ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.15р. Справа№ 914/2420/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційної фірми «Молоток», м. Львів

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства «Самбірський завод металооснастки», м. Самбір, Львівська область

про повернення авансу в розмірі 200000,00 грн.

Суддя Мороз Н.В

При секретарі М.Потикевич

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: н/з

Суть спору:

Позовну заяву подано Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційною фірмою «Молоток», м. Львів до Відкритого акціонерного товариства «Самбірський завод металооснастки», м. Самбір, Львівська область про повернення авансу в розмірі 200000,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 21.07.2015р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 04.08.2015р.

Для всебічного, повного та обєктивного вирішення спору, 04.08.2015р. розгляд справи відкладався з підстав, викладених у відповідній ухвалі.

В судове засідання 20.08.2015р. представник позивача зявився, подав письмові пояснення в обґрунтування позовних вимог та долучив судову практику в підтвердження підставності заявлених позовних вимог. Позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Зазначив, що відповідач у встановлені договором строки своїх зобовязань не виконав, суму перерахованого авансу не повернув, внаслідок чого позивач на підставі ст. 849 ЦК України направив відповідачу повідомлення про відмову від договору та повернення суми сплаченої попередньої оплати. Відтак, враховуючи невиконання відповідачем вимоги про повернення коштів, позивач просить суд стягнути з відповідача суму авансу в розмірі 200000,00 грн. Позов просить задоволити.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Вимог ухвал суду від 21.07.2015р. та 04.08.2015р. не виконав, відзиву на позов не подав.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 30.07.2015р., місцезнаходження юридичної особи ВАТ «Самбірський завод металооснастки»: м. Самбір, вул. Промислова, 3, куди і скеровувались ухвали господарського суду Львівської області рекомендованими листами з повідомленням про вручення, котрі повернуті з відміткою «за зазначеною адресою не проживає (вибув)».

Згідно приписів п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. №18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно із законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу. Відтак, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача або його представника та за відсутності його відзиву на позов, в порядку ст.75 ГПК України, за наявними у справі доказами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив:

Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона зобовязання вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Однією з підстав виникнення зобовязань, згідно ст.11 ЦК України, зокрема є договори та інші правочини.

21.12.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційною фірмою «Молоток» (позивач, за договором - замовник) та Відкритим акціонерним товариством «Самбірський завод металооснастки» (відповідач, за договором виконавець (виробник)) укладено договір №3/12-14.

Відповідно до умов п.1.1. договору, виробник виготовляє та монтує металеві конструкції за технічною документацією затвердженою сторонами згідно специфікації (додаток №2) до даного договору замовника, на об'єкті «Реконструкція з надбудовою будівлі під готельно-оздоровчий комплекс на вул. Мазепи, 21 у м. Трускавець», а замовник оплачує виготовлення і монтаж металоконструкцій. Виробник приступає до виготовлення виробів тільки згідно попередньої оплати замовника та за умови дотримання усіх інших пунктів цього договору (п.1.2. договору).

Згідно п.2.1 договору сторони домовились, що оплата за виготовлення металоконструкцій (виробів) проводиться на умовах передоплати у розмірі 330000,00 грн., решту коштів у розмірі 30000,00 грн. за виготовлені металоконструкції замовник оплачує на протязі 10 днів після отримання всіх металоконструкцій (виробів) або обумовленої партії металоконструкцій (виробів) на будівельному майданчику. Остаточний розрахунок у розмірі 110 000,00 грн. замовник оплачує на протязі десяти днів після підписання акту прийому-здачі виконаних робіт.

Відповідно до п. 4.1 договору, виробник приступає до виготовлення металевих конструкцій тільки після отримання авансу. Датою початку відліку строку виконання замовлення є момент надходження коштів на розрахунковий рахунок виробника. Термін виготовлення замовлення - 90 днів з моменту надходження коштів на розрахунковий рахунок виробника.

Згідно п.4.2 договору, виробник протягом 24 годин після надходження виробів на склад готової продукції, повідомляє замовника про готовність відвантажити їх на умовах DDU, в м. Трускавець, вул. Мазепи, 21, Львівська область, будівельний майданчик замовника (згідно правил Інкотермс в редакції 2000р.)

На виконання взятих на себе зобовязань, позивачем перераховано на рахунок відповідача аванс за виконання робіт згідно договору №3/12-4 від 21.12.2014р. в розмірі 200000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3916 від 30.12.2014р. (розрахунковий документ в матеріалах справи).

10.04.2015р. позивач звернувся до відповідача із запитом вих. №10/04- 1 від 10.04.2015р. про надання інформації та підтверджуючих документів про виконані роботи за договором №3/12-14 від 21.12.2014р. на суму перерахованої попередньої оплати в розмірі 200000,00 грн. (інформації за фактично виконані роботи, інформації про суму витрачених коштів з проведеної попередньої оплати в розмірі 200000,00 грн., інформації про залучення для виконання робіт субпідрядних організацій, інженерно-технічних спеціалістів і робітників та підтверджуючих документів, а також надання калькуляції собівартості кожного виробу - металоконструкції) (докази надсилання запиту на адресу відповідача в матеріалах справи). Однак, такий запит залишений відповідачем без відповіді та задоволення.

У звязку з неналежним виконанням умов договору та порушення строків виконання робіт встановлених договором, керуючись правом передбаченим договором та на підставі ст.849 ЦК України позивач направив ВАТ «Самбірський завод металооснастки» повідомлення №09/06-1 від 09.06.2015р. про відмову від договору та повернення сплаченої попередньої оплати в сумі 200000,00 грн. (докази скерування повідомлення в матеріалах справи). Проте, таке повідомлення повторно залишене відповідачем без відповіді та задоволення.

Неналежне виконання відповідачем умов договору стало підставою для звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача 200000, 00 грн. авансу перерахованого позивачем на виконання умов договору.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до ст.11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладений між сторонами договір №3/12-14 від 21.12.2014р. за своєю правовою природою відноситься до договорів підрядного типу.

Згідно ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У відповідності до умов ст. 849 ЦК України, замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Згідно ч.4 ст. 849 ЦК України, замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Відповідно до п.5.4 договору, сторони не мають права розірвати договір в односторонньому порядку, крім випадків, невиконання однією із сторін своїх зобов'язань. Якщо одна із сторін не виконала обовязки за цим договором, інша сторона має право відмовитись від цього договору та вимагати відшкодування збитків.

В силу ст. 525 ЦК України та ст. 193 ГК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень ч.3 ст. 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ч. 2 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Виходячи з аналізу вищенаведених законодавчих норм, договір підряду може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який тягне припинення зобов'язань його сторін. При цьому, одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання.

Таким чином, позивач у порядку передбаченому ст. 849 ЦК України та відповідно до положень п.5.4. договору правомірно відмовився від договору надіславши відповідачу повідомлення №09/06-1 від 09.06.2015р. про відмову від договору.

Позивачем перераховано відповідачеві аванс у розмірі 200000, 00 грн. на виконання робіт за договором №3/12-14.

Як зазначає позивач, під час дії договору відповідач не інформував позивача про недостатність суми перерахованого авансу для виконання частини робіт за договором. Разом з тим, у відповідності до ст. 856 ЦК України, відповідач не повідомляв позивача про притримання виконаних робіт за договором до перерахування повної суми передоплати.

В матеріалах справи відсутні докази в підтвердження виконання відповідачем робіт обумовлених договором, їх обсягів та вартості, а також суду не надано доказів повідомлення позивача у порядку п.п. 4.2, 4.3 договору про готовність відвантаження окремих металоконструкцій на суму перерахованого авансу чи повернення позивачу авансу в розмірі 200000,00 грн.

При цьому, незважаючи на припинення договору №3/12-14 від 21.12.2014р. у звязку з односторонньою відмовою позивача від договору в порядку предбаченому ст. 849 ЦК України, оскільки між сторонами було укладено договір на виготовлення металевих конструкцій, а кошти які просить стягнути позивач з відповідача в розмірі 200000,00 грн., отримано останнім у якості оплати за роботи, які повинні бути виконані за договором, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, відтак правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов'язального права ст.849 ЦК України. Наведена правова позиція узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України у постанові від 14.10.2014р. у справі №3-129гс14.

Аналогічних висновків про підставність позовних вимог про стягнення з підрядника на користь замовника суми невикористаної попередньої оплати на підставі ст. 849 ЦК України, у зв'язку з односторонньою відмовою замовника від договору підряду, дійшов Вищий господарський суд України у постанові від 24.02.2014р. у справі №922/3733/13, у постанові від 22.08.2012р. у справі №5028/11/14-11/20/2012 та в постанові від 18.12.2014р. у справі №910/13757/13.

Враховуючи вищенаведене, позивач в порядку передбаченому ст.849 ЦК України та керуючись правом передбаченим укладеним між сторонами договором в односторонньому порядку відмовився від договору у звязку з чим зобовязання сторін за ним припинились, однак відповідачем не виконано обумовлених договором робіт на суму 200000,00 грн. та не повернуто сплачену суму авансу.

Таким чином, у звязку з неналежним виконання відповідачем взятих на себе зобовязань, враховуючи те, що грошові кошти в сумі перерахованого авансу набуто відповідачем за наявності правової підстави та не повернуто позивачу, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 200000,00 грн. авансового платежу підлягає задоволенню.

У відповідності до приписів ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 38 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 4-3 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи підтверджено невиконання відповідачем своїх зобовязань, а відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судових засідань, а відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

З огляду на те, що спір виник з вини відповідача, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на останнього.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, 536, 599, 629, 651, 653, 837, 839, 849 ЦК України, ст.193 ГК України, ст.ст. 43, 32, 33, 38, 49, 75, 82, 84, 85, 116, 117 ГПК України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Самбірський завод металооснастки», Львівська область, м. Самбір, вул. Промислова, 3 () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Молоток», м. Львів, вул. Патона, буд.2, корп. 4А () 200000,00 грн. авансу та 4000,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Рішення складено 25.08.2015р.

Суддя Мороз Н.В.