ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2015 р. Справа №917/1511/15

за позовом Комунального підприємства "Полтава-сервіс" Полтавської міської ради, пров.Чайковського, 5, м.Полтава, 36002

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 36009

про стягнення грошових коштів у розмірі 9497,01 грн. (згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог (вх. № 11580 від 13.08.2015 р.)

Суддя Киричук О.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, дов. № 14 від 03.07.2015р.

від відповідача: не з'явились.

Розглядається позовна заява про стягнення заборгованості за договором оренди від 01.11.2011 р. № 3Р-266 у розмірі 9497,01 грн., з них 9390,40 грн. основного боргу та 106,61 грн. пені.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

05.08.2015р. позивачем через канцелярію суду надані пояснення та додаткові докази по справі (вх. № 11166 від 05.08.2015р.)

06.08.2015 р. позивач подав заяву про відкладення розгляду справи в зв"язку з необхідністю подати заяву про збільшення позовних вимог (вх.№ 11221 від 06.08.2015 р. (канцелярії суду).

13.08.2015 року позивач через канцелярію суду надав заяву про збільшення позовних вимог (вх. № 11580 від 13.08.2015р.)

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням наведеним у позовній заяві.

Відповідач відзив на позов не надав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив. Ухвали, що направлялася відповідачу за вказаною в позові адресою, повернулися до суду з відміткою пошти про закінчення терміну зберігання.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, який доданий позивачем до позову, відповідач значиться в реєстрі за адресою, що вказана позивачем у позові.

Згідно з п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює нез"явлення відповідача в судове засідання як підставу для подальшого відкладення розгляду справи.

Керуючись ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу і вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

Як зазначає Комунальне підприємство "Полтава-сервіс" (надалі - позивач), згідно з рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради Про організацію міського комунального ринку Речовий на земельній ділянці у кварталі, обмеженому вулицями Фрунзе, Чапаєва, ОСОБА_3, Шевченка від 03.08.2011р. № 225 вирішено організувати міський комунальний ринок Речовий на земельній ділянці комунальної власності територіальної громади міста Полтави у кварталі, обмеженому вулицями Фрунзе, Чапаєва, ОСОБА_3, Шевченка.

Пунктом 2 Рішення організацію та забезпечення створення належних умов для провадження торговельної діяльності на ринку згідно із Правилами торгівлі на ринках, покладено на Комунальне підприємство Полтава-сервіс Полтавської міської ради (далі Позивач).

Пунктом 3.3 Рішення, Позивача зобовязано забезпечити укладання договорів оренди торговельних місць з фізичними особами-підприємцями.

01 листопада 2011 року між КП «Полтава-сервіс» та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (далі Відповідач, ) було укладено договір оренди № 3Р-266 торговельного місця № 266 сектору - 3, яке розташоване на території комунального ринку «Речовий» за адресою: м. Полтава, вул. Фрунзе, 34 «а» (далі Договір, додаток №4).

Відповідно до п. 1.1 Договору предметом договору є торговельне місце сектору 3 № 266 загальною площею 4 кв. м., що розташоване на території комунального ринку Речовий за адресою: м. Полтава, вул. Фрунзе, 34-а, та надається орендодавцем (позивачем) у тимчасове платне користування орендареві (відповідачу) для провадження торговельної діяльності.

У відповідності до пункту 2.2 вказаного договору, орендодавець - КП Полтава-сервіс зобов'язаний передати орендареві в тимчасове платне користування об'єкт оренди, а орендар у свою чергу згідно з пунктом 3.2 зобов'язана своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендодавцю орендну плату.

Відповідно до п.1.4 Договору орендар набуває право користування обєктом оренди з дня підписання даного договору.

В пункті 4.1 Договору визначено, що орендна плата за обєкт оренди становить 234,75 грн. на місяць.

За п. 4.2 Договору орендна плата вноситься до 25 числа місяця, що передує місяцю, за який проводиться оплата. Орендна плата підлягає сплаті незалежно від результатів провадження господарської діяльності орендаря.

Як зазначає позивач, та підтверджується доданими до пояснень (вх. № 11166 від 05.08.2015р.) доказами на виконання п. п. 3.2, 4.1 Договору відповідачем на рахунок позивача вносилася орендна плата за Договором, а саме:

- 28.03.2012 234,76 оплата за січень 2012

- 29.04.2013 234,76 оплата за січень 2013

- 09.04.2014 234,76 оплата за січень 2014

- 29.08.2014 242,01 оплата за червень 2014(07 грн. 25 коп. зараховано як оплата за електроенергію)

- 20.03.2015 234,76 оплата за липень 2014(07 грн. 55 коп. зараховано як оплата за електроенергію)

- 13.05.2015 241,12 оплата за липень 2014(06 грн. 36 коп. зараховано як оплата за електроенергію)

З п.4.4 Договору вартість комунальних послуг(водо-енергопостачання тощо) не входили в орендну плату та відшкодовувалися орендарем у суму фактичних витрат.

З актів звірки взаєморозрахунків, що були додані до позовної заяви, вбачається, що відповідачу нараховувалася оплата за енергопостачання. 21 грн. 16 коп.було зараховано відповідно до умов Договору на відшкодування витрат на електроенергію.

З 13.05.2015 року Відповідач за Договором оплати не проводив взагалі, тому стягненню підлягає заборгованість за липня 2012 року по червень 2015 року включно. (Розрахунок заборгованості із вказівкою періоду, за який вона виникла, додано до матеріалів справи).

13.08.2015 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог (вх.№ 11580) в зв'язку з тим, що до суми заборгованості Відповідача помилково не було включено заборгованість за травень та за червень 2012 року в розмірі 469,52 грн.. Крім того, за час розгляду справи в суді заборгованість відповідача. перед позивачем за Договором збільшилася на суму заборгованості за липень та серпень 2015 року в розмірі 469,52 грн.

Таким чином, на думку Позивача, з Відповідача підлягає стягненню заборгованість по орендній платі за Договором за за період з травня 2012 року по серпень 2015 року включно, та пеня за період з 25.04.2012 року по 25.03.2013 року.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з вимогами щодо стягнення з відповідача 9497,01 грн. в тому числі 9390,40 грн. основного боргу та 106,61 грн. пені,

При вирішенні спору, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 626 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали договір від 01.11.2011р. р. № 3Р-266 оренди торговельного місця, тобто виникли правовідносини, що випливають із договору найму (оренди).

Згідно з ст. 759 Цивільного кодексу України, наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до статті 284 Господарського кодексу України істотною умовою договору оренди є, зокрема, орендна плата.

Пунктом 1 статті 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідач доказів сплати орендної плати за договором оренди від 01.11.2011р. р. № 3Р-266 за період з травня 2012 року по серпень 2015 року у розмірі 9497,01 грн. суду не надав, обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, не спростував.

За даних обставин, вимоги позивача про стягнення заборгованості у сумі 9497,01 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 6.4. зазначеного вище договору у разі несвоєчасної оплати Орендарем орендної плати та витрат за комунальні послуги та/або у разі несвоєчасного повернення Орендарем з оренди торгівельного місця, останні сплачує Орендодавцю пеню у розмірі 1 (один) відсоток від суми заборгованості за кожен день такої несплати. Сплата пені не звільняє Орендаря від виконання своїх зобов'язань по даному договору.

Згідно зі статтею 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення пені у розмірі 106,61 грн.. згідно наданого позивачем розрахунку з урахуванням вимог Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань та ч.6 ст.232 ГК України, доданого до позову, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 36009, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства Полтава-сервіс Полтавської міської ради (36002, м. Полтава, пров. Чайковського, 5, ) 9390,40 грн. основного боргу та 106,61 грн. пені, та 1827 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено

Суддя О. А. Киричук