дата підписання постанови в повному обсязі 25.08.15 р.)