КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2015 р. Справа№ 910/28921/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Кропивної Л.В.

Пашкіної С.А.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін: від позивача - Березова І.Г.,

від відповідача - Науменко С.В., Муренко Г.В.

від третьої особи - Греченюк С.О.

розглянувши апеляційні скарги публічного акціонерного товариства «акціонерна компанія «Київводоканал» та житлово-будівельного кооперативу «Атек»

на рішення господарського суду міста Києва від 03.03.2015р.

у справі №910/28921/14 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом публічного акціонерного товариства «акціонерна компанія «Київводоканал»

до житлово-будівельного кооперативу «Атек»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача публічного акціонерного товариства «Київенерго»

про стягнення 668 705,67 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.03.2015р. позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з житлово-будівельного кооперативу «Атек» на користь публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» 381 503,86 грн. основного боргу, 8 069,35 грн. пені, 19 075,19 грн. штрафу, 45 473,80 грн. збитків від зміни індексу інфляції, 16 321,49грн. 3% річних, 9 394,82 грн. витрат по сплаті судового збору. В іншій частині в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ПАТ «АК «Київводоканал» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 03.03.2015р. по справі №910/28921/14 в частині відмови у стягненні 162 260,29грн. основного боргу, 18 230,20грн. інфляційних, 6 026,16грн. 3% річних, 3 632,31грн. пені та 8 113,02грн. штрафу та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову.

ЖБК «Атек» просить залишити апеляційну скаргу ПАТ «АК «Київенерго» без задоволення, з підстав викладених у відзиві.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ЖБК «Атек» звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 03.03.2015р. по справі №910/28921/14 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2015р. згідно проведеного повторного автоматизованого розподілу справи апеляційну скаргу ПАТ «АК «Київводоканал» прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2015р. згідно проведеного повторного автоматизованого розподілу справи апеляційну скаргу ЖБК «Атек» прийнято до провадження.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2015р., враховуючи перебування судді Смірнової Л.Г. у відпустці, для розгляду даної справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя Чорна Л.В., Кропивна Л.В., Пашкіна С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2015р. апеляційні скарги публічного акціонерного товариства «акціонерна компанія «Київводоканал» та житлово-будівельного кооперативу «Атек» на рішення господарського суду міста Києва від 03.03.2015р. у справі №910/28921/14 прийнято до провадження у визначеному складі.

ЖБК «Атек» заявлено клопотання про витребування у ПАТ «АК «Київводоканал» інформацію по зарахуванню 159 130,93грн.

З цього приводу, в матеріалах справи наявні письмові пояснення ПАТ «АК «Київводоканал».

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

14.11.2005р. між відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (постачальник, позивач) та житлово-будівельним кооперативом «Атек» (абонент, відповідач) укладено договір на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднанні мережі № 06092/4-08, за умовами якого сторони погодили, що даний договір укладається у відповідності із Законом України «Про питну воду та питне водопостачання». За цим договором постачальник зобов'язався надати абоненту послуги з постачання питної води та на підставі пред'явленого абонентом дозволу на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Києва, а абонент зобов'язувався здійснити своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах даного договору, дотримуватись порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановленні Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України №65 від 01.07.1994, зареєстрований в Міністерстві юстиції 22.07.1994 за №165/374 (далі - Правила користування), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 37 від 19.02.2002, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 26.04.2002 за № 403/6691 (в подальшому Правила приймання), а також дотримуватись норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором. /а.с. 12, т. 1/.

Згідно з п. 7.1. договору цей договір укладено строком на один рік і набуває чинності з моменту його підсипання сторонами. Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за 20 днів до припинення його дії жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про його припинення.

Доказів припинення строку дії договору матеріали справи не містять.

За умовами договору сторони встановили наступне.

Відповідно до п. 1.3. договору обсяг води, що підлягає постачанню та прийняттю в систему каналізації, надається абонентом у вигляді нормативного розрахунку, який узгоджується з постачальником і є невід'ємною частиною договору. Обсяг поставки води підлягає узгодженню з постачальником кожного наступного року з моменту укладання договору. Загальний обсяг поставлених за цим договором послуг визначається загальною кількістю наданих абоненту протягом дії договору кубічних метрів води та прийнятих у міську каналізацію стічних вод.

Кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями водолічильників та/або іншими способами визначення об'ємів стоків у відповідності до розділу 21 Правил користування та місцевих правил приймання (п.2.1.4 договору та п. п. 21.1, 21.2 Правил).

Пунктом 2.1.1. договору сторони передбачили, що облік поставленої води та прийнятих стоків здійснюється за показанням водолічильника, зареєстрованого у постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у абонента декількох об'єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх лічильників, зареєстрованих за абонентом.

Згідно з п. 2.1.2. договору зняття показань з водолічильника (-ків) здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника у присутності представника абонента у строки згідно з графіком обслуговування постачальника. Для абонента із стабільним об'ємом водопостачання (30 м. куб. із незначним коливанням) зняття показань з лічильника може здійснюватись постачальником поквартально, при цьому останній направляє абоненту щомісячно розрахункові документи на оплату наданих послуг, виходячи із його середньодобового споживання води. Показання лічильника за відповідний період можуть бути прийнятті до розрахунків постачальником від абонента в письмовому вигляді. В разі, якщо абонент не забезпечить присутності свого представника для зняття показань, дані, що зняті постачальником є підставою для виставлення платіжних документів на оплату наданих послуг.

Згідно з п. 2.1.5. договору абонент веде первинний облік водоспоживання та водовідведення у Журналі обліку споживання води (пронумерований, прошитий та скріплений печаткою), який заповнюється абонентом та представником постачальника.

Відповідно до п. 2.1.6. договору облікові дані абонента щодо кількості та вартості спожитих ним послуг підлягають обов'язковому звірянню у постачальника. Абонент щоквартально, не пізніше 10-го числа наступного за звітним кварталом місяця та в інші строки (за письмовою вимогою постачальника) направляє до останнього письмовий звіт по обсягам наданих послуг у відповідному обліковому періоді, а також звіряння по проведених розрахунках за наданні послуги. Для проведення звіряння абонент направляє свого представника до постачальника із необхідними обліковими та бухгалтерськими документами для проведення звіряння обсягів наданих послуг у відповідному звітному періоді та розрахунків. Звіряння вважається проведеним з моменту отримання постачальником підписаного повноважними особами акту звіряння розрахунків. В разі невиконання абонентом цього пункту договору, облікові дані постачальника щодо кількості та вартості наданих послуг та проведення абонентом розрахунків вважаються безумовно погодженими абонентом.

Згідно з п. 2.2.2. договору у розрахункових документах зазначаються вартість та кількість наданих послуг за відповідний період, а також розмір діючих тарифів. Оплата вартості послуг здійснюється абонентом щомісячно у безготівковій формі у п'ятиденний строк з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента. За згодою постачальника оплата може здійснюватися іншими способами, що не суперечать чинному законодавству України. В разі утворення боргу оплата за надані послуги, що надходить від абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується постачальником в погашення боргу.

Відповідно до п. 2.2.3. договору у разі неотримання від постачальника поточного щомісячного розрахункового документа, абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг не пізніше 5-го числа наступного місяця платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води.

Згідно з пунктом 2.2.4. договору, у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, абонент зобов'язаний у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента, письмово повідомити про це постачальника та у цей же термін направити представника з обґрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова абонента оплатити розрахунковий документ постачальника вважатиметься безпідставною.

Позивачем до стягнення заявлено 543 764,15грн. заборгованості за період з 01.12.2011р. по 30.06.2014р., пеня в розмірі 11 701,66 грн., штраф в розмірі 27 188,21 грн., збитки від зміни індексу інфляції в розмірі 63 704,00 грн. та 3% річних в сумі 22 347,65 грн.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надані акти про знаття показань з приладу обліку за заявлений період, підписані представниками ПАТ «АК «Київводоканал» та абонента, що підтверджують надання послуг та їх об'єми, копії містяться у додатку №1 до справи №910/28921/14.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до п. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що позивачем включена заборгованість за холодну воду та стоки за кодом 8-940 та заборгованість за воду, що іде на підігрів та стоки за кодом № 8-50940.

Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 р. № 190 (далі - Правила) визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України. Ці Правила є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод (п. 1.1 Правил).

Згідно з вимогами п.п. 2.1, 2.2 та 3.13 Правил договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України «Про питну воду і питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги». Істотні умови договору між виробником та споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення визначаються відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Суб'єкти господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, концесію, здійснюють розрахунки з виробником на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреби, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору.

Згідно з п. 3.7 Правил розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 3.13 Правил суб'єкти господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, концесію, здійснюють розрахунки з виробником на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреби, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення. Обсяг питної води, поданої до теплових пунктів (котелень), фіксується засобами обліку, які встановлені на межі балансової належності.

Враховуючи вищевикладене, розрахунок за спожиту гарячу воду повинен проводитися з балансоутримувачем бойлеру.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача вартості холодної води, яка була поставлена позивачем на теплові пункти для підігріву, задоволенню не підлягають, оскільки умови договору укладеного між сторонами передбачають постачання позивачем відповідачу питної води, і не містять зобов'язань відповідача оплачувати вартість води, яка буде постачатись йому з теплових пунктів, які не знаходяться на його обліку, у вигляді гарячої води, а матеріали справи не містять належних доказів наявності на балансі відповідача теплових пунктів або котелень, з яких здійснюється постачання гарячої води.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов'язані, зокрема, своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Враховуючи вищезазначену норму, відповідач зобов'язаний оплачувати надані послуги з постачання питної води та її водовідведення, а також за водовідведення обсягів води, яка обліковується позивачем за кодом 8-50940 (водовідведення гарячої води), однак, тільки за стоки.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду щодо доведеності боргу відповідача перед позивачем у розмірі 111 314,05 грн., що обліковується за кодом 8-50940 (послуги із приймання стічних вод гарячого водопостачання).

В процесі розгляду справи судом першої інстанції відповідач просив застосувати строк позовної давності.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За статтею 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язують його початок.

З розрахунку заборгованості за воду за кодом № 8-940 (перша строчка розрахунку) за грудень 2011 року нараховано суму до сплати в розмірі 13 890,47 грн.; за воду за кодом № 8-50940 (перша строчка розрахунку) за грудень 2011 року нараховано суму до сплати в розмірі 2 996,53 грн.

Проте, з поданих позивачем платіжних вимог-доручень № 6127055 від 06.12.2011р. та № 6127054 від 06.12.2011р. виставлених відповідачу на оплату в розмірі 13 390,47 грн. та відповідно в розмірі 2 996,53 грн. в призначенні платежу зазначено - по коду абонента 8-940 та по коду абонента 8-50940 за воду та каналізацію за період з 01.11.2011р. по 01.12.2011р., тобто за послуги, що були надані у листопаді 2011 року.

Згідно п. 2.2.3. договору оплата вартості наданих послуг має здійснюватись абонентом не пізніше 5-го числа наступного місяця.

Таким чином, строк позовної давності для звернення з даним позовом про сплату за воду за кодом 8-940 та за кодом № 8-50940 за листопад 2011 року починається обчислюватись з 06.12.2011р. та відповідно закінчується 06.12.2014р.

Позов здано до суду 24.12.2014р.

Відповідно до п. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Строк позовної давності для пред'явлення позивачем вимог по сплаті за воду за кодом № 8-940 (перша строчка розрахунку 2011.12) станом на день звернення до суду з позовом також пропущено, в зв'язку з чим в позові в цій частині суми боргу в розмірі 13 016,41 грн. суд обґрунтовано відмовив. Строк позовної давності для пред'явлення позивачем вимог по сплаті за воду за кодом № 8-50940 (перша строчка розрахунку 2011.12) також пропущений.

У відповідності до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та підпункту 5 пункту 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за постачання води та приймання стічних вод в розмірі 381 503,86 грн. підлягають задоволенню частково.

Щодо незаконного зарахування позивачем 159 130,93грн. в рахунок погашення заборгованості, то зазначене спростовується умовами договору, а саме п. 2.2.2., яким передбачено право постачальника в разі утворення боргу зараховувати оплату, що надходить від абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово в рахунок погашення боргу.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Умовами договору сторони передбачили, що у разі порушення строків виконання зобов'язання по оплаті за наданні послуги, абонент сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені припиняється через рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. (п. 4.2. договору).

Згідно з п. 4.6. договору за безпідставну відмову оплатити направлений рахунок або вимогу щодо оплати абонент сплачує постачальнику штраф у розмірі 5% від суми, яку відмовився сплатити.

За Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до статті 3 зазначеного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до статті 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Оскільки позивачем допущено пропуск строку позовної давності та невірне врахування у розрахунок вартості води, яка йде на підігрів, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, перевіривши розрахунок штрафних санкцій, здійснений судом першої інстанції, доходить висновку про стягнення 8 069,35 грн. пені та 19 075,19 грн. штрафу.

У відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 63 704,00грн. інфляційних втрат та 22 347,65грн. 3% річних.

Так само, як при розрахунку штрафних санкцій позивачем було враховано до суми заборгованості вартість води, яка йде на підігрів.

За таких обставин, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково, до стягнення підлягає 45 473,80грн. інфляційних витрат та 16 321,49грн. - 3% річних.

Дослідивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що господарським судом міста Києва правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Доводи наведені в апеляційних скаргах Київським апеляційним господарським судом до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

З наведених у даній постанові обставин, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду міста Києва від 03.02.2015р. у справі №910/28921/14.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 03.02.2015 р. у справі №910/28921/14 залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

2. Матеріали справи № 910/28921/14 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Л.В. Кропивна

С.А. Пашкіна