ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2015 р.Справа № 923/963/15
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Колоколова С.І., Петрова М.С.

При секретарі судового засідання: Станковій І.М.

За участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, за довіреністю б/н від 09.07.2015р.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Завод крупних електричних машин

на рішення господарського суду Херсонської області від 14.07.2015р.

по справі № 923/963/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю МІК

до Приватного акціонерного товариства Завод крупних електричних машин

про стягнення 18 928,07 грн.

Встановила:

У червні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю МІК звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства Завод крупних електричних машин грошових коштів у сумі 12 541,12 грн. основної заборгованості, 5 341,21 грн. на відшкодування втрат від інфляції, 188,76грн. у якості 3% річних та 856,98 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача умов договору поставки № 121212 від 12.12.2012р. в частині своєчасної та повної оплати товару.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 14.07.2015р. (суддя Чернявський В.В) позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Завод крупних електричних машин" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІК" 12 541,12 грн. боргу, 5 341,21 грн. на відшкодування втрат від інфляції, 856,98 грн. пені, 188,16 грн. у якості відсотків річних, 1 826,94 грн. на відшкодування витрат зі сплати судового збору. В решті вимог відмовлено.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що з матеріалів справи підтверджується факт наявності у відповідача боргу перед позивачем, який підлягає стягненню на підставі ст. ст. 230,231,232 ГК України та ст. 526,625 ЦК України. Суд задовольнив 3 % річних частково посилаючись на власний перерахунок суми.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Приватне акціонерне товариство Завод крупних електричних машин звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу сторона посилається на те, що позивачем не доведений, а судом не перевірений факт настання строку оплати, що нерозривно пов'язаний з подією отримання товару та наданням повного пакету документів.

Також, апелянт у скарзі вказує на те, що судом першої інстанції в порушення ст. 4-3 ГПК України не надано можливості відповідачу надати власні твердження та докази проти вимог позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Апеляційною інстанцією також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обовязковою.

Відповідно до приписів п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 „Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судова колегія дійшла висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника відповідача.

Судовою колегією задоволено клопотання позивача про огляд первісних документів, копії яких залучені до матеріалів справи судом першої інстанції (а.с. 15-18) та оглянуті судовою колегією.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали та обставини справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 101 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.12.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю МІК та Приватним акціонерним товариством Завод крупних електричних машин укладено договір поставки товарів, за яким постачальник зобов'язався їх передати покупцю, а покупець - прийняти і оплатити.

Відповідно до пункту 2.3 договору оплата за поставлений товар проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача, протягом 30 календарних днів від дати надходження товару на склад покупця та оригіналів рахунку, податкової накладної, видаткової накладної, товаро-транспортної накладної, якщо не передбачено в специфікації.

На виконання умов договору відповідач отримав у позивача електроди вартістю 34 795,12грн. за видатковою накладною № РН-10/29/25 від 29.10.2014р., а за накладною № РН-04/17/11 від 17.04.2015р. - чоботи захисні вартістю 402грн.

Повноваження на отримання товару реалізував начальник бюро забезпечення допоміжними ресурсами ОСОБА_2 за довіреностями № 1105 від 29.10.2014р. та № 217 від 17.04.12015р. (копії накладних та довіреностей на а.с.15-18).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснено часткову оплату за поставлений товар. Позивач заявив до стягнення в якості боргу 12 541,12грн., повідомивши про прийняття від відповідача решти 22 656грн. з вартостей товарів.

Статтею 509 Цивільного кодексу встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України - цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ч.1 ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За вимогами ст. 712 ЦК України, які кореспондуються з вимогами ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

На підставі ст.ст. 629, 525, 526 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказів сплати за отриманий товар відповідач до суду не надав, таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо існування заборгованості ПАТ "Завод крупних електричних машин" перед ТОВ "МІК" у розмірі 12 541,12 грн., що підлягає стягненню.

Частина 2 ст.625 ЦК України закріплює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3 % річних зроблений судом першої інстанції колегія суддів встановила його відповідність вимогам чинного законодавства, у звязку з чим апеляційна інстанція погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення суми, отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 3% річних в розмірі 188,16 грн.

Також, апеляційний господарський суд приймає до уваги розрахунок інфляційних витрат як обґрунтований та такий, що здійснений згідно з вимогами діючого законодавства.

У п.5.3 договору наведено норму про відповідальність покупця: у разі порушення строку оплати товару він зобов'язаний сплатити на користь продавця пеню в розмірі 0,1% від вартості несплаченого товару, за весь період прострочення, але не більше 7%.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судова колегія перевіривши розрахунок пені позивача, погоджується з висновком першої інстанції щодо стягнення з відповідача 856,98 грн. пені.

Що стосується посилань скаржника в апеляційній скарзі на те, що в порушення процесуальних норм місцевий суд розглянув справу без його участі, то вони не приймаються судовою колегією до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Згідно п. 3.5.1 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Голови Вищого господарського суду України № 75 від 10.12.2002, ухвала про порушення провадження у справі і її призначення до розгляду направляється всім учасникам процесу з повідомленням про вручення. Повідомлення з відміткою про вручення ухвали адресатові залучаються до матеріалів справи.

Так з наявного у справі рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 26.062015р., яким відповідачу направлялась копія ухвали про призначення справи до розгляду, вбачається, що відповідач отримав ухвалу 06.07.2015р. (а.с.26), а засідання відбулось 14.07.2015р. Відповідач будучі належно повідомлений про час та місце розгляду справи в день судового засідання надіслав клопотання в якому просив відкласти розгляд справи.

Судова колегія вважає що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами справи, відповідно до приписів ст. 75 ГПК України, оскільки явка сторін не визначалась судом обовязковою та неявка представників сторін не перешкоджала вирішенню спору.

Крім того, апеляційна інстанція вважає за необхідне зазначити, що згідно до чинного господарського процесуального законодавства, інститут представництва юридичної особи не є безпосередньо повязаним з особистістю будь-якого окремого представника. Таким чином, сторони, які є юридичними особами, не позбавлені права направити до суду іншого представника для забезпечення захисту своїх інтересів, надавши при цьому відповідну довіреність.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки місцевого суду, у звязку з чим колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а підстави, передбачені ст. 104 ГПК України для його зміни чи скасування, відсутні.

У зв'язку з таким апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.99, 101, 103 п.1, 105 ГПК України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Завод крупних електричних машин - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Херсонської області від 14.07.2015р. по справі № 923/963/15 - залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 20.08.2015р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя С.І. Колоколов

Суддя М.С. Петров