РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2015Справа №910/14013/15

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»
до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Романчук Аліна Анатоліївна
простягнення 61588,91 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачаЖигальська Ю.Ю. - представник
від відповідача Рибак Є.В. - представник
від третьої особине з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» 61588,91 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №1-01 від 14.02.2014 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки Hyundai, державний номер АР0617СК, а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника автомобіля BMW, державний номер АР7757СВ, водієм якого скоєно ДТП, застрахована Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9906481, а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

За прострочення виконання зобов'язання з виплати страхового відшкодування позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних у розмірі 18388,91 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2015 за клопотанням сторін продовжено строк вирішення спору у справі №910/14013/15 на 15 днів та відкладено розгляд справи на 06.08.2015.

В судове засідання, призначене на 06.08.2015, представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач позов визнає частково - на суму 43200,00 грн (заявлена до стягнення сума страхового відшкодування), проти решти позовних вимог заперечує. Також відповідачем заперечується факт отримання від позивача претензії про виплату страхового відшкодування.

Третя особа представників в судове засідання не направила, пояснень по справі не надала, своїм правом не скористалась.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2014 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (страховик) та Бондаренком Олегом Володимировичем (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №1-01 (надалі - «Договір»), об'єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: автомобілем марки Hyundai, державний номер АР0617СК, на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП. Вигодонабувачем за Договором є ПАТ «Ідея Банк».

23.03.2014 близько 19 год. 30 хв. по пр. Леніна в м. Запоріжжі сталася ДТП, а саме: Романчук А.А., керуючи автомобілем BMW, державний номер АР7757СВ, проїхала на червоний сигнал світлофора, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем Hyundai, державний номер АР0617СК, чим було спричинено механічні пошкодження обом транспортним засобам.

ДТП сталася в результаті порушення водієм Романчук А.А. п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 20.05.2014 у справі №336/2554/14-п, відповідно до якої Романчук А.А. визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі страхового акта №2350-02 від 14.06.2014 та заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом перерахування коштів у сумі 40461,70 грн на рахунок вигодонабувача за Договором - ПАТ «Ідея Банк», що підтверджується платіжним дорученням №6473 від 11.06.2014. Суму страхового відшкодування у розмірі 3248,30 грн було зараховано в рахунок оплати частини страхових платежів за Договором. Таким чином, загальна сума відшкодування склала 43710,00 грн.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» перейшло в межах суми 43710,00 грн право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 20.05.2014 у справі №336/2554/14-п вбачається, що автомобіль BMW, державний номер АР7757СВ, водієм якого спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю Hyundai, державний номер АР0617СК, знаходився під керуванням Романчук А.А.

Частинами 1,2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, икористання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем BMW, державний номер АР7757СВ, встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу BMW, державний номер АР7757СВ, застрахована Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9906481.

Згідно з інформацією з єдиної централізованої бази даних, наданою Моторним (транспортним) страховим бюро України на запит суду, договором (полісом) №АС/9906481 передбачено, що франшиза становить 510,00 грн, а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 50000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У відповідності до калькуляції №392 від 11.05.2014, складеної за допомогою системи AUDATEX, вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai, державний номер АР0617СК, внаслідок пошкодження транспортного засобу в результаті ДТП становить 110035,82 грн.

Відповідачем не було надано заперечень щодо переліку виконаних робіт, зазначених у наведеній калькуляції та рахунку-фактурі.

В свою чергу, позивачем було здійснено відшкодування завданої шкоди у розмірі 43710,00 грн.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Таким чином, враховуючи визначені полісом №АС/9906481 розміри лімітів відповідальності та франшизи, розмір шкоди, право на вимогу якої перейшло до позивача, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 43200,00 грн (43710,00 грн - 510,00 грн франшизи за полісом).

Доказів сплати суми страхового відшкодування в добровільному порядку відповідачем не подано.

При цьому суд також зауважує, що позивач отримав право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не був зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування, та може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 (справа № 3-165гс14).

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 43200,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат втрат та 3% річних у розмірі 18388,91 грн. суд відзначає таке.

За правилами п. 35.1 ст. 35 Законом України «Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, підставою для стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних є факт прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

У позовній заяві позивач зазначає, що останній звертався до відповідача із заявою про виплату відшкодування (регресна вимога вих.№3478 від 30.07.2014). В якості доказу направлення вказаної вимоги на адресу відповідача та отримання відповідачем такої вимоги позивачем надано рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №666.

Відповідачем отримання вимоги про виплату страхового відшкодування заперечується.

Як визначено в п. 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5.03.2009 № 270, повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - повідомлення, яким оператор поштового зв'язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача

Отже, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №666 не є належним та допустимим в розумінні ст. 33,34 Господарського процесуального кодексу України доказом направлення (та отримання відповідачем) саме вимоги вих.№3478 від 30.07.2014. Відповідне повідомлення про вручення свідчить лише про те, що відповідачем 15.09.2014 отримано від позивача певне поштове відправлення, однак, з наведеного документа не вбачається вміст такого відправлення.

Більш того, долучена до матеріалів справи регресна вимога №3478 від 30.07.2014 датована 30.07.2014, а датою отримання відправлення згідно повідомлення про вручення №666 є 15.09.2014, тобто більш ніж через півтора місяці від дати самої вимоги.

Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту прострочення з боку відповідача виконання зобов'язання з відшкодування заявленої до стягнення суми коштів, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (04050, м.Київ, вулиця Глибочицька, будинок 33-37, ідентифікаційний код 19411125) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (03680, м.Київ, вулиця Казимира Малевича, будинок 31, ідентифікаційний код 31650052) суму страхового відшкодування у розмірі 43200 (сорок три тисячі двісті) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 1278 (одна тисяча двісті сімдесят вісім) грн 90 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 21.08.2015.

Суддя Ю.М. Смирнова