ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2015 р. Справа № 11/5217

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Довганя К.І., при секретарі Олексенко Т.В. за участю представників сторін: позивача - Верещака П.М. за довіреністю, відповідача - не з'явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Полянецьке" до приватного підприємства „Нива Черкащини" про визнання недійсним договору купівлі - продажу,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна укладеного сторонами. Позов вмотивовано тим, що на думку позивача оспорювана угода була укладена під впливом обману та зловмисної домовленості представників сторін.

Позивач звернувся до суду із заявою, у якій просив змінити підстави позову. Відповідно до заяви позивач вважає, що оспорювану угоду укладено з боку позивача не уповноваженою особою, оскільки підписавший її директор діяв з перевищенням наданих йому повноважень.

Відзив на позов від відповідача до господарського суду не надходив, свого представника для участі у судовому засіданні він не направляв, про причини неявки суд не повідомляв.

Суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи в порядку ст.75 ГПК України за наявними матеріалами.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд встановив наступне.

08 жовтня 2008р. між ТОВ „Полянецьке" (продавцем), та п/п „Нива Черкащини" було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - нежитлової будівлі „Г" загальною площею 1273,8м.кв., розташованої за адресою Полянецька С/рада, автомобільна дорога Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам"янка (через Вінницю) км.528+350, праворуч, Уманського району Черкаської області. Ціна договору вказана 49 995грн. Договір посвідчено державним нотаріусом Уманської районної нотаріальної контори.

Доказів передачі покупцю визначеного договором майна сторонами до суду не надано. В матеріалах справи наявні докази перебування спірного майна на час прийняття рішення на балансі позивача.

17.10.2008р. відповідачу було направлено пропозицію про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна в зв"язку з невиконанням своїх зобов'язань, однак відповіді на неї позивач не отримав.

Як вбачається із змісту преамбули договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 08.10.2008р. від імені ТОВ „Полянецьке" діяв директор Барабаш Андрій Васильович на підставі п.9.7 Статуту ТОВ „Полянецьке" (нова редакція) зареєстрованого в Уманській райдержадмінісграції за №'20000117 від 20.10.2005р. При цьому в тексті договору не зазначено інших документів, якими наділено повноваженнями директора ТОВ „Полянецьке" Барабаша А.В. вчиняти юридично значимі дії направлені на відчуження нерухомого майна товариства. Однак положеннями п.9.7 вищезазначеного Статуту ТОВ „Полянецьке" передбачено право директора розпоряджатись нерухомим майном товариства лише в межах, що визначені зборами засновників. В тексті спірного договору не має посилань ні на протокол загальних зборів товариства, ні на саме рішення загальних зборів товариства щодо визначення вартості майна, щодо якого директор уповноважений вчиняти дії направлені на розпорядження останнім.

Сторонами на подано суду доказів наявності таких рішень, а представник позивача заперечив їх існування.

Відповідно до ч. І ст.237 ЦК представництвом є правовідношення в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчиняти правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно з ч.2 ст.238 ЦК представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Частиною 1 ст.203 ЦК передбачено, що правочин не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а відповідно до ч.І підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог встановлених частинами 1, 3, 5, 6 ст.203 ЦК. Враховуючи викладене, вважає позивач, що укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна не відповідає вимогам п.9.7 Статуту ТОВ „Полянецьке" та положенням ч.І ст.237, ч.І ст.238, ч.І ст.203. ч.І ст.215 ЦК України.

Частиною 2 ст.62 ЗУ „Про господарські товариства" передбачено, що директор товариства вирішує усі питання діяльності товариства за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників.

Після того як в 2008р. було укладено спірний договір, його не було передано на розгляд загальних зборів ТОВ „Полянецьке" і в наступному не схвалено. Також, важливим обставинами даної справи є те що, по даний час нерухоме майно, що було предметом спірного договору фактично не передавалось «покупцю», з балансу товариства не знімалось. Дана обставина є істотною оскільки згідно до п.3.1.1 спірного договору будівля повинна бути переданою в строк 3-х днів з дня повної оплати за об'єкт. Відповідач протягом такого тривалого часу з 2008р. по даний час не звертався до позивача з вимогами про передачу йому даного майна.

Умовами п.4.4 Договору передбачено, що цей договір підлягав державній реєстрації згідно до вимог ст..657, ч.3 ст.640 ЦК. Однак відомості про його державну реєстрацію у справі відсутні.

Частиною З ст.215 ЦК передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Частиною 1ст.203 ЦК передбачено, що правочин не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а відповідно до ч. 1 підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог встановлених частинами 1,ч.3,5,6 ст.203 ЦК.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спірний договір купівлі-продажу нерухомого майна не відповідає вимогам п.9.7 Статуту ТОВ „Полянецьке" та положенням ч.1ст.237, ч.І ст.238, ч. 1ст.203. ч. 1ст.215 ЦК України, 2 ст.62 ЗУ „Про господарські товариства", оскільки підписаний від імені позивача директором Барабашем А,В. без належних повноважень.

За таких обставин позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім витрати у вигляді державного мита та витрат на інформаційне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст.ст. 49,82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір від 08 жовтня 2008р. укладений між товариством з обмеженою відповідальністю „Полянецьке" Уманський р-н, с. Полянецьке, вул.. Радянська, б. 77, с. Полянецьке, Уманський район, Черкаська область, 20342, код 02140917 та приватним підприємтвом „Нива Черкащини" вул.. Леніна, б. 125, кв. 18, м. Монастирище, Черкаська область, 19100, код 35385041 купівлі-продажу нерухомого майна - нежитлової будівлі „Г" загальною площею 1273,8м.кв., розташованої за адресою Полянецька С/рада, автомобільна дорога Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам"янка (через Вінницю) км.528+350, праворуч, Уманського району Черкаської області.

Стягнути з приватного підприємства „Нива Черкащини" вул.. Леніна, б. 125, кв. 18, м. Монастирище, Черкаська область, 19100, код 35385041 на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Полянецьке" вул.. Радянська, б. 77, с. Полянецьке, Уманський район, Черкаська область, 20342, код 02140917 - 85 грн. витрат на оплату державного мита та 118 грн. витрат на інформаційне забезпечення судового процесу.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

Рішення підписано 28.08.2015 р.

Суддя К.І.Довгань