КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2015 р. Справа№ 910/11482/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Сітайло Л.Г.

Чорної Л.В.

За участю представників сторін:

Від позивача - Лобода М.А. ( довір. №0114-207 від 29.12.14);

Від відповідача - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2015р.

у справі № 910/11482/15 (суддя Князьков В.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" про відшкодування шкоди в порядку регресу 31 981,19 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.07.2015р. у справі №910/11482/15 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" сплачене страхове відшкодування у розмірі 31 981грн. 19 коп. та судовий збір у розмірі 1 827 грн. 00 коп.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що позивачеві перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тому 30.01.2015р. ПрАТ "СК «УСГ» звернулось до відповідача з претензією на регресне відшкодування в розмірі 31 981,19 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2015р. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що позивач не проводив автотоварознавче дослідження щодо визначення розміру витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, а надав лише рахунок СТО, що не дає об'єктивної можливості визначити розмір відшкодування.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2015р. розгляд апеляційної скарги призначено на 25.08.2015р.

25.08.2015р. в судове засідання апеляційного господарського суду не з'явився представник відповідача.

Враховуючи те, що відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, явка сторін в судове засідання не визнана обов'язковою, про причини неявки суд не повідомив, судова колегія ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представника відповідача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача судова колегія встановила.

21.06.2012р. між ПрАТ "СК "УСГ", як страховиком, та Овчинніковою Вірою Володимирівною, як страхувальником, укладено договір № 28-0199-12-00778 добровільного страхування наземного транспорту, за яким предметом страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки/моделі Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер АР3947СН.

Відповідно до відомості № 9440980 про дорожньо-транспортну пригоду, 24.09.2014р. по пр. Московському, н/п Червонозаводський, Харківської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки/моделі Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер АХ6333ВС, під керуванням Стегури Кирила Володимировича та транспортним засобом марки/моделі Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер АР3947СН, під керуванням Колубєлова Євгена Віталійовича, в наслідок чого транспортний засіб останнього отримав механічні пошкодження передньої центральної частини, передньої правої частини, передньої лівої частини.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм Стегурою К.В. Правил дорожнього руху України, що підтверджено постановою Червонозаводського районного суду міста Харкова № 646/11299/14-п від 14.10.2014р. Названою постановою також встановлено порушення Правил дорожнього руху України з боку водія Колубєлова Є.В.

25.09.2014р. страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування за договором 28-0199-12-00778 від 21.06.2012р.

Згідно до страхового акту № ПССКА-4111 від 27.10.2014р. підставою для визначення розміру вартості матеріального збитку, спричиненому транспортному засобу страхувальника є рахунок-фактура від 03.10.2014р., виставлений ТОВ "Автомобільний Дом "Соллі-Плюс", а п.14 страхового акту, встановлено, що до виплати страхового відшкодування підлягає сума 63 962,38 грн.

Позивач, керуючись умовами договору № 28-0199-12-00778 від 21.06.2012р. та листом-згодою вигодонабувача за договором, перерахував на рахунок виконавця відновлювального ремонту, а саме: ТОВ "Автомобільний Дом "Соллі-Плюс" суму страхового відшкодування у розмірі 63 962,38 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 26347 від 29.10.2014р.

Статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до наявної у матеріалах справи інформації з єдиної централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу марки/моделі Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер АХ6333ВС, згідно полісу № АІ/0528587, на момент скоєння ДТП застрахована АТ "СК "НОВА" - відповідачем у справі.

Отже, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тому 30.01.2015р.

ПрАТ "СК «УСГ» звернулось до відповідача з претензією на регресне відшкодування в розмірі 31 981,19 грн. (63962,38 грн./2 = 31 981,19грн.) та, яка залишена відповідачем без задоволення.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. (ст. 1188 ЦК України)

Постановою Червонозаводського районного суду міста Харкова № 646/11299/14-п від 14.10.2014р. визнано винними осіб - учасників ДТП: Стегуру К.В. та Колубєлова Є.В., а в діях останніх передбачено склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Виходячи з того, що обидва учасники допустили порушення Правил дорожнього руху, обидва були притягнуті до однакового виду адміністративного стягнення (адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.), місцевий господарський суд обґрунтовано зазначив про те, що суд ступінь вини кожного з учасників ДТП становить по 50 відсотків.

Цивільно-правова відповідальність Стегури К.В. на момент скоєння ДТП, , як водія забезпеченого транспортного засобу марки/моделі Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер АХ6333ВС, застрахована відповідачем у справі - АТ "СК "НОВА" (діючий поліс на дату скоєння ДТП). Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику транспортного засобу марки/моделі Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер АР3947СН.

Згідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, до позивача - ПрАТ "СК "УСГ" - як страховика, який виплатив страхове відшкодування по договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 28-0199-12-00778 від 21.06.2012р., перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до Стегури К.В., як до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як визначено пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями статті 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку, а страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Наведеною статтею також визначено, що при страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

При цьому, страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Також зазначена стаття визначає, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 63 962,38грн., що підтверджується платіжним дорученням № 26347 від 29.10.2014р. В свою чергу, підставою визначення розміру збитку та порядок його виплати згідно до страхового акту № ПССКА-4111 від 27.10.2014р. є рахунок-фактура № АД-000006226 від 03.10.2014р. та лист-згода вигодонабувача з погодженням виплати вартості відновлювального ремонту на рахунок СТО.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що позивач не проводив авотоварознавче дослідження щодо визначення розміру витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, а надав лише рахунок СТО, що не дає об'єктивної можливості визначити розмір відшкодування, до уваги судовою колегією не приймаються з огляду на наступне.

Чинним законодавством України не встановлено, що лише звіт про оцінку є доказом, який визначає розмір завданого збитку власнику пошкодженого автомобіля. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу.

Крім того суд вважає, що дані, зазначені в ремонтній калькуляції № ПССКА-4111 від 22.10.2014р. відповідають встановленим в п. 4.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року. Зміст ремонтної калькуляції ПССКА-4111 від 22.10.2014р. не суперечить умовам чинного законодавства про оціночну діяльність та відображає суму завданих збитків, оскільки калькуляція складалась на основі комп'ютерної програми "Audatex", яка рекомендована п. 59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Підтвердженням виплати страховиком суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення з зазначенням призначення платежу та інших відповідних реквізитів.

При дослідженні наданих позивачем доказів на підтвердження вартості витрат, пов'язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу марки/моделі Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер АР3947СН, судом було враховано чинне законодавство України.

У відповідності до приписів п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" встановлено, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.1 ст. 1192 ЦК України ).

Отже, документами, які підтверджують дійсний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу марки/моделі Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер АР3947СН є: рахунок-фактура № АД-000006226 від 03.10.2014р.; ремонтна калькуляція ПССКА-4111 від 22.10.2014р на суму 64 726,21 грн. та платіжне доручення від № 26347 від 29.10.2014р., яким підтверджується факт оплати позивачем даних робіт на суму 63 962,38 грн.

Відповідно до приписів статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Статтею 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом № АІ/0528587 передбачено франшизу розміром 0 грн., у зв'язку з чим сума страхового відшкодування не підлягає зменшенню. Остаточною позовною вимогою заявленою до відповідача є відшкодування шкоди в порядку регресу у сумі 31 981,19 грн. (63962,38 грн. - сума виплаченого страхового відшкодування х 50% - обсяг вини Стегури К.В. = 31 981,19грн.)

Статтею 526 ЦК України встановлено загальне правило виконання зобов'язання, а саме - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Саме належне виконання зобов'язання означає досягнення тієї мети, яку сторони ставили перед собою, вступаючи у зобов'язання. Належне виконання тягне за собою припинення зобов'язання (ст. 599 ЦК).

Таким чином, відповідачем - АТ "СК "НОВА" не доведено відсутності у нього зобов'язань перед позивачем по виплаті страхового відшкодування у порядку регресу, отже місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ПрАТ "СК "УСГ" до АТ "СК "НОВА" про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2015р. не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 01.07.2015р. у справі №910/11482/15 залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11482/15.

Повний текст постанови складено та підписано 27.08.2015р.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Л.Г. Сітайло

Л.В. Чорна