донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

19.08.2015 справа №908/2604/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1,
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін
від позивача:ОСОБА_4 за дов. №23-12/14-1 від 23.12.2014
від відповідача:не з"явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ», м. Маріуполь Донецької області
на рішення господарського судуЗапорізької області
від02.06.2015 року
у справі№908/2604/15-г (суддя Алейникова Т.Г.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_5», м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ», м. Маріуполь Донецької області
простягнення 678 129, 83 грн.
Рішенням господарського суду Запорізької області від 02.06.2015 року по справі №908/2604/15-г позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_5», м. Київ (далі по тексту ТОВ «Райффайзен ОСОБА_5») задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ», м. Маріуполь Донецької області (далі по тексту ТОВ «ШБ «АЛЬТКОМ») на користь Позивача заборгованість у розмірі 678 129, 83 грн.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та звернувся з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

При цьому апелянт в скарзі зазначив, що його неналежним чином повідомили про час та місце розгляду справи. Крім того, скаржник зазначає про залишення поза увагою судом першої інстанції документів первинного бухгалтерського обліку, що на думку Відповідача свідчить про неповне зясування обставин справи.

Представник Позивача в судовому засіданні та у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечує та просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому процесі апеляційної інстанції, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим апеляційна скарга розглядається за відсутності його представника, з чим погодився представник Позивача.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст. 101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія, -

В С Т А Н О В И Л А :

Між ТОВ "Райффайзен ОСОБА_5" (Лізингодавець) та ТОВ «ШБ «АЛЬТКОМ» (Лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № L576-04/07 від 16.04.2007р., (надалі - Договір) відповідно до умов п. 1.1 якого, Лізингодавець зобов'язався передати на умовах фінансового лізингу без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в Специфікації (Додаток № 2 до цього Договору), а Лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору (а.с.7-8).

В п. 3.1 Договору вказана вартість предмету лізингу, яка на момент підписання цього договору становить 572 838, 18 грн., у т. ч. ПДВ 20 %.

Згідно п. 1.2 Договору лізингу, строк лізингу складається з періодів лізингу, зазначених в Графіку платежів (Додаток №1 до цього Договору) та не може бути менше одного року.

Пунктом 4.1 Договору сторони визначили, що лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу та поточних лізингових платежів, що включають суму, яка відшкодовує частину вартості Предмета лізингу та комісію Лізингодавця.

Відповідно до п. 4.7 Договору сторони погодили, що оплата лізингових платежів (авансового та поточних), зазначених в цьому розділі Договору, здійснюються Лізингоодержувачем в національній валюті України - гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Лізингодавця. Лізингоодержувач здійснює платежі відповідно до Графіку з коригуванням їх загальної вартості на зміну курсу НБУ для Євро за правилами, наведеними в п. 3 Графіку (а. с. 9).

Загальні умови фінансового лізингу сторони передбачили в Додатку № 4 до Договору від 16.04.2007р. № L576-04/07, пунктом 1.2 якого визначили, що приймання та передача предмета лізингу оформляється актом приймання-передачі.

За актом приймання-передачі предмета лізингу від 27.08.2007р. ТОВ «Райффайзен ОСОБА_5» (Лізингодавець) передав, а ТОВ «ШБ «АЛЬТКОМ» (Лізингоодержувач) прийняв у користування предмет лізингу згідно специфікації від 16.04.2007р. (Додаток №2 до Договору), а саме: екскаватор-навантажувач KOMATSU WB93R-5, серійний номер KMTWA098V79H60179 (а. с. 10, 16).

Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця з урахуванням п. 5.3 цих Загальних умов на підставі рахунку Лізингодавця, направленого на вказану в договорі електронну адресу Лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. У разі неотримання рахунку Лізингодавця до 5 числа поточного місяця Лізингоодержувач зобов'язаний звернутись до Лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором (п. 8.1 Договору).

Лізингоодержувачем ці зобов'язання не були виконані належним чином та в повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону та умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Також як зазначено у п. п. 1, 7 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Загальні правові та економічні засади фінансового лізингу регламентуються Законом України «Про фінансовий лізинг».

Стаття 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» дає визначення поняття фінансового лізингу. Фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

Частиною 2 ст. 1 Законом України «Про фінансовий лізинг» визначено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату. (лізингові платежі)

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», Лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу, б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно, в) компенсацію відсотків за кредитом, г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Відтак, у зв'язку із наявністю простроченої заборгованості за рахунками, сторони досягли згоди щодо внесення змін до Договору лізингу Додатковою Угодою від 28.02.2014р. (надалі - Угода до Договору, а. с. 34-35) та домовились про наступне:

Приймаючи до уваги умови, визначені п. п. 1.1, 1.4 Додаткової Угоди до Договору, сторони засвідчують, що Договір є чинним та діє до повного виконання Відповідачем (Лізингоодержувачем) зобов'язань перед Позивачем (Лізингодавцем) щодо сплати заборгованості відповідно до умов Договору та п. 1.1 Додаткової Угоди до Договору.

Отже на виконання умов Договору ТОВ «Райффайзен ОСОБА_5» виставлено Відповідачу на оплату рахунки-фактури з відшкодування частини вартості предмету лізингу та комісії Лізингодавця на загальну суму 678 129, 83 грн. (а.с.36-67).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, Відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань за Договором і п. п. 1.1, 1.4 Додаткової Угоди, та виставлені Позивачем рахунки на суму 678 129, 83 грн. в строк до 31.07.2014р. не сплатив.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, відносно того, що Відповідачем було не виконано боргове зобовязання за цим Договором, оскільки як вбачається з Виписки по рахунку та Довідки (а. с. 68) на поточні рахунки Позивача за період з дати укладання Додаткової Угоди до дати звернення з позовом від Відповідача не надходили кошти на погашення заборгованості згідно рахунків-фактур за Договором лізингу.

Згідно ч. 1 ст. 292 ГК України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Відповідно до ч. 2 статті 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, з огляду на вищенаведене апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції про встановлення заборгованості Відповідача за Договором лізингу, яка до теперішнього часу погашена не була, що підтверджується матеріалами справи: Довідкою від 26.03.2015р., згідно якої за період з 28.02.2014р. по 06.06.2014р. грошові кошти на поточний рахунок Позивача № від Відповідача не надходили та Випискою по рахунку №3 за період з 07.06.2014р. по 25.03.2015р.

Відповідач доказів сплати лізингових платежів в повному обсязі як суду першої так і апеляційної інстанції не надав.

Виходячи з вищенаведеного судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно стягнуто з Відповідача на користь Позивача суму основного боргу в розмірі 678 129, 83 грн.

На підставі викладеного, а також з огляду на те, що наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом розгляду в суді першої інстанції та їм надана належна правова оцінка, та висновків суду першої інстанції вони не спростовують, апеляційний суд не бере їх до уваги і вважає, що оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати за подання апеляційної скарги відносяться на скаржника.

Керуючись статями 49, 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ», м. Маріуполь Донецької області залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 02.06.2015р. по справі №908/2604/15-г - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: Т.М. Колядко

ОСОБА_3

Надр. 5 прим:

1 у справу

1 позивачу

1 відповідачу

1 ДАГС

1 ГСЗО