РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року Справа № 913/561/15

Провадження №27/913/561/15

Суддя господарського суду Луганської області Байбак О.І.

при секретарі: Зоріній О.Г.

за участю представників сторін:

позивача: Водолазський Д.В. (довіреність № 05/50 від 28.11.2014 р.)

відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні господарського суду Луганської області справу № 913/561/15

за позовом Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання "Азот", м. Сєвєродонецьк, Луганська обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрвнештрейдінвест", м. Сєвєродонецьк, Луганська обл.

про стягнення 225496,86 грн., -

встановив:

Приватне акціонерне товариство "Сєвєродонецьке об'єднання "Азот", м. Сєвєродонецьк, Луганська обл. (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрвнештрейдінвест", м. Сєвєродонецьк, Луганська обл. (далі за текстом - відповідач) заборгованість за укладеним між сторонами договором № 24/ЛО/14-01 від 02.01.2014 р. в загальному розмірі 225496,86 грн.

Позов обґрунтовано з посиланням на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за укладеним між сторонами договором № 24/ЛО/14-01 від 02.01.2014 р. щодо сплати заборгованості за поставлену продукцію.

Ухвалою господарського суду від 18.08.2015 р. розгляд даної справи відкладався в зв'язку з неявкою на судове засідання представника відповідача та ненаданням учасниками судового процесу витребуваних судом документів.

На судовому засіданні 01.09.2015 р. представник позивача підтримує позицію, викладену в позовній заяві, просить її задовольнити.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, на судове засідання 01.09.2015 р. повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить залучене до матеріалів справи зворотне поштове повідомлення, яким підтверджується факт отримання останнім копії ухвали від 03.08.2015 р.

Оскільки неявка на судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за його відсутності, за наявними в матеріалах справи документами та матеріалами, як це передбачено ст. 75 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, 02.01.2014 р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 24/ЛО/14-01 (далі - договір) (а. с. 12-13), відповідно до умов якого (п. 1.1-1.2) Постачальник (позивач) зобов'язується поставити, а Покупець (відповідач) прийняти та оплатити Продукцію по трубопроводу для виробництва вуглекислоти: вуглекислий газ та оборотну воду ВОЦ-8. В якості хладогенту Постачальник зобов'язується поставити по трубопроводу аміак, а Покупець повернути аміак в тому ж об'ємі та сплатити витрати за його використання.

Згідно з п. 2.1. Договору, відпуск продукції Відповідачу проводиться згідно з прейскурантними цінами Позивача, які діяли на момент відпуску продукції.

Згідно з п. 2.2. Договору, Відповідач здійснює до 25 числа місяця, попереднього звітному, передоплату 50% вартості продукції, яку планується отримати у звітному місяці, та залишок вартості продукції по факту отримання продукції на підставі виставленого Позивачем Відповідачу рахунку-фактури.

Згідно з п. 2.4. Договору, оплата рахунку-фактури здійснюється Відповідачем упродовж 10 банківських днів з дня виставлення Позивачем Відповідачу рахунку-фактури.

Відповідно до п. 2.5 Договору загальна вартість договору складається з суми вартостей за актами прийому-передачі поставленої продукції по трубопроводу та витрат за використання Покупцем аміаку в якості хладогенту.

Відповідно до прейскуранту мінімальних цін на продукцію Позивача від 31.12.2013 р. (а.с. 18-19), ціна на газ вуглекислий становить 100 грн. без ПДВ за 1000 куб. м.,; ціна на воду оборотну ВОЦ-8 згідно з прейскурантом від 31.01.2014 р. (а.с. 21) дорівнює 1050 грн. без ПДВ за 1000 куб. м., компенсація витрат за використання аміаку згідно з прейскурантом від 20.01.2014 р. складає 220 грн. без ПДВ за 1 тону (а. с. 20).

Матеріали справи також свідчать про те, що в рамках зазначеного договору позивачем поставлялася відповідачу продукція, в зв'язку з чим, сторонами підписані наступні акти прийому-передачі продукції по трубопроводу (а.с. 15-17):

- від 31.03.14 на суму 72715,26 грн. з ПДВ;

- від 30.04.14 на суму 130906,80 грн. з ПДВ;

- від 31.05.14 на суму 21874,80 грн. з ПДВ.

усього на суму: 225496,86 грн. з ПДВ.

На виконання умов п. 2.2. Договору та з метою оплати відповідачем поставленої продукції, позивачем надіслані відповідачу наступні рахунки-фактури (а.с. 22-30):

- № 14267 від 31.03.14 на суму 28250,64 грн. з ПДВ;

- № 14268 від 31.03.14 на суму 15847,02 грн. з ПДВ;

- № 14269 від 31.03.14 на суму 28617,60 грн. з ПДВ;

- № 14364 від 30.04.14 на суму 49976,28 грн. з ПДВ;

- № 14365 від 30.04.14 на суму 25807,32 грн. з ПДВ;

- № 14366 від 30.04.14 на суму 55123,20 грн. з ПДВ;

- № 14428 від 31.05.14 на суму 7804,80 грн. з ПДВ;

- № 14429 від 31.05.14 на суму 4460,40 грн. з ПДВ;

- № 14430 від 31.05.14 на суму 9609,60 грн. з ПДВ.

усього на суму: 225496,86 грн. з ПДВ.

Отримання вищевказаних рахунків підтверджується витягами з журналу реєстрації вихідної внутрішньої кореспонденції Позивача, з відмітками про отримання рахунків уповноваженими представниками відповідача та копіями довіреностей осіб, уповноважених Відповідачем на отримання зазначених рахунків (а.с. 31-36).

Обставини щодо несплати відповідачем заборгованості в сумі 225496,86 грн. (з ПДВ) стали підставою для звернення позивача до суду з позовом по даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 ЦК України вказує на те, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідач не надав суду доказів виконання умов договору № 24/ЛО/14-01 від 02.01.2014 р. щодо сплати поставленої продукції, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 225496,86 грн. боргу за зазначеним вище договором.

З урахуванням вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4509,94 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 75, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вирішив,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвнештрейдінвест» (адреса: 93403, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, буд. 5; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання «Азот» (адреса: 93403, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, буд. 5; ) 225496,86 грн. заборгованості за договором поставки № 24/ЛО/14-01 від 02.01.2014 р., 4509,94 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Байбак О.І.