ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20 серпня 2015 р. Справа № 918/858/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Бережнюк В.В. розглянувши справу За позовом Прокурор Радивилівського району в інтересах держави в особі Козинської сільської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Козинський дошкільний навчальний заклад ясла-садок "Колосочок"

до відповідача ОСОБА_1 особа-підприємець ОСОБА_2

про визнання недійсним договору оренди та зобов'язання звільнити та повернути нежитлове приміщення

Представники:

Від позивача : сільський голова ОСОБА_3

Від відповідача : ФОП ОСОБА_2

Від третьої особи : не з'явився

Від органу прокуратури: прокурор Маринич В.В.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Радивилівського району в інтересах держави в особі Козинської сільської ради звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Козинський дошкільний навчальний заклад ясла-садок "Колосочок", про визнання недійсним Договору оренди частини нежилого приміщення від 01 березня 2014 року, укладеного між Козинською сільською радою та відповідачем, та зобовязання відповідача звільнити та повернути приміщення Козинській сільській раді. В обґрунтування вимог зазначає, що відповідно до частини 5 статті 63 Закону України «Про освіту» об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи технологічно пов'язані з навчально-виховним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням. Однак, між Козинською сільською радою та відповідачем укладено Договір оренди частини нежитлового приміщення Козинського дошкільного навчального закладу ясла-садок "Колосочок" для розміщення перукарні, що є незаконним. Пояснює, що в момент вчинення оскаржуваного договору недодержано вимоги, встановлені ч.1 ст.203 ЦК України, згідно яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Вважає, що у даному випадку існують підстави для визнання недійсним згаданого договору оренди та зобов'язання відповідача звільнити та повернути приміщення Козинській сільській раді.

У судових засіданнях представник органу прокуратури надав пояснення, що співпадають з позицією, викладеною у позовній заяві. Просить позов задоволити.

Представник Козинської сільської ради у засіданні суду 20.08.2015 р. надав усні пояснення, згідно яких вважає, що розміщення перукарні у приміщенні ДНЗ ясла-садок "Колосочок" жодним чином не заважає навчально-виховному процесу дітей дошкільного віку. Також вказує, що під час укладення оскаржуваного договору оренди сторонами не було порушено вимог чинного законодавства.

Відповідач ФОП ОСОБА_2 надала суду письмові заперечення та усні пояснення у засіданні суду, в яких наголошує, що частина приміщення ДНЗ ясла-садок "Колосочок" не використовується за своїм безпосереднім призначенням. Вважає, що під час укладення договору оренди керівники відповідних установ ввели її в оману щодо законності укладення даного правочину, оскільки останній було підписано на підставі відповідного рішення Козинської сільської ради. Вважає, що розміщення перукарні у приміщенні ДНЗ ясла-садок "Колосочок" жодним чином не заважає навчально-виховному процесу дітей дошкільного віку. За наведеного просить в позові відмовити.

Через канцелярію суду 10.08.2015 р. від представника третьої особи Козинського ДНЗ ясла-садок "Колосочок" надійшли письмові пояснення, у яких зазначає, що під час укладення спірного договору оренди сторонами було порушено вимоги чинного законодавства. У судовому засіданні 11.08.2015 р. представник пояснив, що існують підстави для визнання недійсним Договору від 01.03.2014 р.

20.08.2015 р. представник третьої особи до суду не прибув.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому господарський суд керувався наступним.

01 березня 2014 року між Козинською сільською радою (Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Орендар) укладено Договір оренди частини нежилого приміщення (арк.с. 13).

Відповідно п.1.1 Договору Орендодавець надає, а Орендар приймає в оренду частину нежитлового приміщення дитячого садка-ясел площею 33 кв.м., розташоване за адресою с.Козин вул.Шкільна та знаходиться на балансі Козинської сільської ради (об'єкт оренди), для розміщення перукарні.

Згідно пункту 2.1. Договору за користування приміщенням встановлюється орендна плата в сумі 45,99 грн.

Договір набуває юридичної сили з моменту підписання двома сторонами і діє на протязі двох років одинадцяти місяців до 01 лютого 2017 року включно (п.4.1. Договору).

Договір засвідчений підписами повноважних представників сторін та скріплений відтиском печатки Козинської сільської ради.

Згідно акту приймання - передачі від 01 березня 2014 року, відповідно до умов Договору, Орендодавець передав, а Орендар прийняв частину нежитлового приміщення загальною площею 33 кв.м, яке знаходиться за адресою с.Козин, вул. Шкільна, 15 (арк.с. 14).

Відповідно до частини 5 статті 63 Закону України «Про освіту» об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи технологічно пов'язані з навчально-виховним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Згідно частини 2 статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», не можуть бути об'єктами оренди об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" від 4 березня 1992 року № 2163-XII.

Частина 2 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» визначає, що загальнодержавне значення мають і не підлягають приватизації - обєкти освіти, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету.

У частині 2 статті 18 Закону України «Про освіту» передбачено, що навчальні заклади, засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про дошкільну освіту» передбачено, що фінансово-господарська діяльність дошкільних навчальних закладів здійснюється відповідно до Закону України "Про освіту", законів про бюджет, власність, місцеве самоврядування та інших нормативно-правових актів.

Частиною 1 статті 61 Закону України «Про освіту» передбачено, що фінансування державних навчальних закладів здійснюється, зокрема, за рахунок коштів відповідних бюджетів.

Відповідно до частини 1 статті 63 ЗУ «Про освіту»: матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності; майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством.

За умовами частини 3 статті 38 «Про дошкільну освіту» джерелами фінансування дошкільного навчального закладу є кошти: засновника (власника); відповідних бюджетів (для державних і комунальних дошкільних навчальних закладів); батьків або осіб, які їх замінюють; добровільні пожертвування і цільові внески фізичних і юридичних осіб; інші кошти, не заборонені законодавством України.

У пункті 53 Постанови КМ України від 12.03.2003 р. № 305 "Про затвердження Положення про дошкільний навчальний заклад" визначено, що дошкільний навчальний заклад за погодженням із засновником (власником) може придбавати і орендувати необхідне обладнання та інше майно; отримувати допомогу від підприємств, установ, організацій або фізичних осіб; здавати в оренду приміщення, споруди, обладнання юридичним та фізичним особам для провадження освітньої діяльності згідно із законодавством.

Статтею 215 Цивільного кодексу України визначено, що: підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору; до договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

У пункті 3.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" висвітлена позиція стосовно того, що необхідною умовою для визнання господарського договору недійсним як такого, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства (частина перша статті 207 ГК України), є наявність наміру хоча б у однієї з сторін щодо настання відповідних наслідків. До господарських договорів, що підпадають під ознаки відповідної норми, слід відносити ті, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави і суспільства і спрямовані, зокрема, на використання всупереч законові державної або комунальної власності.

Згідно частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України, істотною умовою будь-якого договору є умова про його предмет.

Відповідно до статті 10 Закону про оренду істотною умовою договору оренди є об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації).

Крім того, не дивлячись на те, що згідно абзацу 5 частини 4 статті 61 Закону України «Про освіту», додатковими джерелами фінансування навчальних закладів, заснованих, в тому числі, на комунальній власності є також доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання, з врахуванням наведеного та в контексті статті 61 Закону України «Про освіту» в цілому, необхідно зазначити, що нормами Закону України «Про освіту» (котрий в даному випадку є спеціальним по відношенню до даних правовідносин у цій справі) дозволяється оренда приміщень у таких навчальних закладах (обєктах освіти), якщо останні необхідні орендареві для навчального (напр. курси іноземної мови) та наукового процесу, а не в інших підприємницьких цілях.

Відтак, враховуючи що частина приміщення ДНЗ ясла-садок "Колосочок" не може бути обєктом оренди для використання його з метою надання перукарських послуг, суд вважає, що при укладенні оскаржуваного Договору були порушені норми діючого законодавства, які містять пряму заборону на укладення таких договорів оренди, а відтак наявні всі підстави для визнання недійсним згаданого вище договору оренди нерухомого майна.

Статтею 216 ЦК України передбачено,що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Враховуючи, що Договір оренди частини нежилого приміщення ДНЗ ясла-садок Колосочок" підлягає визнанню недійсним, тому відповідно до ст.216 ЦК України, ФОП ОСОБА_2 зобов'язана звільнити та повернути частину приміщення Козинського дошкільного навчального закладу ясла-садок "Колосочок", загальною площею 33 м.кв., за адресою: с.Козин, вул. Шкільна,15, балансоутримувачу Козинській сільській раді.

Отже, даний позов органу прокуратури підлягає задоволенню повністю.

На підставі статті 49 Господарського кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Визнати недійсним Договір оренди частини нежилого приміщення від 01 березня 2014 року, укладений між Козинською сільською радою та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2, про передачу в оренду частини приміщення Козинського дошкільного навчального закладу ясла-садок "Колосочок", загальною площею 33 м.кв.

3. Зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (Рівненська область, Радивилівський район, с.Дубини, вул.Миру, 26, ідент.номер НОМЕР_1) звільнити та повернути частину нежилого приміщення Козинського дошкільного навчального закладу ясла-садок "Колосочок", загальною площею 33 м.кв., за адресою: Рівненська область, Радивилівський район, с.Козин, вул. Шкільна,15, Козинській сільській раді (Рівненська область, Радивилівський район, с.Козин, вул. Берестецька, 145, ).

4. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (Рівненська область, Радивилівський район, с.Дубини, вул.Миру, 26, ідент.номер НОМЕР_1) в дохід Державного бюджету України 1218 грн. 00 коп. судового збору. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 21 серпня 2015 року.

Суддя Бережнюк В.В.