номер провадження справи 17/110/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.08.2015 Справа № 908/4684/15

Суддя Корсун В.Л. розглянувши заяву публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" від 13.08.15 про забезпечення позову

за позовною заявою: публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43

адреса для листування: 69063, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 66

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Золота осінь», 72311, Запорізька область, м. Мелітополь, пр. Богдана Хмельницького, буд. 66 «а»

третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про стягнення 291 142,99 доларів США

без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

25.08.15 до господарського суду Запорізької області звернулось публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Золота осінь» 291 142,99 доларів США.

У відповідності до ст. 21 ГПК України, 25.08.15 автоматизованою системою документообігу господарського суду здійснено розподіл справ між суддями та визначено вищевказану позовну заяву до розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 25.08.15 судом порушено провадження у справі № 908/4684/15 та присвоєно вищевказаній справі номер провадження 17/110/15, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1. У сторін та третьої особи витребувані документи, які необхідні для всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи по суті, судове засідання призначено на 09.09.15.

До матеріалів позовної заяви позивачем додано заяву від 13.08.15 про забезпечення позову, якою останній просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, яке належить товариству з обмеженою відповідальністю «Золота осінь» в межах суми позовних вимог, а саме: 291 142,99 доларів США, що за офіційним курсом НБУ долара США до української гривні станом на 21.04.15 становить 6 479 208,76 грн.

Розглянувши вказану заяву суд дійшов до висновку про те, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно із ст. 67 ГПК України, позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку (ч. 1). Про забезпечення позову виноситься ухвала (ч. 2). Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено (ч. 3). Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами (ч. 9).Не допускається забезпечення позову заходами, не передбаченими цим Кодексом (ч. 11).

Згідно із п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (із відповідними змінами), у відповідності із ст. 66 ГПК України, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також ін. учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму Вищого господарського суду України закріплено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Із змісту наведеної вище заяви позивача про забезпечення позову слідує, що підставою для такого забезпечення, на думку позивача, є те, що відповідачі є недобросовісними боржниками, не здійснюють виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором щодо погашення суми боргу, процентів за його користування, не сплачують штрафні санкції, передбачені його умовами протягом тривалого часу, а також можуть в будь-який час здійснити відчуження належного їм майна (в тому числі здійснюючі фіктивні правочини по відчуженню майна іншим фізичним або юридичним особам).

Статтею 43 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та ін. особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За змістом ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (ч. 2).

Згідно з вимогами ст. 33 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та ін. учасниками судового процесу.

У відповідності до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись ін. засобами доказування.

Разом з тим, як встановлено судом, позивачем жодних доказів на підтвердження викладених у заяві про забезпечення позову не надав, а саме доказів які б підтверджували вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Саме ж посилання позивача у заяві про забезпечення позову на потенційну можливість відповідача відчужувати належне йому майно без надання відповідних доказів такого відчуження не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що як зазначалось вище, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову, а також не надання заявником (позивачем) доказів, які можуть свідчити про вчинення відповідачем дій із реалізації майна чи підготовки до такої реалізації, чи витрачання коштів не для здійснення розрахунків із позивачем, суд дійшов висновку про відсутність, станом на час розгляду вказаного клопотання, правових підстав для забезпечення позову у справі № 908/4684/15.

А тому, як наслідок, у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" від 13.08.15 про забезпечення позову судом відмовляється через недоведеність.

Керуючись ст. ст. 45, 22, 33, 34, 66, 67, 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" від 13.08.15 про забезпечення позову у справі № 908/4684/15.

Екземпляр ухвали надіслати сторонам у справі.

Суддя В.Л. Корсун