РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2015Справа №910/13071/15

За позовом: публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КОНТАНГО";

про: визнання правочину нікчемним.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Омельченко В.М. - за довіреністю від 08.07.2015 № 442, Омельченко І.В. - за довіреністю від 09.07.2015 № 03/2/445;

відповідача: Зеленковський О.О. - за довіреністю від 18.05.2015 № б/н, Оніщенко О.В. - за довіреністю від 16.07.2015 № б/н, Римар С.Ю. - за довіреністю від 16.07.2015 № б/н.

С У Т Ь С П О Р У:

Публічне акціонерне товариство "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КОНТАНГО" про визнання правочину нікчемним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок укладення між сторонами спору договору факторингу від 30.09.2014 № 30/09/14/3 позивач зазнав значних збитків у розмірі 832.643.013,69 грн, що призвело до погіршення фінансового стану останнього та фактичного отримання позивачем ста двадцяти одного безнадійного до стягнення кредиту, а тому з огляду на положення ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" такий правочин є нікчемним.

Таким чином, позивачем заявлені вимоги про визнання нікчемним договору факторингу від 30.09.2014 № 30/09/2014/3 укладеного між сторонами спору з підстав п. 1, 3 ч. 3 статті 38 "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зобов'язання відповідача повернути позивачу право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами від 04.02.2014 № 22-2014 та від 08.01.2014 № 7-2014 та зобов'язати відповідача повернути позивачу все, що одержано відповідачем на виконання договору факторингу від 30.09.2014 № 30/09/2014/3.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.05.2015 позовну заяву публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/13071/15. Розгляд справи призначено на 15.06.2015.

Ухвалою від 15.06.2015 господарським судом міста Києва продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 29.07.2015.

В судових засіданнях 29.07.2015 та 05.08.2015 судом оголошено перерви до 05.08.2015 та 10.08.2015 відповідно.

Відповідач, у свою чергу, надав суду заперечення, якими позовні вимоги відхилив повністю з таких підстав.

По перше: позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт визнання безнадійними до стягнення ста двадцяти одного кредитного договору на загальну суму 831.800.000, 00 грн. Крім того, позивачем оцінена номінальна вартість вказаних кредитів в сумі 831.800.000, 00 грн.

По-друге: твердження позивача про погіршення фінансового стану останнього шляхом неотримання активів неплатоспроможного банку а саме, заборгованості за двома кредитними договорами товариства з обмеженою відповідальністю "АРНІКА" та товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОСПРОДІНВЕСТСЕРВІС" на загальну суму 832.643.013, 69 грн є безпідставними, оскільки як вбачається з договору факторингу від 30.09.2014 № 30/09/14/3 його ціллю є купівля-продаж прав вимоги за номінальною вартістю, що становить 832.643.013,69 грн.

По-третє: між сторонами спору було проведено зарахування зустрічних однорідних вимог за договорами факторингу від 30.09.2014 № 30/09/14/2 та № 30/09/14/3 на суму 831.803.044,13 грн. Різницю заборгованості за договором факторингу від 30.09.2014 № 30/09/14/3 після проведення вказаного зарахування зустрічних вимог в сумі 843.013, 69 грн. відповідачем сплачено на користь позивача 30.10.2014.

По-четверте: позивач не позбавлений права здійснити звернення стягнення в рамках закону на сто двадцять один кредитний договір на загальну суму 831.803.044,13 грн.

До господарського суду надійшло клопотання представника позивача про залучення до участі у справі товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРФОЛЬГ" в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору.

Вказане вище клопотання представника позивача судом відхилене, оскільки рішення господарського суду у даній справі жодним чином не впливає на права та обов'язки вказаної юридичної особи.

Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів у відповідача, а саме: документи, які підтверджують перехід права вимоги за ста двадцяти одному кредитному договору від товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРФОЛЬГ" до відповідача.

Суд відмовив представнику позивача в задоволенні клопотання про витребування доказів, оскільки документальне підтвердження переходу права вимоги від товариства з обмеженою відповідальністю "ЕРФОЛЬГ" до відповідача по ста двадцяти одному кредитному договору не відноситься до предмету доказування у даній справі.

В судовому засіданні 10.08.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін по суті даного спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між публічним акціонерним товариством "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК", як фактором та товариством з обмеженою відповідальністю "ЕРФОЛЬГ", як клієнтом укладено договір факторингу від 30.09.2014 № 30/09/14, відповідно до предмету якого фактор передав у власність клієнта право вимоги передбачені договором (п. 1.1 Договору).

У відповідності до додатку № 1 до договору клієнту передано право вимоги за сто двадцяти одним кредитним договором на загальну суму 831.803.044,13 грн.

Вартість прав вимоги за згодою сторін складає 1.000.000,00 грн (п. 1.4 договору).

Сторонами вказаного договору 30.09.2014 складений акт приймання-передачі прав вимоги, який підписаний сторонами та скріплений відбитками печаток останніх (засвідчена копія вказаного акту наявна в матеріалах справи).

Згідно платіжного доручення від 30.10.2014 № 1, яке наявне в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії, клієнтом здійснена оплата вартості прав вимоги в сумі 1.000.000,00 грн.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КОНТАНГО", як фактором та публічним акціонерним товариством "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК", як клієнтом укладено договір факторингу від 30.09.2014 № 30/09/14/2, відповідно до предмету якого фактор передав у власність клієнта право вимоги передбачені договором (п. 1.1 Договору).

У відповідності до додатку № 1 до договору клієнту передано право вимоги за сто двадцяти одним кредитним договором на загальну суму 831.800.000,00 грн.

Клієнт за цим договором отримує право вимоги за номінальною вартістю прав вимоги 831.800.000,00 грн (п. 2.4 договору).

Сторонами вказаного договору 30.09.2014 складений акт приймання-передачі прав вимоги, який підписаний сторонами та скріплений відбитками печаток останніх (засвідчена копія вказаного акту наявна в матеріалах справи).

Між публічним акціонерним товариством "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" (далі - банк/позивач), та товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КОНТАНГО" (далі - відповідач), як клієнтом укладено договір факторингу від 30.09.2014 № 30/09/14/3 (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач передав у власність відповідача право вимоги:

- за кредитним договором від 04.02.2014 № 22-2014, укладений між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "АРНІКА";

- за кредитним договором від 08.01.2014 № 7-2014 укладений між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "КОЛОСПРОДІНВЕСТСЕРВІС" (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.4 Договору номінальна вартість прав вимоги до боржників становить 832.643.013,69 грн.

Відповідач придбав права вимоги за цим договором за номінальною вартістю 832.643.013,69 грн (п. 2.4 Договору).

Спір між сторонами судового процесу виник, на думку позивача, в результаті того, що внаслідок укладення між сторонами спору договору факторингу від 30.09.2014 № 30/09/14/3 позивач зазнав значних збитків у розмірі 832.643.013,69 грн, що призвело до погіршення фінансового стану останнього та фактичного отримання позивачем ста двадцяти одного безнадійного до стягнення кредиту, що призвело до звернення останнього до господарського суду з позовними вимогами до відповідача про визнання правочину нікчемним з огляду на положення ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням такого.

На підставі постанови правління національного банку України від 20.11.2014 № 733 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 № 123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК", згідно з яким з 21.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК".

Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 128 24.11.2014 повноваження уповноваженої особи фонду на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" передано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків фонду гарантування Славкіній Марині Анатоліївні.

Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.02.2015 № 35 продовжено здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" по 20.03.2015.

Наказом фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.02.2015 № 55 продовжено повноваження уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славкіної Марини Анатоліївни на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" по 20.03.2015 включно.

На підставі рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладення фізичних осіб від 20.03.2015 № 63 розпочата процедура ліквідації публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" та призначено уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків - Славкіну Марину Анатоліївну.

Згідно приписів статті 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч. 2-3 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч. 1 статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч. 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною 3 статті 38 вказаного Закону передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, зокрема,

- банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог (п. 1 ч. 3 статті 38 Закону);

- банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору (п. 3 ч. 3 статті 38 Закону).

Тобто, нікчемність правочинів, перевірку яких здійснює уповноважена особа Фонду, ставиться в залежність від звичайної вартості товарів, та порівнюється із відповідною вартістю, яка визначена сторонами в договорі, яка в свою чергу, має бути або вищою, або нижчою на 20 %.

Як встановлено вище, номінальна вартість прав вимоги до боржників за Договором становить 832.643.013,69 грн, в свою чергу відповідач придбав права вимоги за цим договором за номінальною вартістю 832.643.013,69 грн.

За таких обставин позивач не здійснював відчуження та не передавав у користування або придбавав (отримував у користування) майно, не оплачував результати робіт та/або послуг за цінами, нижчими або вищими від звичайних.

Крім того, в матеріалах справи наявна заява позивача про зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.10.2014 № 03/2-14396/1 в якій зазначено, що зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог сторін свідчить про зменшення зобов'язань позивача по сплаті заборгованості платежів за договором факторингу від 30.09.2014 № 30/09/2014/2 станом на 01.01.2010 на 831.800.000,00 грн та зменшення розміру зобов'язання відповідача за договором факторингу від 30.09.2014 № 30/09/14/3 на суму 831.800.000,00 грн. Залишок заборгованості в сумі 843.013,69 грн за договором факторингу від 30.09.2014 30/09/14/3 відповідач повинен перерахувати на поточний рахунок позивача в строк до 31.10.2014.

Відповідачем на виконання вказаної вище угоди здійснено перерахування суми 843.013,69 грн на поточний рахунок позивача, що підтверджується платіжним дорученням від 30.10.2014 № 1, яке наявне в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії.

Відтак, банк не відмовлявся від власних майнових вимог та не здійснював безоплатного відчуження майна за Договором.

В матеріалах справи наявна копія витягу з акту від 09.02.2015 перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком в період з 21.11.2013 по 20.11.2014 в якому наявний перелік виявлених банком договорів (правочинів), що є нікчемними з підстави, зазначеної у пп. 5 частини 3 статті 38 "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" а саме: банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність". Однак, копія вказаного витягу судом не приймається як належний та допустимий доказ, оскільки вказана у п. 5 частини 3 статті 38 вказаного Закону підстава нікчемності договору не була заявлена позивачем при поданні до суду вказаного позову. Крім того, даний витяг з акту від 09.02.2015 затверджений уповноваженою особою фонду гарантування вкладів на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" Славкіною М.А., в той час, як Славкіна М.А. призначена уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" на підставі рішення № 63 виконавчої дирекції фонду гарантування вкладення фізичних осіб лише 20.03.2015.

Частиною 2 статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Оскільки позивачем не наведені підстави недійсності оспорюваного правочину, провадження у даній справі в частині позовних вимог про визнання нікчемним договору факторингу від 30.09.2014 № 30/09/2014/3 укладеного між публічним акціонерним товариством "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" та товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КОНТАНГО" підлягає припиненню в порядку, встановленому п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Вимога позивача про зобов'язання відповідача повернути позивачу все, що одержано відповідачем на виконання договору факторингу від 30.09.2014 № 30/09/2014/3 задоволенню не підлягає, оскільки дана вимога є похідною від застосування наслідків недійсності правочину, які до оспорюваного Договору судом застосовані не були.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, п. 1. ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Провадження у справі в частині позовних вимог про визнання нікчемним договору факторингу від 30.09.2014 № 30/09/2014/3 укладеного між публічним акціонерним товариством "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" та товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ КОНТАНГО" припинити.

2. В задоволенні решти вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19 серпня 2015 року

Суддя С.В. Балац