ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2015 р. справа № 911/2694/15

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Дочірнього підприємства «Ельтон-Дніпро» Закритого акціонерного товариства «Ельтон», м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Кваші Наталії Володимирівни, Київська обл., м. Біла Церква

про стягнення 95 290,81 гривень

за участю представників:

від позивача: Онищенко Д.В. (довіреність №21/8-15 від 21.08.2015)

Рябоконь Р.М. (довіреність №29/1-15 від 29.01.2015)

від відповідача: Тимченко Ю.О. (довіреність б/н від 26.06.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26.06.2015 Дочірнє підприємство «Ельтон-Дніпро» Закритого акціонерного товариства «Ельтон» (далі-ДП «Ельтон-Дніпро»/позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Кваші Наталії Володимирівни (далі-ФОП Кваша Н.В./відповідач) про стягнення, з урахуванням уточнених позовних вимог, 95 290,81 грн, з яких:

- 70 7476,17 грн заборгованості по сплаті орендної плати за січень-квітень 2015 року згідно з договором суборенди №1 від 15.01.2015, 15 229,28 грн пені та 794,95 грн 3% річних, нарахованих за порушення строків сплати орендної плати з 15.01.2015 по 14.07.2015;

- 8 790,41 грн заборгованості по компенсації вартості спожитих комунально-побутових послуг за квітень-травень 2015 року.

Відповідач позов не визнав та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.06.2015 порушено провадження у справі №911/2694/15 та призначено справу до розгляду на 14.07.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.07.2015, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2015, зустрічний позов ФОП Кваші Н.В. до ДП «Ельтон-Дніпро» про стягнення 69 725,00 грн повернуто без розгляду.

В судовому засіданні 14.07.2015 оголошувалась перерва до 11.08.2015.

10.08.2015 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду даної справи. Зазначене клопотання судом задоволено.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.08.2015 розгляд даної справи було відкладено на 25.08.2015.

25.08.2015 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої останній просив суд стягнути з відповідача 170 842,78 грн, з яких:

- 113 883,30 грн заборгованості по сплаті орендної плати за січень-серпень 2015 року згідно з договором суборенди №1 від 15.01.2015, 26 161,80 грн пені, 19 549,46 грн інфляційних втрат та 1 346,91 грн 3% річних, нарахованих за порушення строків сплати орендної плати з 06.01.2015 по 25.08.2015;

- 8 790,41 грн заборгованості по компенсації вартості спожитих комунально-побутових послуг за квітень-травень 2015 року, 1 087,56 грн, 18,97 грн інфляційних втрат та 54,37 грн 3% річних, нарахованих за порушення строків компенсації вартості спожитих комунально-побутових послуг з 28.05.2015 по 25.08.2015.

Частиною 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК України з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу.

Виходячи з системного аналізу наведених нормативних приписів, суд дійшов висновку, що збільшення розміру позовних вимог слід розуміти, як збільшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві, а відтак позивач вправі збільшити розмір вимог про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати, компенсації вартості спожитих комунальних послуг, пені та 3% річних в межах первісно заявленого періоду.

Разом з тим, оскільки у заяві про збільшення позовних вимог, позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати, пені, 3% річних, а також інфляційних втрат, розрахованих по серпень 2015 року, у той час, як первісний розрахунок вимоги про стягнення заборгованості за орендною платою здійснювався лише по квітень 2015, пені та 3% річних - по липень 2015, а вимоги про стягнення інфляційних втрат за порушення строків сплати орендної плати, як і про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за порушення строків компенсації вартості спожитих комунальних послуг і не були первісно заявлені позивачем, суд дійшов висновку заява позивача про збільшення позовних вимог від 25.08.2015, за своєю правовою природою, спрямована на зміну предмету позову у даній справі.

Водночас, розгляд даної справи по суті було розпочато в судовому засіданні 14.07.2015, що підтверджується протоколом судового засідання від 14.07.2015, у той час, як позивачем, в порушення вимог ч. 4 ст. 22 ГПК України, заявлено про зміну предмета даного позову шляхом зміни (збільшення) періоду розрахунку позовних вимог, а також пред'явлення додаткових позовних вимог, після початку розгляду даної справи по суті.

З огляду наведеного, суд дійшов висновку про відмову у прийнятті заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог від 25.08.2015 з підстав її невідповідності вимогам ст. 22 ГПК України.

Крім того, 25.08.2015 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про відмову від позовних вимог у даній справі в частині стягнення з відповідача:

- 987,97 грн пені, нарахованої з 15.01.2015 по 03.03.2015 на заборгованість по сплаті орендної плати за січень-лютий 2015 року,

- 87,38 грн 3% річних, нарахованих з 15.01.2015 по 05.03.2015 на заборгованість по сплаті орендної плати за січень-лютий 2015 року.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

15.11.2014 між ДП «Ельтон-Дніпро» (далі-орендодавець) та ФОП Квашою Н.В. (далі-суборендар) було укладено договір суборенди №1 (далі-договір), відповідно до якого орендодавець зобов'язався передати суборендарю, а суборендар зобов'язався прийняти у тимчасове, платне користування об'єкт нерухомого майна, а саме: приміщення площею 44 м2, розташоване в будинку за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 21 А.

Пунктами 5.1, 5.2 та 5.7 договору передбачено, що строк оренди встановлюється з 15.11.2014 по 30.11.2015 включно.

Всього розмір орендної плати за орендоване приміщення за один місяць оренди становить 13 200,00 грн, що на момент підписання цього договору еквівалентно 856,68 дол. США, відповідно до середньозваженого курсу гривні до дол. США на міжбанківському валютному ринку України.

У випадку підвищення середньозваженого курсу гривні до дол. США на міжбанківському валютному ринку України станом на день оплати місяця, за який визначається розмір орендної плати, порівняно із середньозваженим курсом гривні до дол. США на міжбанківському валютному ринку України на дату підписання цього договору, розмір орендної плати визначається окремо за кожен місяць оренди за наступною формулою: Ц=С*П, де:

Ц-розмір орендної плати за орендоване приміщення,

С-гривневий еквівалент 19,47 дол. США по середньозваженому курсу гривні до дол. США на міжбанківському валютному ринку України встановленому на день оплати місяця, за який здійснюється оплата,

П-площа орендованого приміщення відповідно до п. 1.1 договору.

Зазначена зміна розміру орендної плати за орендоване приміщення не вимагає укладення будь-яких додаткових угод до цього договору.

Орендна плата не включає в себе комунальні послуги та експлуатаційні витрати.

Витрати орендодавця на комунальні послуги та експлуатаційні витрати компенсуються суборендарем з дати укладання цього договору на підставі окремих рахунків орендодавця.

На виконання умов договору, 15.11.2014 сторонами було підписано акт прийому-передачі приміщення в суборенду.

Протягом, зокрема, січня-травня 2015 року відповідач користувався орендованим приміщенням, а також отримував комунально-побутові послуги, пов'язані з утриманням об'єкту суборенди.

У відповідності до наданого позивачем розрахунку позовних вимог, за січень-квітень 2015 відповідачем мало бути сплачено 70 476,17 грн орендної плати, та компенсовано 8 790,41 грн за отримані протягом квітня-травня 2015 комунально-побутові послуги, що підтверджується рахунками-фактурами:

- №СФ-12891 від 22.05.2015 на суму 4 742,41 грн,

- №СФ-00037 від 23.06.2015 на суму 4 048,00 грн, копії яких містяться в матеріалах справи.

Натомість, відповідач свої обов'язки за договором в частині сплати орендної плати та компенсації вартості наданих комунальних послуг за вказаний період належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилось 79 266,58 грн сукупної заборгованості.

В обґрунтування розміру заявленої до стягнення заборгованості позивач посилався на те, що відповідачем орендну плату за попередні періоди, тобто до січня 2015, як і вартість спожитих комунальних послуг до квітня 2015 сплачено у повному обсязі у той час, як решта грошових зобов'язань останнього за договором, які виникли після означених періодів, залишились невиконаними.

На підтвердження здійснених відповідачем фінансових операцій за договором позивачем надано суду банківські виписки зі свого поточного рахунку за спірний період, а також довідку ПАТ Банку «Контракт» №63/ГО7/12-2982 від 13.07.2015.

При цьому, у відповідності до наданих суду пояснень, сплачена відповідачем орендна плата за січень-лютий 2015 року була повернута відповідачу у зв'язку з наміром позивача достроково розірвати договір суборенди.

Посилаючись на те, що відповідач остаточні розрахунки за договором не провів, позивач просить суд стягнути з відповідача, зокрема, 79 266,58 грн сукупної заборгованості, в тому числі:

- 70 476,17 грн заборгованості по сплаті орендної плати за січень-квітень 2015 року,

- 8 790,41 грн заборгованості по компенсації вартості спожитих комунально-побутових послуг за квітень-травень 2015 року.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що заявлена позовна вимога підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Приписами ч. 1 ст. 626, ст. 627, ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Виходячи з системного аналізу змісту договору суборенди №1 від 15.11.2014, суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є змішаним у розумінні ст. 628 ЦК України, оскільки містить елементи договорів оренди та послуг, а тому відносини між сторонами в частині заявлених позовних вимог підпадають під дію правових норм, що регулюють, як правовідносини у сфері суборенди (піднайму), так і у сфері надання послуг (виконання робіт) у відповідних частинах.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 3 ст. 774 Цивільного кодексу України, до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Приписами ч. 1 ст. 283, ч. 1 ст. 286 ГК України унормовано, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903, ст. 629 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов'язковим для виконання.

Пунктами 5.3.2 та 5.7.1 договору передбачено, що орендна плата сплачується суборендарем не пізніше 5-го числа поточного місяця, на підставі виставлених орендодавцем рахунків. При неотриманні суборендарем від орендодавця рахунків на сплату орендної плати, орендна плата розраховується та сплачується суборендарем самостійно відповідно до умов цього договору.

Витрати орендодавця на комунальні послуги та експлуатаційні витрати компенсуються суборендарем з дати укладання цього договору на підставі окремих рахунків орендодавця на компенсацію витрат за спожиті за відповідний період послуги, вказані в цьому пункті, протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання відповідного рахунка.

З огляду наведеного, користування відповідачем орендованим майном, як і отримання комунальних-побутових послуг, пов'язаних з утриманням суборендованого приміщення протягом спірного періоду породжує у відповідача обов'язок по сплаті орендної плати та компенсації вартості наданих комунальних послуг у повному обсязі та строки, погоджені сторонами у договорі.

Посилання ж відповідача на необґрунтованість заявленої до стягнення заборгованості по сплаті орендної плати, оскільки оренду плату, зокрема, за січень-лютий 2015 року ним було сплачено у повному обсязі шляхом перерахування відповідної грошової суми на поточний рахунок позивача, оцінюються судом критично, позаяк сплачена відповідачем орендна плата за вказаний період була повернута відповідачу у повному обсязі у зв'язку з наміром позивача достроково розірвати договір. При цьому, як повернення позивачем, так і отримання відповідачем коштів, сплачених останнім у якості орендної плати за січень-лютий 2015 року було визнано сторонами у повному обсязі в судових засідання, що також свідчить про необґрунтованість посилань відповідача про належне виконання ним своїх грошових зобов'язань за договором.

До того ж, посилання відповідача про сплату орендної плати за березень-квітень 2015 року у повному обсязі у готівковій формі визнаються судом неспроможними з підстав їх доказової непідтвердженості.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Дана норма кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, враховуючи, що відповідач свої грошові зобов'язання за договором належним чином не виконав, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 79 266,58 грн сукупної заборгованості, в тому числі:

- 70 476,17 грн заборгованості по сплаті орендної плати за січень-квітень 2015 року,

- 8 790,41 грн заборгованості по компенсації вартості спожитих комунально-побутових послуг за квітень-травень 2015 року підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

У зв'язку з неналежним виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором, позивач просить суд стягнути з першого, зокрема:

- 14 241,31 грн пені, нарахованої на суму заборгованості по сплаті орендної плати за січень-квітень 2015 року зростаючим підсумком, за періоди:

з 04.03.2015 по 05.03.2015 на 27 350,85 грн,

з 06.03.2015 по 05.04.2015 на 50 359,66 грн,

з 06.04.2015 по 14.07.2015 на 70 476,17 грн;

- 707,57 грн 3% річних, нарахованих на суму заборгованості по сплаті орендної плати за січень-квітень 2015 року зростаючим підсумком, за періоди:

з 06.03.2015 по 05.04.2015 на 50 359,66 грн,

з 06.04.2015 по 14.07.2015 на 70 476,17 грн.

Частиною 1 ст. 230 ГК України встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Пунктом 8.2.1 договору передбачено, що у випадку прострочення оплати платежів, передбачених ст. 5 цього договору, суборендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який нараховується пеня, від суми, що діяла до сплати, за кожний день прострочення платежу.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас, в силу вимог ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи, що орендна плата за січень-лютий 2015 року відповідачем була сплачена належним чином та у погоджені сторонами строки, проте, з власної ініціативи позивача була повернута платнику (відповідачу), суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені та 3% річних, нарахованих на заборгованість по сплаті орендної плати за вказаний період не відповідає вимогам ст.ст. 612 ЦК України та ст. 230 ГК України.

З огляду наведеного, а також враховуючи безпідставне нарахування позивачем пені та 3% річних на розмір заборгованості по сплаті орендної плати за січень-лютий 2015, суд здійснював перерахунок заявлених до стягнення пені та 3% річних за наступні періоди:

з 06.03.2015 по 05.04.2015 на 23 008,81 грн заборгованості за березень 2015,

з 06.04.2015 по 14.07.2015 на 43 125,32 грн сукупної заборгованості за березень-квітень 2015.

Оскільки арифметично вірний розмір пені та 3% річних, перерахованих судом в межах заявленого позивачем періоду з урахуванням вимог вищезазначених норм Закону та положень договору, становить 8 261,59 грн та 413,08 грн відповідно, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 14 241,31 грн пені та 707,57 грн 3% річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 8 261,59 грн та 413,08 грн відповідно.

Крім того, 25.08.2015 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про відмову від позовних вимог у даній справі в частині стягнення з відповідача:

- 987,97 грн пені, нарахованої з 15.01.2015 по 03.03.2015 на заборгованість по сплаті орендної плати за січень-лютий 2015 року,

- 87,38 грн 3% річних, нарахованих з 15.01.2015 по 05.03.2015 на заборгованість по сплаті орендної плати за січень-лютий 2015 року. Означена заява підписана представником позивача - Рябоконь Р.М., який діє на підставі довіреності №29/1-15 від 29.01.2015.

Приписами ч. 4 ст. 22, ч.ч. 1, 4 ст. 78 ГПК України встановлено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами.

Про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи, що відмова позивача від частини заявлених до стягнення сум пені та 3% річних у даній справі не суперечить законодавству України та не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про прийняття означеної заяви позивача та припинення провадження у даній справі в частині стягнення з відповідача 987,97 грн пені та 87,38 грн 3% річних в порядку п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Судом роз'яснено позивачу, що повторне звернення до господарського суду зі спору між тими самими сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ч. 5 ст. 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а також з урахуванням 57,31 грн недоплаченого позивачем судового збору за подання 14.07.2015 уточненого розрахунку позовних вимог, розмір яких було збільшено порівняно з розміром первісно зявленими позовними вимогами.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 44, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 525, 526, 612, 625, 629, 774, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193, 230, 283, 286 Господарського суду України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кваші Наталії Володимирівни (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Учгоспна, 9, ідентифікаційний номер ) на користь Дочірнього підприємства «Ельтон-Дніпро» Закритого акціонерного товариства «Ельтон» (03065, м. Київ, бул. І.Лепсе, 16, ідентифікаційний код 30434387):

- 79 266 (сімдесят дев'ять тисяч двісті шістдесят шість) грн 58 коп. заборгованості,

- 8 261 (вісім тисяч двісті шістдесят одну) грн 59 коп. пені,

- 413 (чотириста тринадцять) грн 08 коп. 3% річних,

- 1 701 (одну тисячу сімсот одну) грн 52 коп. судового збору.

3. Прийняти заяву Дочірнього підприємства «Ельтон-Дніпро» Закритого акціонерного товариства «Ельтон» про відмову від позовних вимог про стягнення з Фізичної особи-підприємця Кваші Наталії Володимирівни 987,97 грн пені та 87,38 грн 3% річних.

4. Припинити провадження у справі частині позовних вимог Дочірнього підприємства «Ельтон-Дніпро» Закритого акціонерного товариства «Ельтон» про стягнення з Фізичної особи-підприємця Кваші Наталії Володимирівни 987,97 грн пені та 87,38 грн 3% річних.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кваші Наталії Володимирівни (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Учгоспна, 9, ідентифікаційний номер ) в доход Державного бюджету України 57 (п'ятдесят сім) грн 31 коп. судового збору.

7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 28.08.2015

Суддя В.А. Ярема