ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2015 р. Справа № 922/1148/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. № 620/14-Н від 04.12.2014

відповідача - Малінка І.В., дов. від 30.01.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Харків (вх. № 2851 Х/3) та апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Харківської Обласної Дирекції, м. Харків (вх. № 3014 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 22.04.15 у справі № 922/1148/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Харківської Обласної Дирекції, м. Харків

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Харків

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 22.04.2015 у справі № 922/1148/15 (суддя Прохоров С.А.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Харків на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Харківської Обласної Дирекції, м. Харків 50 976,25 доларів США (що в перерахунку на національну валюту станом на 17.10.2014 року становить 660 204,63 грн.) - суми заборгованості за відсотками; 31 311,41 доларів США (що в перерахунку на національну валюту станом на 17.10.2014 року становить 405 520,93 грн.) - суми пені за порушення строку погашення кредиту; 8102,97 доларів США (що в перерахунку станом на 17.10.2014 року на національну валюту становить 104 943,33 грн.) - суми пені за порушення строку погашення відсотків та 23 413,37 грн. судового збору. В частині стягнення 851 690,83 грн. різниці еквіваленту у національній валюті суми заборгованості за кредитним договором № 011/02/3-1110-06 від 09.06.2006 р. у зв'язку зі зміною курсу валют 16.10.2014 р. по відношенню до 16.06.2011 р. - в позові відмовлено.

Відповідач звернувся до господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Харківської області від 22.04.2015 у справі № 922/1148/15, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

В обґрунтування викладених в апеляційній скарзі вимог відповідач посилається на неправомірність стягнення пені за порушення строку погашення відсотків і кредиту, а також ставить під сумнів правильність нарахування позивачем суми заборгованості по відсоткам. Відповідач вважає, що умовами генеральної кредитної угоди № 459 від 09.06.2009 та кредитного договору № 011/02/3-1110-06 від 09.06.2006 встановлена подвійна відповідальність, що є порушенням ст. 61 Конституції України.

Позивач також не погодився з рішенням господарського суду Харківської області від 22.04.2015, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати п. 1 та п. 4 резолютивної частини рішення та змінити рішення в цій частині, задовольнивши вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 851690,83 грн. - різниці еквіваленту у національній валюті суми заборгованості за кредитним договором № 011/02/03-1110-06 від 09.06.2006 року у зв'язку зі зміною курсу валют 16.10.2014 року по відношенню до 16.06.2011 та вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 40 477,19 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 об`єднано апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Харків та Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Харківської Обласної Дирекції на рішення господарського суду Харківської області від 22.04.2015 у справі № 922/1148/15 в одне апеляційне провадження та призначено їх до розгляду на "02" червня 2015 р. о 15:30 год.

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Харківської Обласної Дирекції надало відзив на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3, в якому вважає наведені відповідачем доводи безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.06.2015 розгляд справи відкладено на 11.06.2015.

ФОП ОСОБА_3 надав відзив на апеляційну скаргу ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Харківської Обласної Дирекції, в якому посилається на те, що Кредитний договір № 011/02/3-1110-06 від 09.06.2006 був вже припиненим, а Генеральна кредитна угода № 459 від 09.06.2006 втратила чинність, тому відповідач вважає, що позивач не мав законних підстав додатково нараховувати відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, а також застосовувати курсову різницю. Крім того, відповідач зазначає про те, що умовами Кредитного договору № 011/02/3-1110-06 від 09.06.2006 не передбачено нарахування різниці еквіваленту у національній валюті у зв'язку зі зміною курсу валют.

В судовому засіданні 11.06.2015 оголошено перерву до 07.07.2015.

06.07.2015 представник ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи. Крім того, відповідач просив зобов'язати ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Харківської Обласної Дирекції надати уточнюючи розрахунки щодо різниці еквіваленту у національній валюті суми заборгованості за кредитним договором № 011/02/3-1110-06 від 09.06.2006, суми заборгованості за відсотками, суми пені за порушення строку погашення кредиту та суми пені за порушення строку погашення відсотків.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07.07.2015 розгляд справи відкладено на 20.08.2015.

19.08.2015 відповідач звернувся до суду з клопотанням про призначення у справі судової комплексної експертизи з метою вирішення питання щодо правильного визначення суми заборгованості за кредитним договором, а також на предмет відповідності розрахунку заборгованості позичальника перед банком умовам кредитного договору, платежам, що підтверджують погашення кредиту за цим договором, з урахуванням відкритого виконавчого провадження.

Колегія суддів відмовляє в задоволення даного клопотання, оскільки поставлені відповідачем питання є можливим встановити суду самостійно при вирішенні даного господарського спору, тоді як відповідно до ст. 33 ГПК України саме на сторони покладається обов'язок доводити певні обставини. Отже, з урахуванням тривалого розгляду даної справи, відповідач був не позбавлений права та можливості надати контр розрахунок спірної заборгованості.

Перевіривши, в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, повноту встановлення обставин справи і докази по справі на їх підтвердження та їх юридичну оцінку судом першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 09.06.2006 р. між АППБ "Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ФОП ОСОБА_3 було укладено Генеральну кредитну угоду № 459, згідно якої 09.06.2006 р. укладено кредитний договір № 011/02/3-1110-06.

У зв'язку з порушенням прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені строки, позичальнику нарахована пеня в розмірі:

- 31311,41 доларів США - сума пені за порушення строку погашення тіла кредиту;

- 8102,97 доларів США - сума пені за порушення строку погашення відсотків.

Сума нарахованих та несплачених відсотків відповідачем за період з 17.04.2014 року по 16.10.2014 року складає 50976,25 доларів США (що в перерахунку на національну валюту становить станом на 17.10.2014 року 660 204,63 грн.)

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.06.2011 р. по справі № 5023/2832/11 стягнуто з відповідача суму боргу за кредитним договором в сумі 195836,82 доларів США, де сума боргу за кредитом складає 174000,00 грн., сума пені, нарахована за порушення строку погашення кредиту - 19215,06 доларів США, сума відсотків - 1983,12 доларів США та сума пені за порушення строку погашення відсотків - 638,64 доларів США.

Так, сума заборгованості за нарахованими відсотками складає 50976,25 доларів США. У зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором № 011/02/3-1110-06 від 09.06.2006 р. у відповідності до п. 10.2. кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом нарахована пеня за період з 17.04.2014 р. по 16.10.2014 р. в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, яка становить:

- сума пені за порушення строку погашення кредиту - 31311,42 доларів США;

- сума пені за порушення строку погашення відсотків - 8102,97 доларів США.

П. 1.3. Генеральної кредитної угоди та п. 1.1. кредитного договору встановлено термін користування кредитними коштами до 09.06.2013 р. Зазначений термін сплив, але позичальником умови кредитного договору не виконані, отримані кредитні кошти не повернуті, відсотки за користування кредитними коштами не сплачені.

Позивач направив на адресу відповідача вимогу про усунення порушень № 140-11-0-00/8/1950 від 31.10.2014 р., яка виконана не була та заборгованість не сплачена.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 851690,83 грн. різниці еквіваленту у національній валюті суми заборгованості за кредитним договором № 011/02/3-1110-06 від 09.06.2006 р. у зв'язку зі зміною курсу валют 16.10.2014 р. по відношенню до 16.06.2011 р. зазначаючи, що станом на 16.06.2011 р. офіційний курс гривні по відношенню до долара США становив 7,9735 грн./1 долар США, а станом на 17.10.2014 р. офіційний курс становить 12,951220 грн./1 долар США.

Враховуючи викладені обставини, а також керуючись ст.ст. 526, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд першої інстанції визнав позовні вимоги про стягнення з відповідача 50 976,25 доларів США (що в перерахунку на національну валюту станом на 17.10.2014 року становить 660 204,63 грн.) - суми заборгованості за відсотками; 31 311,41 доларів США (що в перерахунку на національну валюту станом на 17.10.2014 року становить 405 520,93 грн.) - суми пені за порушення строку погашення кредиту; 8102,97 доларів США (що в перерахунку станом на 17.10.2014 року на національну валюту становить 104 943,33 грн.) - суми пені за порушення строку погашення відсотків правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з цим, судом відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 851 690,83 грн. різниці еквіваленту у національній валюті суми заборгованості за кредитним договором № 011/02/3-1110-06 від 09.06.2006 р. у зв'язку зі зміною курсу валют 16.10.2014 р. по відношенню до 16.06.2011, з посиланням на те, що умовами кредитного договору № 011/02/3-1110-06 від 09.06.2006 р. не передбачено нарахування різниці еквіваленту у національній валюті у зв'язку зі зміною курсу валют.

З висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, повністю погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та наявним матеріалами, що є у справі, їм дана правильна та повна правова оцінка.

Надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Так, між сторонами у справі виникли правовідносини за Генеральною кредитною угодою № 459, згідно якої 09.06.2006 р. укладено кредитний договір № 011/02/3-1110-06. В подальшому до кредитного договору вносились зміни шляхом укладання договору про внесення змін № 1 від 30.01.2009 р. та додаткової угоди № 2 від 30.10.2009 р. На умовах кредитного договору банком позичальнику було надано кредитні кошти в сумі 240000,00 доларів США строком до 09.06.2013 р. зі сплатою відсотків 13%.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Так, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 2. ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На умовах кредитного договору № 011/02/3-1110-06 від 09.06.2006 банком позичальнику були надані кредитні кошти у сумі 240 000,00 доларів США троком до 09.06.2013 зі сплатою 13% річних.

П. 6.1. договору передбачено, що позичальник зобов'язується використати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих відсотків на умовах, передбачених договором. Відсотки за кредитом та основна сума заборгованості за кредитом погашаються позичальником щомісяця у відповідності до графіку погашення кредиту та відсотків.

Проте, відповідач взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредитних коштів та процентів у відповідності до умов угоди та кредитного договору не виконав.

Так, рішенням господарського суду Харківської області від 20.06.2011 р. по справі № 5023/2832/11 позовні вимоги про стягнення заборгованості з ФОП ОСОБА_3 задоволені повністю та стягнуто з відповідача суму боргу за кредитним договором в сумі 195836,82 доларів США, де сума боргу за кредитом складає 174000,00 грн., сума пені, нарахована за порушення строку погашення кредиту - 19215,06 доларів США, сума відсотків - 1983,12 доларів США та сума пені за порушення строку погашення відсотків - 638,64 доларів США.

Як зазначає позивач, з часу ухвалення даного рішення, позичальником частково погашена заборгованість за основним зобов'язанням та повернуто 2899,41 доларів США, залишок заборгованості складає 171100,59 доларів США.

Відповідно до п. 10.2., за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом та комісій, передбачених п. 1.1., 6.1. договору, позичальник сплачує кредитору:

- пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості за кожний день прострочення - для кредитів, наданих в національній валюті України або

- пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення - для кредитів, наданих в іноземній валюті.

Банк, враховуючи невиконання позичальником зобов'язань щодо своєчасної сплати кредитних коштів та процентів за користування цими коштами скористався наданим йому правом на стягнення кредиту та надіслав відповідачу відповідний лист - вимогу про усунення порушень № 140-11-0-00/8/1950 від 31.10.2014 р., яка виконана не була та заборгованість не сплачена.

Враховуючи наведене, позивач набув право на стягнення з відповідача суми заборгованості за відсотками, суми пені за порушення строку погашення кредиту, суми пені за порушення строку погашення відсотків, які нараховані на підставі кредитного договору.

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем зобов'язання щодо своєчасного повернення сум кредиту за кредитним договором не виконано.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 50 976,25 доларів США (що в перерахунку на національну валюту станом на 17.10.2014 року становить 660 204,63 грн.) - суми заборгованості за відсотками; 31 311,41 доларів США (що в перерахунку на національну валюту станом на 17.10.2014 року становить 405 520,93 грн.) - суми пені за порушення строку погашення кредиту; 8102,97 доларів США (що в перерахунку станом на 17.10.2014 року на національну валюту становить 104 943,33 грн.) - суми пені за порушення строку погашення відсотків.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що нарахована сума заборгованості за відсотками розрахована на залишок основної заборгованості ( з урахуванням часткового погашення заборгованості за основним зобов'язанням), а нараховані сума пені за порушення строку погашення кредиту, сума пені за порушення строку погашення відсотків, виходячи з порушень строків погашення основної заборгованості та заборгованості за процентами, за період з 17.04.2014 по 16.10.2014. у відповідності до умов генеральної кредитної угоди та кредитного договору.

Судом також досліджено, що кредитним договором (абзац 2 п.1.1.) встановлена відсоткова ставка за користування кредитними коштами у розмірі 13% річних.

Абз. 2 п.3.2. кредитного договору встановлено, що відсотки за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту (часткового надання кредиту) до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно.

При зверненні до суду позивачем заборгованість за відсотками була розрахована виходячи з процентної ставки 13%, що свідчить про правомірність заявлених до стягнення відсотків за користування кредитними коштами.

Колегія суддів вважає безпідставними посиланням відповідача на подвійне стягнення пені.

Так, сума пені, що була стягнута з відповідача за рішенням господарського суду Харківської області від 20.06.2011 року у справі №5023/2832/11 була розрахована виходячи з порушень строків погашення основної заборгованості та заборгованості за процентами, що допущені позичальником у термін до ухвалення цього рішення (пеня розрахована станом на 15.06.2011 року).

Після ухвалення судом зазначеного рішення відповідач продовжив і в подальшому виникли підстави для стягнення пені вже за інший період, коли були допущені прострочення виконання зобов'язань.

Таким чином, при зверненні до суду 25.02.2015 року з позовною заявою до ФО-П ОСОБА_3 до складу позовних вимог позивач правомірно включив також і вимоги про стягнення з відповідача пені, що нарахована за порушення виконання зобов'язань з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у період з 17.04.2014 року по 16.10.2014 року.

Оскільки відповідачем були допущені порушення строків виконання зобов'язань у різних періодах, а пеня за порушення виконання зобов'язань стягується за відповідні періоди прострочення, стягнення пені за невиконання зобов'язань у різних періодах не може розцінюватись як повторне притягнення до відповідальності за одне й те саме порушення, оскільки ці порушення були допущені у різних періодах та суми прострочення зобов'язань, що мали бути виконаними є відмінними.

Крім того, положення абзацу 2 п. 10.1 Генеральної кредитної угоди, відповідно до яких розмір відсоткової ставки за користування простроченою сумою заборгованості з моменту винесення на рахунок прострочених позик та прийняття рішення кредитним комітетом дирекції збільшується на 10% від ставки, передбаченої кредитним договором, кредитором не застосувались, кредитне навантаження на позичальника не збільшувалось, а отже про подвійну відповідальність мова йти не може, а отже твердження відповідача в цій частині є необґрунтованими.

Посилання відповідача на неправильне визначення суми заборгованості за кредитним договором не знайшли свого документального підтвердження.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність заявлених позовних вимог частині стягнення з відповідача 50 976,25 доларів США (що в перерахунку на національну валюту станом на 17.10.2014 року становить 660 204,63 грн.) - суми заборгованості за відсотками; 31 311,41 доларів США (що в перерахунку на національну валюту станом на 17.10.2014 року становить 405 520,93 грн.) - суми пені за порушення строку погашення кредиту; 8102,97 доларів США (що в перерахунку станом на 17.10.2014 року на національну валюту становить 104 943,33 грн.) - суми пені за порушення строку погашення відсотків.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача 851 690,83 грн. різниці еквіваленту у національній валюті суми заборгованості за кредитним договором № 011/02/3-1110-06 від 09.06.2006 р. у зв'язку зі зміною курсу валют 16.10.2014 по відношенню до 16.06.2011, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 524 ЦК України визначає, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно зі статтею 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Положення чинного законодавства не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни Національним банком України курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Разом з цим, приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Проте, в даному випадку сторонами в кредитному договорі не було досягнуто згоди щодо можливості нарахування різниці еквіваленту у національній валюті, з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, на день сплати заборгованості за кредитним договором.

Отже, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 851 690,83 грн. різниці еквіваленту у національній валюті суми заборгованості за кредитним договором № 011/02/3-1110-06 від 09.06.2006 р. у зв'язку зі зміною курсу валют 16.10.2014 по відношенню до 16.06.2011, оскільки умовами кредитного договору № 011/02/3-1110-06 від 09.06.2006 р. не передбачено нарахування різниці еквіваленту у національній валюті.

З огляду на викладене, колегія суддів, діючи в межах повноважень, наданих суду апеляційної інстанції у відповідності з приписами статті 101 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку, що господарський суд Харківської області відповідно до наявних у справі документально оформлених доказів, забезпечив додержання вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України, а позивач згідно з чинним цивільним та господарським законодавством документально обґрунтував правомірність своїх позовних вимог до відповідача.

В свою чергу, ані позивач, ані відповідач не надали належного матеріального доказу обґрунтованості та правомірності викладених в апеляційних скаргах вимог. Наведені ними в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права нічим не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами, їх позиція не підтверджена належними та допустимими доказами. Тому вимоги позивача та відповідача, що зазначені в апеляційних скаргах, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування прийнятого у даній справі рішення господарського суду Харківської області від 22.04.15 у справі № 922/1148/15.

На підставі викладеного та керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Харків та апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Харківської Обласної Дирекції, м. Харків залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 22.04.15 у справі № 922/1148/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 21 серпня 2015 року.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.