КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2015 р. Справа№ 910/12577/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Ільєнок Т.В.

Яковлєва М.Л.

за участі представників:

від позивача: Красновид Н.Л. - представник

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2015 року у справі № 910/12577/15 (Суддя Гулевець О.В.)

за позовом Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області

до 1) Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк»

2) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення 16 000, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.06.2015 року у справі № 910/12577/15 позовні вимоги ПАТ «Міський комерційний банк» задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Міський комерційний банк» на користь Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області заборгованість у розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) грн. 00 коп.

У позові щодо відповідача-2 - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, ПАТ «Міський комерційний банк» звернулось до Київського апеляційного Господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2015 року у справі № 910/12577/15 та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення не відповідає нормам чинного законодавства та винесе при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2015 у зв'язку з перебуванням суддів: Іоннікової І.А. та Отрюха Б.В. у відпустці, для розгляду справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Тарасенко К.В., суддів: Ільєнок Т.В., Яковлєва М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2015 справу було прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді: Тарасенко К.В., суддів: Ільєнок Т.В., Яковлєва М.Л.

Представники відповідача-1 та відповідача-2 у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справ повідомлені належним чином.

Заслухавши думку представника позивача, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та без участі представників відповідачів.

Представник позивача письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав, однак у судовому засіданні проти її доводів заперечував, вважаючи її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення суду є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає залишенню без змін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

30.11.2007 року між Управлінням Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області (охорона) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Партнер-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Міський комерційний банк» (замовник) було укладено Договір №3204/07 про охорону Службою інкасації Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Київській області, грошових знаків і цінних паперів, що перевозяться уповноваженою на те особою Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер-Банк» (надалі - Договір).

Положеннями п. 1. розділу 1 Договору сторони погодили, що замовник передає, а охорона приймає під охорону грошові кошти і цінні папери (далі - «кошти»), що перевозяться уповноваженою особою замовника (далі - «інкасатор»), позначені у специфікації (п. 1 додатку 1 до цього Договору), під час перевезення їх до визначеного замовником місця призначення (п. 5 додатку 1 до цього Договору), або до зняття охорони уповноваженим представником замовника (п. 3 додатку 1 до цього Договору).

Охорона коштів забезпечується силами наряду Служби інкасації, охорони грошових знаків і цінних паперів, що перевозяться Державною службою охорони при МВС України.

Вид охорони встановлюється комбінований, а кількісний склад наряду Служби інкасації визначається за згодою сторін, але не менше ніж два працівники Служби інкасації на маршрут (п. 7 додатку 1 до Договору).

Відповідно до п. 1 розділу 2 Договору ціна охорони узгоджується протоколом договірної ціни (додаток 2 до Договору).

Оплата за надані послуги охорони за Договором, згідно додатків №1 та №2 здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок охорони, до 10 числа поточного місяця на підставі виставленого охороною рахунку-фактури за час вказаний в п. 7 додатку №1. Акт виконаних робіт підписується сторонами в кінці кожного календарного місяця, а також по закінченні терміну дії Договору (п. 2, п. 5 розділу 2 Договору).

Умовами п. 1, п. 4 ст. 4.1. розділу 4 Договору передбачено, що охорона зобов'язана здійснювати заходи охорони, покладені на неї цим договором у межах своєї компетенції, визначений чинними законодавчими та нормативними актами; забезпечувати охорону коштів згідно із умовами Договору.

Згідно із п. 3 ст. 4.2. розділу 4 Договору, замовник зобов'язався здійснювати оплату і остаточний розрахунок за виконані охороною заходи охорони коштів у сумі, порядку і строки, визначені розділом 2 цього договору.

Пунктом 1 розділу 10 Договору передбачено, що договір укладається строком на 3 місяці і набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами. Якщо за 30 днів до закінчення строків строку договору жодна зі сторін не вимагатиме його припинення, договір вважається продовженим на тих же умовах і на той самий строк, без обмеження кількості пролонгацій.

Відповідно до додатку №1 до Договору, сторонами погоджено специфікацію, визначено представників сторін та перелік місць призначення, погоджено, що згідно із графіка замовника охорона виділяє 2 співробітника охорони на маршрут: з 9.00 до 18.00 год., крім вихідних та святкових днів.

Під час дії Договору відповідно до протоколів погодження вартості послуг на охорону грошових коштів та цінних паперів (додаток №2) сторонами погоджено, що ціна за здійснення охоронних заходів за цим договором становить 25,00 грн. за одну годину на одного співробітника охорони; з 01.07.2008 - 30,00 грн. за одну годину на одного співробітника охорони; з 01.08.2008 - 39,47 грн. за одну годину на одного співробітника охорони; з 01.04.2011 - 42,00 грн. за одну годину на одного співробітника охорони; з 01.03.2012 - 44,00 грн. за одну годину на одного співробітника охорони; з 01.01.2013 - 48,00 грн. за одну годину на одного співробітника охорони; з 01.08.2014 - 50,00 грн. за одну годину на одного співробітника охорони.

Позивачем було виставлено відповідачу рахунок-фактуру №СЛІ-000084 від 03.11.2014 для оплати послуг на суму 16000,00 грн. за листопад 2014 року та надано акт №СЛІ-000082 прийому-здачі виконаних робіт/послуг за листопад 2014 року, які отримані представником відповідача, про що свідчить відповідна відмітка на рахунку та акті.

Акт №СЛІ-000082 прийому-здачі виконаних робіт/послуг за листопад 2014 року відповідачем не підписаний.

На підтвердження надання послуг позивач надав маршрутний лист № 152 на листопад 2014 року на охорону грошових знаків та цінних паперів.

Листом вих. № 13.6.1/156 від 28.11.2014 відповідач просив позивача призупинити з 01.12.2014 надання послуг по договору № 3204/07 від 31.11.2007.

Відповідно до наказу позивача № 5623 від 28.11.2014 було припинено з 01.12.2014 надання охоронних послуг відповідачу.

Позов мотивовано тим, що позивач виконав належним чином зобов'язання за Договором, натомість відповідач зобов'язання в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг не виконав, в результаті чого у нього утворилась заборгованість в сумі 16000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Дослідивши наданий позивачем на підтвердження факту надання послуг маршрутний лист № 152 на листопад 2014 року на охорону грошових знаків та цінних паперів та акт №СЛІ-000082 прийому-здачі виконаних робіт/послуг за листопад 2014 року, підписаний тільки з боку позивача, який отримано представником Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про що свідчить підпис уповноваженої особи відповідача-1, колегія суддів приймає зазначені докази на підтвердження факту надання послуг на суму 16 000,00 грн. у листопаді 2014 року.

Натомість відповідачем не надано належних та допустимих доказів оплати наданих послуг.

Умовами Договору сторони погодили, що оплата за надані послуги охорони за договором, здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача, до 10 числа поточного місяця на підставі виставленого позивачем рахунку-фактури.

Позивачем було виставлено відповідачу рахунок-фактуру №СЛІ-000084 від 03.11.2014 для оплати послуг на суму 16000,00 грн. за листопад 2014 року, що отриманий уповноваженою особою відповідача-1 визначеною у додатку №1 до договору. Вказаний рахунок-фактура був повторно направлений позивачем відповідачу-1 разом із претензією вих. 13/1-1948 від 25.11.2014, що згідно із відміткою ПАТ «Міський комерційний банк» отримана 26.11.2014 (вх. №21).

Вищенаведене свідчить про настання у нього обов'язку оплати вартість послуг до 10 числа поточного місяця на підставі виставленого позивачем рахунку-фактури №СЛІ-000084 від 03.11.2014.

Згідно з нормами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Враховуючи те, що Публічним акціонерним товариством «Міський комерційний банк» порушено зобов'язання за Договором №3204/07 від 30.11.2007 в частині оплати наданих позивачем робіт, заборгованість у розмірі 16000,00 грн. за вказаним Договором підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростована, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про обґрунтованість позовних вимог в даній частині, у зв'язку з чим з відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню 16000,00 грн. заборгованості.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 № 732 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 № 124 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Міський комерційний банк», згідно з яким з 21.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Міський комерційний банк».

Частиною 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Водночас, положеннями пункту 2 частини 6 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо витрат, пов'язаних із забезпеченням його господарської діяльності відповідно до частини 4 цієї статті, якою передбачено, що початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують господарську діяльність банку, зокрема договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв'язку, охорони.

Враховуючи, що послуги з охорони, надані позивачем, пов'язані з забезпеченням господарської діяльності банку, суд дійшов висновку, що обмеження визначені вказаним Законом у зв'язку із запровадженням тимчасової адміністрації у ПАТ «Міський комерційний банк» не поширюються на спірні правовідносини.

Крім того, оскільки матеріально-правові вимоги позивачем до відповідача-2 не заявлялись, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про відмову у позові щодо Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, апеляційна скарга відповідача-1 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2015 року по справі № 910/12577/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/12577/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Т.В. Ільєнок

М.Л. Яковлєв