РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року Справа № 906/806/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Крейбух О.Г.

судді Юрчук М.І. ,

судді Демянчук Ю.Г.

при секретарі Михальчук В.К.

за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма" на рішення господарського суду Житомирської області від 15.07.15 р. у справі № 906/806/15

за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "Київська Русь"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма"

про стягнення 7121940,03 грн

ВСТАНОВИВ:

В травні 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "Київська Русь" звернулась до господарського суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_1 "Юнік Фарма" про стягнення 7 121 940,03 грн. заборгованості за кредитним договором № 13/2014-Ю від 03.07.2014 року, з яких: 3 762 400, 00 грн. боргу по кредиту, 224 317, 99 грн. процентів за користування кредитними коштами, 24 161, 29 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами, 777 829, 69 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 551 625, 53 грн. 30 % річних за несвоєчасне повернення кредиту, 18 097,61 грн. 30 % річних за несвоєчасну сплату процентів та 1 763 507,92 грн. інфляційних втрат /а.с. 2-4/.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 15.07.2015 року у справі № 906/806/15 (суддя Лозинська І.В.) позов уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "Київська Русь" до товариства з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма" про стягнення 7 121 940,03 грн. задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 "Юнік Фарма" на користь ПАТ "Банк "Київська Русь":

- 3762400,00 грн. боргу по кредиту,

- 224317,99 грн. процентів за користування кредитними коштами,

- 24161,29 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами,

- 777829,69 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту,

- 551625,53 грн. 30 % річних за несвоєчасне повернення кредиту,

- 1389474,40 грн. інфляційних втрат.

Стягнуто з ОСОБА_1 "Юнік Фарма" в дохід Державного бюджету України 73 080,00 грн. судового збору.

У іншій частині в позові відмовлено /а.с. 97-100/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_1 "Юнік Фарма" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 15.07.2015 року у справі № 906/806/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказує, що відповідач застосував невірну формулу обрахунку інфляційних втрат, у звязку з цим відповідач вважає, що єдиним вірним шляхом захисту його інтересів у даній справі буде проведення всіх розрахунків спеціалістом, а саме судовим експертом, що має необхідний обсяг спеціальних знань.

Таким чином, на думку скаржника, правові підстави для задоволення позову відсутні; просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 15.07.2015 року у справі № 906/806/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову /а.с.106-108/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 26.08.2015 року /а.с.105/.

26.08.2015 року позивач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив; про причини неявки суд не повідомив. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, останній був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи /а.с. 114/.

26.08.2015 року відповідач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив; електронною поштою подав клопотання про відкладення розгляду справи в звязку з перебуванням у відпустці.

Колегія суддів відхиляє подане клопотання про відкладення розгляду справи, з огляду на таке.

Відповідно до п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Одночасно, застосовуючи у відповідності до част.1 ГПК України, ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи част.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Окрім того, будь-яких доводів щодо поважності причин неможливості явки в судове засідання 26.08.2015 року у клопотанні не наведено, доказів в підтвердження зазначених обставин до клопотання не додано.

Оскільки ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 року явка представників сторін обовязковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представників сторін.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

19.03.2015 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 61, прийнятим на підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 190 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" до категорії неплатоспроможних" в ПАТ "Банк "Київська Русь" з 20.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - провідного спеціаліста з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків - ОСОБА_2 /а.с. 94/.

15.06.2015 року, з метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ "Банк "Київська Русь", запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення № 116 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Київська Русь" до 19.07.2015 року включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду ОСОБА_2 /а.с.93/.

Згідно п.1 ст.35 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

Відповідно до п.1 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

За змістом п.17 ст.2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

До повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відноситься вжиття передбачених законодавством заходів щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку (п.6 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Відповідно до приписів ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи.

03.07.2014 року між ПАТ "Банк "Київська Русь" (надалі банк, позивач) та ОСОБА_1 "Юнік Фарма" (надалі позичальник, відповідач, скаржник) укладено кредитний договір № 13/2014-Ю на відкриття відновлювальної кредитної лінії (надалі - Договір), відповідно до п.1.1 якого, банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію та зобовязується надавати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі /а.с. 8-12/.

Ліміт кредитної лінії 4 000 000,00 грн. (п.1.1.1 Договору).

Кінцевий термін повернення кредиту 30.12.2014 року (п.1.1.2 Договору).

Відповідно до п.2.2 Договору, надання окремої частини кредиту здійснюється банком на підставі наданої позичальником письмової заяви про перерахування кредитних коштів за вставленої банком формою, підписаної уповноваженою особою позичальника та завіреною печаткою позичальника.

Відповідно до п.4.1 Договору, повернення кредиту позичальником здійснюється шляхом перерахування коштів із свого поточного рахунку на позичковий рахунок. Заборгованість за кредитом повертається позичальником у відповідності до графіка.

Згідно п.4.3 Договору, у випадку порушення позичальником, встановлених п.п.4.1 та 4.2 Договору, строків повернення кредиту, сума несплаченої в строк заборгованості за кредитом вважається простроченою та наступного робочого дня переноситься банком на рахунки для обліку простроченої заборгованості позичальника за кредитом.

Проценти за користування кредитом нараховуються банком з дня надання кредиту по дату кінцевого терміну повернення кредиту.

Проценти нараховуються на суму фактичної заборгованості за кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році (п.4.4 Договору).

Відповідно до п.4.5 Договору, нарахування процентів банком здійснюється щомісячно за період з першого числа поточного місяця по останній календарний день поточного місяця включно та у день остаточного повернення кредиту. День повернення кредитних коштів в часовий інтервал при розрахунку процентів не включається.

Згідно п.4.6 Договору, сплата позичальником процентів здійснюється щомісячно в строк з 25-го числа по останній робочий день поточного місяця, виходячи із фактичної заборгованості за кредитом.

У випадку порушення позичальником встановлених строків сплати процентів, сума неоплачених в строк процентів вважається простроченою та переноситься банком на рахунки для обліку прострочених нарахованих доходів не пізніше наступного робочого дня після встановленого строку сплати процентів.

Відповідно до п.4.12 Договору, всі платежі позичальника, передбачені договором, вважаються здійсненими в установлений строк, якщо сума платежів в повному розмірі надійшла на рахунок банку до закінчення операційного дня банку, що є останнім днем строку сплати платежу, передбаченого Кредитним договором.

Згідно п.6.1.3 Договору, позичальник зобов'язався своєчасно повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та винагороди банку в порядку, передбаченому Кредитним договором.

На виконання п.2.2 Договору, 04.07.2014 року директором ОСОБА_1 «Юнік Фарма» подано виконавчому директору ПАТ "Банк "Київська Русь" заяву на отримання грошових коштів у сумі 4 000 000,00 грн. /а.с.13/.

ПАТ "Банк "Київська Русь" взяті на себе зобовязання по наданню кредитних коштів виконав в повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером № 2302 від 04.07.2014 року на суму 4 000 000,00 грн. /а.с. 14/.

ОСОБА_1 «Юнік Фарма» в порушення взятих на себе зобовязань по поверненню кредиту, здійснило часткове повернення кредитних коштів в сумі 237 600,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями та меморіальним ордером:

- № 2309 від 16.10.2014 року на суму 174 000, 00 грн. /а.с. 32/;

- № 2313 від 20.10.2014 року на суму 50 000, 00 грн. /а.с. 33/;

- № 7270 від 21.10.2014 року на суму 15 600, 00 грн. /а.с. 34/.

Таким чином, станом на 29.05.2015 року, дату звернення позивача з позовом до суду, заборгованість відповідача перед позивачем становила 3 762 400,00 грн. (4000000,00 237600,00).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до част.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (част.1 ст.628 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості по поверненню кредитних коштів у сумі 3 762 400,00 грн. є такими, що підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню на підставі ст.ст.526, 530, 628, 629 Цивільного кодексу України.

Позивач просить стягнути:

- 224 317,99 грн. процентів за користування кредитними коштами за період з 18.02.2015 року по 14.05.2015 року;

- 24 161,29 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами з 01.11.2014 року по 14.05.2015 року;

- 777 829,69 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту з 01.10.2014 року по 14.05.2015 року;

- 551 625,53 грн. 30 % річних за несвоєчасне повернення кредиту;

- 18 097,61 грн. 30 % річних за несвоєчасне повернення кредиту;

- 1 763 507,92 грн. інфляційного збільшення кредиту /а.с.7/.

Пунктом 1.1.5 Кредитного договору сторони погодили процентну ставку за користування кредитом - 25 % річних.

Позивачем здійснено часткову сплату процентів за користування кредитом на загальну суму 616 060,70 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи, меморіальними ордерами та платіжними дорученнями /а.с.35-62/.

Оскільки сплата процентів відбулася з порушенням строку платежу, у позичальника виникла заборгованість по прострочених процентах у сумі 224 317, 99 грн.:

840 378, 06 грн. (сума нарахованих процентів) 616 060, 07 грн. (сума сплачених процентів).

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (част.1 ст.546 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (част.1, 3 ст.549 ЦК України).

Відповідно до част.1 ст.547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.8.1 Договору, у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним та/або винагород банку позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

Тобто сторони передбачили відповідальність у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до п.8.2 Договору, у випадку порушення позичальником строків (термінів) повернення кредиту та/або процентів позичальник зобов'язаний сплатити суму заборгованості за кредитом, нарахованими процентами та іншими платежами згідно з Договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 30 процентів річних від простроченої суми, за весь час прострочення.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегією суддів перевірено розрахунки пені за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 777829,69 грн., пені за несвоєчасну сплату процентів в сумі 24 161,29 грн. та 551 625,53 грн. 30 % річних по простроченому тілу кредиту, виконані позивачем, за період з 01.10.2014 року по 14.05.2015 року та визнано їх вірними.

Позивачем заявлено до стягнення 1 763 507,92 грн. інфляційного збільшення кредиту.

Оскільки прострочення відповідача по поверненню кредитних коштів має місце, то позовні вимоги про стягнення інфляційних за період з 01.10.2014 року по 01.04.2015 року є підставними та підлягають задоволенню у сумі 1 389 474, 40 грн. за уточненим розрахунком позивача, здійсненим на вимогу місцевого господарського суду, перевіреним колегією суддів та визнано його вірним /а.с.81-82/. В позові про стягнення 374 033,52 грн. інфляційного збільшення заборгованості за кредитом (1 763 507,92 грн. - 1 389 474,40 грн.) слід відмовити у зв'язку з його безпідставністю.

Одночасно, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення 30 % річних за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 18 097,61 грн., оскільки умовами Договору передбачено право банку на стягнення процентів річних від простроченої суми, що правомірно розцінено судом як суми кредиту, а не відсотків за ним. А тому, в позові про стягнення 18 097,61 грн. 30 % річних за несвоєчасне повернення кредиту слід відмовити у зв'язку з його безпідставністю.

За наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в такому обсязі:

- позовні вимоги про стягнення 3 762 400, 00 грн. заборгованості по кредиту, 224 317, 99 грн. процентів за користування кредитними коштами за період з 18.02.2015 року по 14.05.2015 року, 24 161, 29 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами з 01.11.2014 року по 14.05.2015 року, 777 829, 69 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту з 01.10.2014 року по 14.05.2015 року та 551 625, 53 грн. 30% річних за несвоєчасне повернення кредиту підлягають задоволенню в повному обсязі;

- позовні вимоги про стягнення інфляційного збільшення кредиту підлягають задоволенню частково в сумі 1 389 474, 40 грн.; в позові стягнення 374 033, 52 грн. інфляційного збільшення заборгованості за кредитом слід відмовити;

- в позові про стягнення 18 097, 61 грн. 30% річних за несвоєчасне повернення кредиту слід відмовити.

Водночас, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про необхідність призначення судової експертизи, оскільки позивач застосував невірну формулу обрахунку інфляційних втрат, з огляду на таке.

Відповідно до ст.1 Закону Про судову експертизу, судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Аналогічну вимогу містить ст.41 ГПК України, згідно з част.1 якої, експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань.

Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

В позовній заяві, позивачем заявлено до стягнення 1 763 507,92 грн. інфляційного збільшення кредиту.

В обґрунтування заявленого відповідачем клопотання про призначення судової експертизи від 07.07.2015 року, останнім виявлено розбіжність в сумі 30 082,19 грн. інфляції.

14.07.2015 року позивачем подано суду уточнений розрахунок інфляційного збільшення заборгованості за кредитом, розмір якого становить 1 389 474,40 грн. /а.с.81/ та зазначив, що допущена помилка в розрахунку виправлена.

Апеляційним господарським судом перевірено розрахунок заявлених до стягнення сум боргу, пені, процентів за користування кредитними коштами, 30 % річних за несвоєчасне повернення кредиту, інфляційних втрат та визнано розрахунок даних сум позивачем вірним.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, колегія суддів відхиляє клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи, оскільки для встановлення фактичних даних по даній справі, що входять до предмету доказування, не потрібні спеціальні знання.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона належними і допустимими доказами повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними, документально необґрунтованими та такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді справи. Рішення господарського суду Житомирської області у даній справі ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Житомирської області від 15.07.15 р. у справі № 906/806/15 залишити без змін, апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Юнік Фарма" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 906/806/15 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Демянчук Ю.Г.