ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.08.2015 Справа № 905/293/15

Господарський суд Донецької області у складі: судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Степанян К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу за позовом публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа»

про стягнення 11 541 425,13 гривень, -

за участю представників сторін:

від позивача: Єфременко О.О., за довіреністю № 14-88 від 18.04.2014р.

від відповідача: не з'явився

Суть спору: ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить стягнути з ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» 11 541 425, 13грн.:

- 744 303,95 грн. трьох відсотків річних за період з 24.06.2014р. по 01.04.2015р. за зобов'язаннями за грудень 2011 року - січень 2012 року;

- 10 797 121,18 грн. інфляційних втрат за період з 06.2014 року по 02.2015 року за зобов'язаннями за грудень 2011 року - січень 2012 року.

Позовні вимоги з посиланням на статті 526, 611, 625 Цивільного кодексу України, статтю 193 Господарського кодексу України, обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу № 14/2532/11 від 30 вересня 2011 року в частині своєчасних та повних розрахунків за спожитий природний газ.

На підтвердження своїх вимог позивачем подано у копіях: договір купівлі-продажу природного газу № 14/2532/11 від 30 вересня 2011 року з додатковими угодами, акти прийняття-передачі природного газу, довідку по операціях за даним договором, рішення господарського суду Донецької області від 03.12.2012р. у справі № 5006/17/83/2012, господарського суду Донецької області від 18.02.2014 у справі № 905/131/14, господарського суду Запорізької області від 29.01.2015р. у справі № 908/5628/14.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 11 червня 2015 року позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі та її призначено до розгляду у судовому засіданні на 06 липня 2015 року.

Розгляд справи відкладався за правилами статті 77 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України), в тому числі за клопотанням представника відповідача від 02.07.2015р. за вх. № 3216/15.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву від 20.07.2015р. за вх. № 4572/15 відзив на позовну заяву, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позові, з посиланням на те, що основний борг за зобов'язаннями з оплати природного газу, поставленого у тому числі за грудень 2011 року, січень 2012 року за договором № 14/2532/11 від 30 вересня 2011 року був стягнутий рішенням господарського суду Донецької області від 03.12.2012р. у справі № 5006/17/83/2012; що ухвалою господарського суду Донецької області від 23.06.2014р. відповідачу надано розстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 03.12.2012р. у справі № 5006/17/83/2012 строком на 10 років, за наступним графіком погашення заборгованості: з липня 2014 року до травня 2024 року включно зі сплатою до 01 числа кожного наступного місяця 288 397,55 грн.; у червні 2024 року підлягає сплаті 288 397,87 грн. за строком сплати до 01 липня 2024 року; що наявність ухвали суду про надання розстрочки виконання судового рішення, встановлює нові строки виконання зобов'язань та в силу статті 614 Цивільного кодексу України встановлює відсутність вини підприємства у невиконанні зобов'язань.

Ухвалою від 10.08.2015р. строк розгляду спору у даній справі продовжений господарським судом на 15 днів до 25.08.2015р. у зв'язку із задоволенням відповідного клопотання сторін.

Відповідно до ст.85 ГПК України у судовому засіданні за участю представника позивача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

30 вересня 2011 року між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (далі по тексту - позивач або продавець) та комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (далі по тексту - відповідач або покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 14/2532/11 (далі по тексту - Договір), за умовами якого постачальник зобов'язується передати покупцеві у IV кварталі 2011 році та у 2012 році імпортований природний газ (далі - газ), для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати природний газ на умовах цього Договору (пункт 1.1 Договору).

Оплата за газ, з урахуванням вартості його транспортування, здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа, наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1 Договору).

Цей договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01 жовтня 2011 року до 31 грудня 2012 року, а в частині проведення розрахунків за газ та послуг з його транспортування - до повного погашення заборгованості (пункт 11.1 Договору).

Додатковими угодами №1 від 30.09.2011р., № 2 від 11.10.2011р., № 3 від 31.01.2012р. до договору на купівлю-продаж природного газу № 14/2532/11 внесені зміни до п.5.2 статті 5 «Ціна газу» щодо ціни природного газу, що поставляється та в статтю 12 «Адреси та реквізити сторін» щодо платіжних реквізитів продавця.

Додатковою угодою № 4 від 31.07.2012 до договору купівлі-продажу природного газу № 14/2532/11 припинено строк дії договору з 01 лютого 2012 року в частині передачі природного газу.

Додатковою угодою № 5 від 24.10.2014р. до договору на купівлю-продаж природного газу № 14/2532/11 доповнено п. 6.3. статті 6 «Порядок та умови проведення розрахунків» абзацом у наступній редакції: «У разі сплати боргу по неустойці, інфляційним нарахуванням, процентам річних та судового збору, за даним договором, покупець повинен обов'язково зазначити це в платіжному дорученні», а також внесені зміни щодо реквізитів продавця.

Так, відповідно до актів приймання-передачі природного газу за Договором, підписаних уповноваженими особами сторін та скріплених печатками підприємств, позивач передав, а відповідач прийняв природний газ: у жовтні 2011 року на загальну суму 7 978683,85 грн.; у листопаді 2011 року на загальну суму 18 174 972,70 грн.; у грудні 2011 року на загальну суму 19 051 500,65 грн.; у січні 2012 року на загальну суму 23 663 037,50 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 03 грудня 2012 року у справі № 5006/17/83/2012, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 10 квітня 2013 року, позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про стягнення 32 260 836,92 гривень боргу, 3 402 860,08 гривень пені, 4 490 645,01 гривень штрафу (7%), 377 609,78 гривень інфляційних нарахувань, 3% річних у розмірі 689 303,63 гривень задоволено частково; стягнуто з комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» суму заборгованості за спожитий у жовтні 2011 року - січні 2012 року природний газ у розмірі 32 260 836,92 гривень, штраф у розмірі 1 347 193,50 гривень, інфляційні нарахування за період з листопада 2011 року по липень 2012 року у розмірі 118 423,44 гривень, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України у сумі 1 020 638,90 гривень та три відсотки річних у розмірі 689 046,10 гривень за зобов'язаннями:

- за жовтень 2011 року - за період 15.11.2011 - 01.02.2012;

- за листопад 2011 року - за період 15.12.2011 - 27.03.2012;

- за грудень 2011 року - за період 15.01.2012 - 10.08.2012;

- за січень 2012 року - за період 15.02.2012 - 10.08.2012.

Рішенням господарського суду Донецької області від 18 лютого 2014 року у справі № 905/131/14 позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про стягнення 3 % річних у розмірі 1 185 328,75 гривень за період 11.08.2012р. - 01.11.2013р., донарахованих на борг за отриманий газ у грудні 2011 року - січні 2012 року за договором № 14/2532/11, - задоволено повністю; стягнуто з комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріуполь-тепломережа» на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» три відсотки річних у розмірі 1 185 328,75 гривень.

Вищевказане рішення не оскаржене та набрало законної сили.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 29 січня 2015 року у справі № 908/5628/14 позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про стягнення 3% річних у розмірі 619 053,91 гривень за період 02.11.2013р. - 23.06.2014р. та 4 799 700,13 гривень інфляційних втрат за період лютий 2013 року - травень 2014 року, донарахованих на борг за отриманий газ у грудні 2011 року - січні 2012 року за договором № 14/2532/11, - задоволено частково; стягнуто з комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» три відсотки річних у розмірі 618 359,44 гривень, 3 712 523,53 гривень інфляційних нарахувань.

Вищевказане рішення не оскаржене та набрало законної сили.

Рішення мотивовані невиконанням відповідачем умов договору на купівлю-продаж природного газу № 14/2532/11 від 30 вересня 2011 року щодо своєчасної та повної оплати поставленого природного газу.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 744 303,95 грн. за період з 24.06.2014р. по 01.04.2015р. та інфляційних втрат у розмірі 10 797 121,18грн. за період червень 2014 року - лютий 2015 року, оскільки відповідачем не виконані умови договору на купівлю-продаж природного газу № 14/2532/11 від 30 вересня 2011 року щодо оплати отриманого природного газу.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представника позивача, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено господарським судом між сторонами у справі укладений договір купівлі-продажу природного газу № 14/2532/11 від 30.09.2011р., згідно з яким позивач передав у власність відповідача у 2011р. природний газ на загальну суму 68868194,70 грн., а відповідач отриманий газ оплатив частково в сумі 36607357,78 грн.

Рішенням господарського суду Донецької від 13 листопада 2012 року у справі № 5006/17/83/2012, яке набрало законної сили, встановлено факт прострочення боржником виконання грошового зобов'язання за Договором та стягнуто з комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» суму заборгованості за спожитий у жовтні 2011 року - січні 2012 року природний газ у розмірі 32 260 836,92 грн., штраф у розмірі 1 347 193,50 грн., інфляційні нарахування за період з листопада 2011 року по липень 2012 року у розмірі 118 423,44 грн., пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України у сумі 1 020 638,90 грн. та три відсотки річних у розмірі 689 046,10 грн. за зобов'язаннями:

- за жовтень 2011 року - за період 15.11.2011 - 01.02.2012;

- за листопад 2011 року - за період 15.12.2011 - 27.03.2012;

- за грудень 2011 року - за період 15.01.2012 - 10.08.2012;

- за січень 2012 року - за період 15.02.2012 - 10.08.2012.

Рішеннями господарського суду Донецької області від 18 лютого 2014 року у справі № 905/131/14 та господарського суду Запорізької області від 29 січня 2015 року у справі № 908/5628/14, які набрали законної сили, стягнуто донараховані на борг за отриманий газ у грудні 2011 року - січні 2012 року за договором № 14/2532/11 три відсотки річних за період 11 серпня 2012 року - 23 червня 2014 року, інфляційні втрати за період лютий 2013 року - травень 2014 року.

Відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляд однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Між тим, відповідач не надав суду доказів повної сплати заборгованості за Договором, що встановлена рішенням господарського суду Донецької області від 03 грудня 2012 року у справі № 5006/17/83/2012, а тому вказана заборгованість вважається повністю не погашеною та такою, що продовжує існувати на день винесення рішення у даній справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов'язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому вимогами ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Дослідивши поданий розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань, господарським судом встановлено, що:

- розрахунок трьох відсотків річних на суму 744 303,95 грн. позивач здійснив за період з 23 червня 2014 року по 01 квітня 2015 року;

- розрахунок інфляційних нарахувань на суму 10 797 121,18 грн. позивач здійснив за період з червня 2014 року по лютий 2015 року включно (а.с. 10-12).

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок трьох відсотків річних, господарський суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи.

Щодо розрахунку інфляційних нарахувань, заявлених позивачем до стягнення у розмірі 10 797 121,18 грн., господарський суд враховує наступне.

Згідно з пунктом 6 Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої Наказом Державного комітету статистки України від 27 липня 2007 року № 265 індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції обчислюється виходячи з суми боргу, що мав місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

Між тим, позивач донарахував інфляційні втрати на суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за період з листопада 2013 року по травень 2014 року включно.

Крім того, при визначені розміру заборгованості при здійсненні донарахування інфляційних втрат за зобов'язаннями грудня 2011 року, позивачем не враховано часткову оплату заборгованості відповідачем здійснену з 27.03.2012р. по 11.06.2014р. включно на загальну суму 10 602 133,77 грн.

При визначенні суми боргу у виконаному позивачем розрахунку інфляційних втрат за червень 2014 року за зобов'язаннями грудня 2011 року, помилково не враховано здійснену відповідачем часткову сплату заборгованості 05.06.2014р., 06.06.2014р., 10.06.2014р., 11.06.2014р.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (інформаційний лист Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012).

Тобто, нарахування інфляційних втрат на сплачену частину заборгованості до 15.06.2014 не здійснюється.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню в наступній частині:

- за грудень 2011 року на суму 1 920 031,58 грн. за період червень 2014 року - лютий 2012 року;

- за січень 2012 року на суму 5 377 181,51 грн. за період червень 2014 року - лютий 2012 року.

За таких обставин, позовні вимоги в частині інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню у розмірі 7 297 213,09 грн.

Щодо доводів відповідача про необхідність звільнення його від відповідальності (відповідальності у вигляді сплати трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань), з посиланням на наявність ухвали суду про розстрочку виконання судового рішення, господарський суду зазначає наступне.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.06.2014р. відповідачу надано розстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 03.12.2012 у справі № 5006/17/83/2012 строком на 10 років.

У пунктах 7.1, 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальністю за порушення грошових зобов'язань» роз'яснено, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Наведене стосується й випадків здійснених господарським судом відстрочки і розстрочки виконання рішення, зміни способу та порядку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на кошти боржника (стаття 121 ГПК України), оскільки під час таких відстрочки чи розстрочки або зміни інфляційні процеси тривають, грошове зобов'язання залишається повністю або частково невиконаним і негативний вплив такої ситуації на позивача потребує відповідної компенсації згідно з вимогами частини другої статті 625 ЦК України.

Отже, враховуючи те, що при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суд не змінює (припиняє) договірні правовідносини сторін щодо строків виконання зобов'язання, і розстрочка стосується лише зміни строків примусового виконання рішення, що визначені у Законі України «Про виконавче провадження», господарський суд вважає, що наявність розстрочки виконання рішення не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання у строки, визначені у Договорі, та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації згідно з вимогами частини другої статті 625 ЦК України, оскільки під час розстрочки інфляційні процеси тривають, і грошове зобов'язання залишається повністю або частково невиконаним.

Таким чином твердження відповідача про те, що інфляційні нарахування та три відсотки річних, що нараховані на встановлену в судовому рішенні суму боргу, не нараховуються за період невиконання судового рішення, якщо судом надавалась розстрочка виконання рішення, суперечить нормам статті 625 ЦК України, що встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання, є помилковими.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 18 лютого 2015 року у справі № 922/1805/14.

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 129 Конституції України, статей 4-2, 4-3, 33 ГПК України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободі в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами статті 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За наведених обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р I Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (87534, Донецька область, місто Маріуполь, Жовтневий район, вулиця Гризодубової, будинок № 1; ) на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок № 6; ) 7 297 213 (сім мільйонів двісті дев'яносто сім тисяч двісті тринадцять) грн. 09 коп. інфляційних втрат, 744 303 (сімсот сорок чотири тисячі триста три) грн. 95 коп. 3% річних, 50 922 (п'ятдесят тисяч дев'ятсот двадцять дві) грн. 14 коп. судового збору.

3.В решті позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Рішення господарського суду може бути оскаржене через господарський суд Донецької області до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25 серпня 2015 року.

Суддя Л.В. Ніколаєва