ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.15р. Справа№ 914/2345/15

За позовом: Колективного підприємства «Легіон», смт. Розділ, Львівська область

до відповідача: Роздільського державного гірничо-хімічного підприємства «Сірка», м. Новий Розділ, Львівська область

про стягнення 49248,00 грн.

Суддя Н. Мороз

При секретарі М. Потикевич

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 - директор

Від відповідача: н/з

Суть спору:

Позовну заяву подано Колективним підприємством «Легіон», смт. Розділ, Львівська область до Роздільського державного гірничо-хімічного підприємства «Сірка», м. Новий Розділ, Львівська область про стягнення 49248,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 17.07.2015р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 04.08.2015р.

Для обєктивного та всестороннього вирішення спору, 04.08.2015р. розгляд справи відкладався з підстав, викладених у відповідній ухвалі суду.

В судове засідання 20.08.2015р. представники позивача зявились, 14.08.2015р. на виконання вимог ухвали суду клопотанням долучили документи. Позовні вимоги підтримали згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог від 30.07.2015р. та просять стягнути з відповідача на користь позивача 474828, 15 грн. боргу та судовий збір в розмірі 9496, 56 грн.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак, 18.08.2015р. через канцелярію суду подав клопотання з долученими документами та відзив на позовну заяву. Повідомив про неможливість виконання відповідачем своїх зобовязань перед позивачем, у звязку із скрутним фінансовим становищем та відсутністю коштів по бюджетній програмі КПКВ 2601090 «Реструктуризація та ліквідація обєктів підприємств гірничої хімії і здійснення невідкладних природоохоронних заходів в зоні їх діяльності, а також реконструкція підприємств з підземного видобутку залізної руди», на підставі якої укладались договори з позивачем.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача, створивши у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 ГПК України сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, суд встановив.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Однією з підстав виникнення зобовязань, згідно ст.11 ЦК України, зокрема є договори та інші правочини.

05.07.2012р. між колективним підприємством «Легіон» в особі директора ОСОБА_3, що діяв на підставі Статуту (позивач, за договором виконавець) та Роздільським державним гірничо-хімічним підприємством «Сірка» в особі директора ОСОБА_4, який діяв на підставі Статуту підприємства (відповідач, за договором - замовник) було укладено договори № 3/8 та № 3/9.

Відповідно до умов п.1.1. договору № 3/8, виконавець за заявками замовника надає йому технічно справними машинами і механізмами послуги: роботи земляні (гірничо-технічна рекультивація ділянок берегової смуги з пониженням гребня дамби хвостосховища).

У відповідності до п.1.1. договору № 3/9, виконавець за заявками замовника надає йому технічно справними машинами і механізмами послуги: роботи земляні (гірничо-технічна рекультивація зсувонебезпечного борту кар'єру в районі с. Малехів з влаштуванням мілководдя).

Згідно п. 4.1. договору № 3/8 та п. 4.1. договору № 3/9, розрахунки проводяться поетапно після підписання актів надання послуг (КЕКВ 1310).

Пунтком 4.2. договору № 3/8 та п. 4.2. договору № 3/9 сторонами передбачено, що оплата за послуги, які буде виконано по даних договорах, проводиться шляхом перерахування платежів на розрахунковий рахунок виконавця протягом 10-ти банківських днів при наявності бюджетних коштів.

02.08.2012р. між колективним підприємством «Легіон» в особі директора ОСОБА_3, що діяв на підставі Статуту (позивач, за договором виконавець) та Роздільським державним гірничо-хімічним підприємством «Сірка» в особі директора ОСОБА_4, який діяв на підставі Статуту підприємства (відповідач, за договором - замовник) було укладено договір № 3/16.

Відповідно до умов п. 1.1. договору № 3/16, виконавець надає послуги: роботи земляні (утримання гідроспоруд).

Згідно п. 4.1. договору № 3/16, розрахунки проводяться поетапно після підписання актів надання послуг за формою №КБ-2в і №КБ-3.

У відповідності до п. 4.2. договору № 3/16, оплата за послуги, які буде виконано по даному договору, проводиться шляхом перерахування платежів на розрахунковий рахунок виконавця протягом 10-ти банківських днів при наявності бюджетних коштів. Оплата наданих послуг проводиться з поточних видатків державного бюджету за КЕКВ 1310.

На виконання взятих на себе зобовязань за договорами №3/8, №3/9 від 05.07.2012р. та №3/16 від 02.08.2012р., позивачем надано послуги відповідачу на суму 474828,15 грн., що підтверджується актами наданих послуг по обєкту «Гірничо-технічна рекультивація ділянок берегової смуги з пониженням гребня дамби хвостосховища» за жовтень 2012р. №6 на суму 122892,00 грн., №7 на суму 109759,20 грн., актом наданих послуг по обєкту «Гірничо-технічна рекультивація зсувонебезпечного борту карєру в районі с. Малехів з влаштуванням мілководдя» за жовтень 2012р. №4 на суму 49248,00 грн., актом приймання виконання будівельних робіт за жовтень 2012р. № 4 на суму 85750,00 грн. та актом приймання виконання будівельних робіт за листопад 2012р. №5 на суму 107178, 95 грн., підписаними та скріпленими печатками сторін (в матеріалах справи).

Згідно п. 6.1.1. договорів № 3/8, № 3/9 та № 3/16 замовник зобовязаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати надані послуги.

Відповідач взяті на себе зобовязання за договорами не виконав, надані послуги не оплатив, внаслідок чого позивач звернувся до відповідача з вимогою №01/06/15 від 01.06.2015р. про сплату боргу в розмірі 474828,15 грн. в семиденний термін від дня отримання вимоги. У відповідь на дану вимогу, відповідач листом №08/06/15 від 08.06.2015р. повідомив про неможливість погашення заборгованості за договорами №3/8, №3/9 від 05.07.2012р. та №3/16 від 02.08.2012р. у звязку із скрутним фінансово-економічним становищем та зазначив, що заборгованість буде сплачена при отриманні бюджетних коштів.

Внаслідок цього, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги, яка відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 30.07.2015р. становить 474828,15 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами підписані акти звіряння взаємних розрахунків за період з 08.10.2012р. по 01.07.2015р. та за період з 01.11.2012р. по 01.07.2015р. по обєкту «Роботи земляні. Гірничо-технічна рекультивація берегової смуги з пониженням гребня дамби хвостосховища» (договір 3/8 від 05.07.2012р.), за період з 08.10.2012р. по 01.07.2015р. по обєкту «Роботи земляні. Гірничо-технічна рекультивація зсувонебезпечного борту карєру в районі с. Малехів з влаштуванням мілководдя» (договір № 3/9 від 05.07.2012р.), за період з 24.10.2012р. по 01.07.2015р. та за період з 27.11.2012р. по 01.07.2015р. по об'єкту «Роботи земляні. Утримання гідроспоруд» (договір 3/16 від 02.08.2012р.). Підписанням актів звірки відповідачем фактично підтверджено визнання суми заборгованості.

Посилання відповідача у своєму відзиві на позовну заяву на скрутне фінансове становище та відсутність коштів по бюджетній програмі КПКВ 2601090 «Реструктуризація та ліквідація обєктів підприємств гірничої хімії і здійснення невідкладних природоохоронних заходів в зоні їх діяльності, а також реконструкція підприємств з підземного видобутку залізної руди» судом до уваги не приймається, враховуючи вимоги ст.625 ЦК України, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Суд зазначає, що відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання (ст. 617 ЦК України). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у звязку з невиконанням зобовязання, відповідно до заяви про збільшення позовних вимог, становить 474828,15 грн. Доказів зворотнього суду не надано.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 38 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 4-3 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судових засідань, а відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

З огляду на те, що спір виник з вини відповідача, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на останнього.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, 610, 617, 625, 629, 901, 903 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст.ст. 43, 32, 33, 38, 43, 49, 82, 84, 85, 116, 117 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Роздільського державного гірничо-хімічного підприємства «Сірка», Львівська область, м. Новий Розділ, вул. Гірнича, буд. 2, () на користь колективного підприємства «Легіон», Львівська область, Миколаївський район, смт. Розділ, вул. Грушевського, буд. 12, () - 474828, 15 грн. - основного боргу та 9496, 56 грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Рішення складено 25.08.2015р.

Суддя Мороз Н.В.