ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.15 Справа№ 914/2747/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус МКС», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтинг Мегабуд», м. Львів

про: стягнення 42651,58 грн. заборгованості за Договором № 0411-01 від 04.11.2013 р.

Суддя Кидисюк Р.А.

Секретар Зусько І.С.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 10.07.2015 року)

від відповідача: не зявився

Представнику позивача розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. У судовому засіданні 25.08.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус МКС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтинг Мегабуд» про стягнення 42651,58 грн. заборгованості за Договором № 0411-01 від 04.11.2013 р.

Ухвалою суду від 13.08.2015 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 25.08.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються невиконанням відповідачем умов Договору № 0411-01 від 04.11.2013 р. в частині повної оплати вартості поставленого позивачем товару, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 42651,58 грн.

Представник позивача в судове засідання з'явився, на виконання вимог ухвали суду від 13.08.2015 року подав заяву вх.№35448/15 про відсутність у провадженні господарських судів України та інших органів, які в межах своєї компетенції вирішують господарські спори, справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, а також рішення таких органів з такого спору, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити повністю з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвали суду від 13.08.2015 р. не виконав, відзиву на позовну заяву та доказів погашення заборгованості не надав, причин неявки в судове засідання не повідомив, хоча про час та місце проведення судового засідання був належно повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення №910.

Відповідно до ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, повно та обєктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

04.11.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Статус МКС» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалтинг Мегабуд» (Покупець) укладено Договір № 0411-01 (Договір), відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобовязався постачати Покупцеві товар, а Покупець у свою чергу зобовязався приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату згідно з умовами цього Договору.

Згідно п. 1.2. Договору предметом постачання є товар, визначений у замовленнях, які узгоджуються сторонами, згідно асортименту, що пропонується постачальником.

На виконання договірних зобовязань ТзОВ «Статус МКС» у період з 03.01.2014 р. по 25.03.2014 р. здійснило поставку ТзОВ «Консалтинг Мегабуд» бетону на загальну суму 120 250,00 грн.

У п.п. 2.5., 2.6. Договору сторони передбачили здійснення відповідачем 100 % передоплати товару протягом 3-х банківських днів з моменту погодження чергового замовлення. Оплата повинна була здійснюватись на підставі цього Договору та/або рахунку (накладної).

Проте, в процесі співпраці сторони відступили від умов Договору щодо порядку оплати товару, і постачання товару покупцю здійснювалося без проведення попередньої оплати.

Як зазначив позивач у позовній заяві, що після отримання товару відповідач не провів повної оплати вартості поставленого товару згідно видаткових накладних: № 365 від 21.02.2014 р. на суму 30 150,00 грн. (залишок боргу 14 400,47 грн.); № 581 від 12.03.2014 р. на суму 920,00 грн.; № 582 від 12.03.2014 р. на суму 1 150,00 грн.; № 585 від 12.03.2014 р. на суму 920,00 грн.; № 607 від 14.03.2014 р. на суму 1 610,00 грн.; № 765 від 25.03.2014 р. на суму 4 800,00 грн., всього на суму 23 800,47 грн.

13.07.2015 р. позивачем було надіслано на адресу відповідача вимогу про сплату боргу б/н від 10.07.2015 р., яку відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Відповідно до долученого до позовної заяви розрахунку розміру позовних вимог окрім суми основного боргу у розмірі 23 800,47 грн. позивач просить суд стягнути з відповідача 404,13 грн. пені, 17 446,58 грн. інфляційних втрат та 1 000,40 грн. 3 % річних.

Відповідач проти задоволення позову у встановленому законом порядку не заперечив, доказів погашення заборгованості не подав, про наявність таких не повідомив.

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають до задоволення повністю з огляду на наступне.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобовязання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон повязує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як встановлено в процесі розгляду справи, спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору № 0411-01 від 04.11.2013 р., на виконання умов якого позивач здійснював постачання відповідачу будівельних матеріалів (щебіню та бетону).

Згідно визначення ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

В процесі судового розгляду було встановлено, що у період з 21.02.2014 р. по 25.03.2014 р. на виконання умов Договору № 0411-01 від 04.11.2013 р. позивач згідно видаткових накладних № 365 від 21.02.2014 р. на суму 30 150,00 грн.; № 581 від 12.03.2014 р. на суму 920,00 грн.; № 582 від 12.03.2014 р. на суму 1 150,00 грн.; № 585 від 12.03.2014 р. на суму 920,00 грн.; № 607 від 14.03.2014 р. на суму 1 610,00 грн.; № 765 від 25.03.2014 р. на суму 4 800,00 грн., поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 39 550,00 грн. Про отримання товару відповідачем свідчать відтиск печатки та підпис повноважного представника ТзОВ «Консалтинг Мегабуд» в графі «отримав» на вищевказаних видаткових накладних, оригінали яких оглянуто в судовому засіданні, а копії долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Згідно п. 2.5. Договору поставка товару відповідачу повинна була здійснюватися на умовах 100% передоплати товару протягом 3-х банківських днів з моменту погодження чергового замовлення.

Пунктом 2.6. Договору передбачено, що оплата здійснюється на підставі цього Договору та/або рахунку (накладної).

Отриманий згідно вищезазначених видаткових накладних товар відповідачем було оплачено частково на суму 15 749,53 грн. Таким чином, залишок неоплаченого товару складає 23 800,47 грн.

У ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а у відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачені наслідки порушення зобовязання.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У п. 4.2. Договору сторони погодили, що у випадку невиконання покупцем обовязку щодо оплати товару він сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставку НБУ, встановленої у цей період, нарахованої на суму простроченого платежу за кожен день прострочення.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, перевіривши розрахунок позовних вимог, суд вважає підставними та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача 23 800,47 грн. основного боргу, 404,13 грн. пені, 17 446,58 грн. інфляційних втрат та 1 000,40 грн. 3 % річних.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки спір виник з вини відповідача у відповідності до ст. 49 ГПК України судовий збір у розмірі 1 827,00 грн. слід покласти на нього у повному обсязі.

З огляду на викладене, керуючись Конституцією України, ст.ст. 174, 193, 216, 230 ГК України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 692, 712 ЦК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтинг Мегабуд» (79071, АДРЕСА_1; Ідентифікаційний код юридичної особи: 37831600) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус МКС» (79035, м. Львів, вул. Зелена, 238Б; Ідентифікаційний код юридичної особи: 37123114) 23 800,47 грн. основного боргу, 404,13 грн. пені, 17 446,58 грн. інфляційних втрат, 1 000,40 грн. 3 % річних та 1 827 грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

У відповідності до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 28.08.2015 р.

Суддя Кидисюк Р.А