РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2015Справа №910/15997/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пирятинський делікатес»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еліт»

Про стягнення 2 018 315,94 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Борисова К.М. - по дов. № 01-01/6 від 15.04.2015

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Пирятинський делікатес» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еліт» про стягнення 2 018 315,94 грн. вартості неповерненого майна, що було надано в користування відповідачу згідно дилерського договору № 1-25/11/11 від 25.11.2011.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2015 порушено провадження у справі № 910/15997/15 та призначено справу до розгляду на 07.07.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/15997/15 від 07.07.2015, у зв'язку з неявкою в судове засідання сторін та невиконанням сторонами вимог ухвали про порушення провадження у справі від 23.06.2015, розгляд справи був відкладений на 13.08.2015.

Позивач в судовому засіданні 13.08.2015 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 13.08.2015 не з'явився, письмовий відзив на позов не подав, вимог ухвали про порушення провадження у справі від 23.06.2015 та ухвали від 07.07.2015 не виконав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: м. Київ, вул. Золотоустівська, 30, яка згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 22.06.2015 є місцезнаходженням відповідача.

Проте, конверти з ухвалами було повернуто до суду відділенням поштового зв'язку Київ-135 з довідками форми-20 без вручення адресату з відміткою «не значиться».

Стаття 64 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

У пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 № 01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Слід також зазначити, що вищезгаданий інформаційний лист відправляє до пункту 4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 № 01-8/1228 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році» (із змінами від 08.04.2008), в якому зазначається, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 13.08.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

25.11.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пирятинський делікатес» (виробник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еліт» (дилер, відповідач) був укладений дилерський договір № 1-25/11/11 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору виробник зобов'язався виготовити та поставити товар та документи що до нього відносяться у власність дилера, з наданням права на ексклюзивне його впровадження на територіях (ринках) перелік яких зазначений в додатку № 1. в тому числі пошуку клієнтів (покупців), а дилер зобов'язався приймати та своєчасно сплачувати товар на умовах даного договору.

Згідно з п. 1.2. договору під товаром в даному договорі мається на увазі заморожені полуфабрикати, асортимент, кількість та ціна якого зазначається в товарних накладних та додатках до даного договору, які є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.1.7. договору виробник зобов'язаний з метою створення та підтримання належних умов зберігання товару при реалізації надати дилеру холодильне обладнання при наявності такого у виробника.

Спір виник в зв'язку з тим, що передане в користування відповідачу майно (холодильне обладнання) по закінченню дії договору було повернуто відповідачем не в повному обсязі, у зв'язку з цим позивач вимагає стягнення з відповідача його вартості в загальному розмірі 2 018 315,94 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 631 Цивільного кодексу України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обов'язки відповідно до договору.

Згідно з п. 11.1. договору договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками обох сторін та діє до 25.11.2012 включно, проте в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. Договір може бути продовжений за згодою сторін шляхом підписання відповідної додаткової угоди.

Додатковою угодою № 1-х від 01.11.2012 сторонами досягнуто згоди внести зміни до договору встановивши строк його дії до 31.12.2013.

Відповідно до п. 2.1.8. договору передача майна здійснюється по акту приймання-передачі, який підписується сторонами.

В акті приймання-передачі зазначається: марка, заводські номери; технічний стан; комплектність; місцезнаходження; інші відомості, що характеризують стан майна в момент його передачі.

Позивач передав, а відповідач прийняв майно (холодильне обладнання) у кількості 2 290 штук. згідно наступних актів приймання-передачі майна: № ХО 000205 від 18.11.2011, № ХО 000208 від 12.11.2011, № ХО 000211 від 13.12.2011, № ХО000225 від 11.02.2012, № ХО 000229 від 14.02.2012, № ХО 000231 від 14.02.2011, № ХО 000230 від 17.02.2012, № ХО 000232 від 17.02.2012, № ХО 000233 від 17.02.2012, № ХО 000234 від 23.02.2012, № ХО 000240 від 06.03.2012, № ХО 000244 від 13.03.2012, № ХО 000245 від 23.03.2012, № ХО 000248 від 28.03.2012, № ХО 000249 від 29.02.2012, № ХО 000251 від 30.03.2012, № ХО 000255 від 17.04.2012, № ХО 000273 від 26.04.2012, № ХО 000264 від 18.05.2012, № ХО 000282 від 21.07.2012, № ХО 000284 від 26.07.2012, № ХО 000288 від 09.08.2012, № ХО 000289 від 09.08.2012, № ХО 000292 від 16.08.2012, № ХО 000293 від 20.08.2012, № ХО 000294 від 21.08.2012, № ХО 000296 від 28.08.2012, № ХО 000297 від 29.08.2012, № ХО 000298 від 05.09.2012, № ХО 000314 від 06.09.2012, № ХО 000299 від 07.09.2012, № ХО 000300 від 11.09.2012, № ХО 000302 від 13.09.2012, № ХО 000305 від 21.09.2012, № ХО 000306 від 21.09.2012, № ХО 000307 від 28.08.2012, № ХО 000329 від 01.10.2012, № ХО 000309 від 05.10.2012, № ХО 000310 від 08.10.2012, № ХО 000312 від 12.10.2012, № ХО 000315 від 23.10.2012, № ХО 000316 від 24.10.2012, № ХО 321 від 05.11.2012.

Пунктом 2.2.7. договору визначено, що дилер зобов'язаний повернути виробнику отримане на умовах цього договору обладнання в разі припинення даного договору, не пізніше останнього дня дії договору, або на першу вимогу виробника.

Отже, відповідач мав повернути позивачу отримане холодильне обладнання не пізніше 31.12.2013.

Проте, відповідач повернув холодильне обладнання не в повному обсязі, а лише у кількості 1 793 штук.

Також пунктом 2.2.7. договору передбачено, що в разі неповернення обладнання отриманого від виробника дилер сплачує вартість такого обладнання та неустойку в розмірі вартості неповерненого обладнання.

Позивач звертався до відповідача з претензією № 01-03/1-269 від 10.02.2015 (надіслана 11.02.2015) з вимогою сплатити позивачеві вартість неповерненого холодильного обладнання, яка залишена відповідачем без відповіді.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення холодильного обладнання у кількості 497 штук, що свідчить про наявність підстав для відшкодування відповідачем вартості неповерненого майна в розмірі 2 018 315,94 грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача 2 018 315,94 грн. вартості неповерненого майна.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Пирятинський делікатес» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст.82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еліт» (01135, м. Київ, вул. Золотоустівська, 30, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пирятинський делікатес» (37050, м. Полтавська область, Пирятинський район, с. Дейманівка, вул. Наглого Марка, 46, ) 2 018 315 (два мільйона вісімнадцять тисяч триста п'ятнадцять) грн. 94 коп. вартості неповернутого майна, 40 366 (сорок тисяч триста шістдесят шість) грн. 32 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 20.08.2015.

СуддяВ.В. Сівакова