ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.08.15р. Справа № 904/5627/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м Київ

до ОСОБА_1 комунального підприємства "НІКОПОЛЬТЕПЛОЕНЕРГО", м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення 448 303,54 грн. за договором поставки природного газу

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 представник - дов. № 14-96 від 18.07.14р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Позивач) звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго" (далі - Відповідач) про стягнення 448 303,54 грн., що складається з: 3% річних у розмірі 90 045,95 грн., інфляційних втрат у розмірі 358 257,59 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором №094101-11БО від 30.09.2011 р. поставки природного газу для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів, а також інших субєктів господарювання, в частині своєчасної оплати за поставлений газ.

Ухвалою господарського суду від 01.07.2015 р. порушено провадження у справі №904/5627/15 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 21.07.2015 р.

21.07.2015 р. розгляд справи відкладено на 27.08.2015 р.

Представник відповідача у судові засідання 21.07.2015 р. та 27.08.2015 р. не з'явився, направив відзив, в якому несплату заборгованості пояснив тяжким фінансовим становищем, а також направив клопотання про розгляд справи без його участі.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу представниками сторін не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 27.08.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (далі - ОСОБА_3 кредитор/Постачальник) та ОСОБА_1 комунальним підприємством «Нікопольтеплоенерго» (далі - Відповідач/Покупець) уклали Договір №094101-11БО поставки природного газу для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших суб'єктів господарювання від 30.09.2011 р. (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого Постачальник зобов'язується поставити Покупцеві імпортований природний газ за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити природний газ у обсязі, зазначеному у п. 1.2 цього Договору. Газ, що постачається за цим договором, використовується покупцем виключно для вироблення теплової енергії ждя потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших суб'єктів господарювання. Використання газу покупцем для інших потреб не є предметом цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору Постачальник передав у власність Покупцю у період з 01.10.2011 р. по 31.12.2012 р. природний газ з урахуванням вартості його транспортування в обсязі до 1404,7 тис.куб.м.

Відповідно до п.4.1 Договору остаточний розрахунок здійснюється на підставі приймання передачі газу до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач виконував зобов'язання перед ОСОБА_3 кредитором неналежним чином, з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Станом на 30.09.2012 р. Відповідач мав заборгованість перед ОСОБА_3 кредитором у розмірі 1 904 000,15 грн. за переданий природний газ, що підтверджується актом звірки розрахунків за період з 01.01.2012 р. по 30.09.2012 р., який підписаний та скріплений печатками підприємств (а.с. 46).

16.10.2012 р. Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровськгаз» та Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Національна акціонерна компанія Нафтогаз України» (далі - Позивач) уклали договір №45/12 про відступлення права вимоги (а.с. 22-23).

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору 1 (у редакції, встановленій додатковою угодою №1 від 29.12.2012 року, первісний Кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги до боржника ОСОБА_3 Кредитора ОСОБА_1 комунального підприємства «Нікопольтеплоенерго» за договором поставки природного газу для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших суб'єктів господарювання №094101-11БО від 30.09.2011 р. у сумі 1 915 370,34 грн., у тому числі: 1 904 000,15 грн. сума основного боргу та інші витрати, що зазначені у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2012 року №18/5005/1329/2012: 3% річних - 1 141,90 грн., пені - 1 427,38 грн., а також інші витрати, що зазначені у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2012 р. №20/5005/3399/2012: 3% річних 3 144,72 грн., пені 4 061,94 грн., інфляційні втрати 1 594,25 грн.

Відповідно до рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2012 року №18/5005/1329/2012, спірний період, за який було стягнуто кошти, - листопад-грудень 2011 р.

Відповідно до рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2012 р. №20/5005/3399/2012, спірний період, за який було стягнуто кошти - січень-лютий 2012 р.

Відповідно до п.1.2 договору відступлення права вимоги, крім передачі права вимоги оплати спожитого природного газу за зобов'язанням, зазначеним в п.1.1 договору, до Нового кредитора переходять права вимоги стягнення всіх штрафних санкцій, інфляційних втрат та відсотків, пов'язаних з невиконанням або неналежним виконанням Боржником своїх зобов'язань за зазначеним вище договором.

Відповідно до п.2.2 договору про відступлення права вимоги, право вимоги вважається переданим після фактичної передачі документів, зазначених в п.2.1 цього договору. Передача документів оформлюється актом приймання - передачі з зазначенням переліку переданих документів.

Позивачем до позовної заяви додано копію акту приймання-передачі документів від 22.10.2012 р., який засвідчує приймання-передачу документів, зазначених в п.2.1 договору про відступлення права вимоги (а.с. 25-26). Таким чином, право вимоги ОСОБА_3 кредитора до відповідача вважається переданим Позивачеві 22.10.2012 р.

У відповідності з п.2.3 договору про відступлення права вимоги та ст.516 Цивільного кодексу України, Відповідача було належним чином повідомлено про відступлення права вимоги, про що свідчить повідомлення ОСОБА_3 кредитора від 25.10.2012 р. № 3671-А/6 (а.с. 27) та вимога Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 14.12.2012 р. №26/2-221-12 (а.с. 28).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач у позовній заяві стверджує, що Відповідач заборгованість по сплаті основного боргу у розмірі 997 978,54 грн. не сплатив.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

На підставі вищезазначеної норми закону позивачем було нараховано 3% річних на загальну суму 90 045,95 грн. за загальний період з 26.06.2012 р. по 26.06.2015 р. та інфляційні втрати на загальну суму 358 257,59 грн. за загальний період з липня 2012 р. по лютий 2015 р.

Перевіривши розрахунки 3% річних, суд вважає їх вірними та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 90 045,96 грн.

При перевірці нарахування інфляційних, судом виявлені арифметичні помилки, а саме при нарахуванні інфляційних за період березень 2013 р. - лютий 2015 р. на суму 997 978,54, позивач вказав суму 360 276,24 грн., тоді як сума нарахування становить 360 276,05 грн. Таким чином, до стягнення (інфляційні за період липень 2012 р. січень 2013 р.: - 1 019,67 грн., лютий 2013 р.: - 998,98 грн., березень 2013 р. лютий 2015 р.: 360 276,05 грн.) підлягає сума інфляційних у розмірі 358 257,40 грн. (360 276,05 грн. - 998,98 грн. 1 019,67 грн. = 358 257,40 грн.)

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у загальному розмірі 448 303,36 грн., що складається з: 3% річних у розмірі 90 045,96 грн., інфляційні 358 257,59грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 599 526, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго" (53213, Дніпропетровська область, місто Нікополь, проспект Трубників, будинок 12А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, місто Київ, вулиця Б. Хмельницького, будинок 6, ), 3% річних у розмірі 90 045,96 грн., інфляційні втрати у розмірі 358 257,40 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 966,07 грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення, а у разі якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

01.09.2015 р.

Суддя ОСОБА_4