ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

21 серпня 2015 р. Cправа № 7/46/2012/5003

Господарський суд Вінницької області у складі судді Баранова М.М., при секретарі судового засідання Снігур О.О., розглянувши в судовому засіданні клопотання від 10.08.2015 року, подане Концерном "Військторгсервіс", м. Київ про відстрочку виконання рішення від 24.09.2012 року у справі № 7/46/2012/5003

за позовом Заступника військового прокурора Вінницького гарнізону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Міністерства оборони України в особі Концерну "Військторгсервіс", який є структурним підрозділом Міністерства, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин ВВВТ", м. Вінниця

про визнання недійсним правочину, -

За участю представників сторін:

прокурор: Григорчук С.А., посвідчення №031812 від 02.02.2015 року;

представник Міністерства оборони України: ОСОБА_1, представник за довіреністю №220/336/д від 18.05.2015 року;

представник позивача (Концерну "Військторгсервіс"): ОСОБА_2, представник за довіреністю №128 від 10.06.2015 року;

представник відповідача: ОСОБА_3, представник за довіреністю.

В С Т А Н О В И В :

12.08.2015 року до суду надійшло клопотання Концерну "Військторгсервіс" від 10.08.2015 року про відстрочку виконання рішення суду від 24.09.2012 року у справі №7/46/2012/5003 на шість місяців.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2015 року, клопотання передано на розгляд судді Баранову М.М., оскільки суддя Банасько О.О., в провадженні якого перебувала справа №7/46/2012/5003, знаходиться у відпустці.

Для розгляду клопотання та з'ясування всіх обставин справи, клопотання Концерну "Військторгсервіс" від 10.08.2015 року про відстрочку виконання рішення суду від 24.09.2012 року по справі № 7/46/2012/5003 призначено до розгляду в судовому засіданні 21.08.2015 року з викликом представників сторін та прокурора.

На визначену судом дату в судове засідання з'явились прокурор та представники обох сторін.

Заявник (позивач), представник Міністерства оборони України та прокурор подане клопотання підтримали, просили відстрочити виконання рішення суду від 24.09.2012 року по справі № 7/46/2012/5003 на 6 місяців. Необхідність відстрочки зокрема мотивована тим, що Концерн "Військторгсервіс" є державним господарським об'єднанням, заснованим на державній власності. Це унеможливлює погашення боргів шляхом реалізації майна. Концерн зараз знаходиться у вкрай складному становищі, на виконанні у відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві знаходиться 109 виконавчих проваджень, по яких Концерн виступає боржником.

Згідно зведеного виконавчого провадження, загальна сума боргу складає 7335032,09 грн., заборгованість по податкам і зборам сягає 18 млн. грн.

У Концерну "Військторгсервіс" є боржники, з яких ще не стягнуто кошти, але після їх надходження вони будуть спрямовані на виконання рішення по справі.

Також заявник в обґрунтування клопотання про відстрочку виконання рішення посилається на те, що у зв'язку з проведенням часткової мобілізації, Міністерством оборони України зроблено замовлення на виготовлення речового майна та надання послуг лазні військовослужбовцям. Виконання рішення суду може призвести до банкрутства заявника.

Відповідач у відзиві на клопотання про відстрочку виконання рішення (лист №06 від 21.08.2015 року) та в судовому засіданні заперечував проти його задоволення, зокрема посилаючись на те, що "Магазин ВВВТ" вилучено у відповідача рік тому і передано Концерну "Військторгсервіс", який не є державним підприємством.

Щодо посилань Концерну "Військторгсервіс" на те, що ним здійснюється виготовлення речового майна та надання послуг, відповідач вказував на те, що такі послуги є одиничними, Концерном не надано доказів, на яку суму виконано ці замовлення. Відповідач просить відмовити Концерну "Військторгсервіс" в задоволенні клопотання про відстрочку виконання рішення суду від 24.09.2012 року у справі №7/46/2012/5003 на шість місяців як непідтвердженому доказами.

Заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, розглянувши подане клопотання та матеріали справи, надавши оцінку поданим до справи доказам, суд встановив наступні обставини.

Заступником військового прокурора Вінницького гарнізону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Міністерства оборони України в особі Концерну "Військторгсервіс", який є структурним підрозділом Міністерства було подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин ВВВТ" про визнання недійсним правочину - договору купівлі-продажу від 11.03.2011 року та застосування наслідків недійсності правочину.

Ухвалою від 10.07.2012 року за вказаним позовом порушено провадження у справі №7/46/2012/5003.

24.09.2012 року у справі № 7/46/2012/5003 прийнято рішення, відповідно до якого позов задоволено повністю. Визнано недійсним з моменту укладання договір купівлі-продажу нерухомого майна належного державі в особі Міністерства оборони України і яке знаходиться на праві господарського відання концерну "Військторгсервіс" укладений 11.03.2011 року між Концерном "Військторгсервіс" в особі начальника філії "Управління торгівлі Західного оперативного командування" ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Магазин ВВВТ", посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5, який зареєстрований в реєстрі за № 381. Зобовязано Товариство з обмеженою відповідальністю "Магазин ВВВТ" повернути державі Україна в особі Концерну "Військторгсервіс" нерухоме майно - 18/25 часток вбудовано-прибудованих нежитлових приміщень, а саме приміщення № 107, № 1- № 22, площею 470,7 кв.м., І поверху багатоквартирного житлового будинку, що знаходяться в житловому будинку за № 62, що по провулку Київському 1 в м. Вінниці отримане Товариством з обмеженою відповідальністю "Магазин ВВВТ" за договором купівлі-продажу від 11.03.2011 року. Також зобовязано Концерн "Військторгсервіс" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Магазин ВВВТ" грошові кошти в сумі 769 326 грн. 00 коп., отримані Концерном "Військторгсервіс" за договором купівлі-продажу від 11.03.2011 року.

Також вказаним рішенням стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Магазин ВВВТ" в доход Державного бюджету України судовий збір в сумі 16 459 грн. 52 коп.

На виконання вказаного рішення 12.12.2012 року було видано відповідні накази, які надіслані на адресу стягувача.

Як встановлено судом, 07.07.2015 року Концерн "Військторгсервіс" вже звертався до суду із клопотанням від 30.06.2015 року про відстрочку виконання рішення суду від 24.09.2012 року на один рік - з підстав, аналогічних тим, що викладені в клопотанні від 10.08.2015 року, поданому до суду 12.08.2015 року.

Ухвалою суду від 20.07.2015 року клопотання від 30.06.2015 року було відхилено повністю з підстав необгрунтованості.

Суд, розглянувши клопотання від 10.08.2015 року, приходить до приходить до наступних висновків:

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк , який визначається господарським судом. Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи. Отже, господарський суд не зобов'язаний задовольняти заяву про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання.

В п. 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" наголошено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Заявником не надано суду належних доказів існування обставин, що ускладнюють виконання рішення по справі № 7/46/2012/5003. Зазначені в клопотанні від 10.08.2015 року обставини, зокрема негативний фінансовий стан, наявність значної заборгованості з податків і зборів, платежів та перед іншими кредиторами тощо, не є тими виключними обставинами, які б давали суду підстави для розстрочення виконання судового рішення, оскільки вони носять не особливий і надзвичайний характер, а свідчать про негативні явища в поточній діяльності відповідача.

За приписами статті 42 ГК України, господарська діяльність є самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, відтак, не є підставою вважати збиткову фінансову діяльність відповідача винятковим випадком у розумінні суті статті 121 ГПК України, що зумовлював би ускладнення чи відсутність можливості виконати судове рішення.

Натомість відстрочка виконання судового рішення можлива лише у випадку настання об'єктивних, непереборних, виключних обставин, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Існування таких обставин при розгляді даного клопотання не встановлено, а вказані заявником обставини без надання будь-яких доказів в обґрунтування клопотання про відстрочку виконання рішення, не доводять неможливості чи ускладнення виконання рішення суду. Тому даний випадок не може розцінюватись судом як винятковий.

Так, ухвалою суду від 13.08.2015 року було зобов'язано заявника надати додаткові докази, зокрема: баланс, звіти про фінансові результати, довідку про розмір кредиторської та дебіторської заборгованості, довідки банківських установ про залишок грошових коштів на поточних рахунках, інформаційну довідку ДВС про наявність виконавчих проваджень, докази часткової сплати відповідачу коштів на виконання рішення суду від 24.09.2012 року. Однак ці документи суду не надані.

Пунктом 1 статті 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Жодних доказів на обґрунтування підстав для відстрочки виконання рішення заявник суду не надав.

Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, на підставі ст. 121 ГПК України, суд повинен встановлювати матеріальні інтереси обох сторін. Тому суд повинен враховувати можливі негативні наслідки не лише для боржника при виконанні рішення, а повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Позивач не виконав рішення суду в частині зустрічного обов'язку повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Магазин ВВВТ" грошові кошти в сумі 769326 грн. 00 коп., отримані Концерном "Військторгсервіс" за договором купівлі-продажу від 11.03.2011 року.

Судом враховано також, що з моменту прийняття рішення та видачі наказу у справі №7/46/2012/5003 минає три роки, проте заявник не надав доказів виконання рішення в частині власних зобов'язань перед відповідачем, - повернення грошових коштів відповідачу, в той час як відповідач виконав рішення суду в частині повернення позивачу приміщення магазину. Це підтверджується наявною у справі постановою про закінчення виконавчого провадження від 24.02.2014 р. за наказом про зобов'язання відповідача звільнити приміщення.

Тому суд приходить до висновку, що заявник не надав відповідних доказів для відстрочки виконання рішення суду, а тому клопотання є таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.86, 87, 115, 121 ГПК України, суд, -

Керуючись ст. ст. 86, 115, 121 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Клопотання Концерну "Військторгсервіс" від 10.08.2015 р. про відстрочку виконання рішення суду від 24.09.2012 року у справі № 7/46/2012/5003 відхилити повністю.

2. Копію ухвали надіслати прокурору, Міністерству оборони України та відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

. Суддя Баранов М.М.

віддрук. 5 прим.:

1 - до справи.

2 - прокурору - вул.Червоноармійська, 105, м. Вінниця, 21007.

3 - позивачу - Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ.

4 - позивачу - вул.Молодогвардійська, 28 А, м. Київ, 03151.

5 - відповідачу - вул. Коцюбинського, 30, м. Вінниця, 21001.