ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2015 р.Справа № 922/3468/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши справу

за позовом Ніжинський міжрайоний прокурор. м. Нижин в інтересах держави в особі ДП "Ніжинський комбінат хлібопродуктів", м. Ніжин
до ТОВ "Барвінківський комбінат хлібопродуктів", м. Барвінкове
про стягнення 1451150,00 грн.
за участю представників сторін:

прокурора - Кондратюк Н.А., посвідчення № 023324 від 03.12.2013 року;

1-го позивача - не з'явився;

2-го позивача - Агафонов С.Ю., довіреність № 389 від 05.05.2015 року;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Ніжинський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України та Державного підприємства "Ніжинський комбінат хлібопродуктів" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Барвінківський комбінат хлібопродуктів" про стягнення заборгованості у розмірі 1451150,00 грн., яка виникла внаслідок порушення відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу № 112 від 03.12.2012 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13 серпня 2015 року розгляд справи було відкладено на 25 серпня 2015 року об 10:30 год.

У призначеному судовому засіданні був присутній прокурор який надав заяву про зменшення позовних вимог за вх. № 33894, відповідно до якої прокурор просить зменшити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь другого позивача заборгованість у розмірі 1331680,65 грн.

Присутнім представником другого позивача також була надана заява про зменшення розміру позовних вимог за вх. № 33896, відповідно до якої другий позивач також просить зменшити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1331680,65 грн.

Розглянувши вказані заяви, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3.11., п. 3. 12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач.

Враховуючи, що згідно ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених ст. 5 цього кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

На підставі вказаного, суд приймає вказані заяви про зменшення позовних вимог та продовжує розгляд справи з їх урахуванням.

Прокурор та представник другого відповідача підтримують позовні вимоги з урахуванням зменшення.

Перший позивач та відповідач не скористалися своїми правами, наданими їм статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на участь їх представників в судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи другий позивач та відповідач були повідомлені належним чином.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, а також з огляду на те, сторони були попередженні про розгляд справи за наявними матеріалами у разі їх нез'явлення в засідання суду, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом об'єктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд встановив наступне.

03 грудня 2012 року між Державним підприємством "Ніжинський комбінат хлібопродуктів" Державного агенства резерву України ( продавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Барвінківський комбінат хлібопродуктів" (покупцем) був укладений договір купівлі-продажу № 112.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 2 ст.712 Цивільного кодексу України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п. 1.1 Договору, продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити продукцію: кукурудзу 3-го класу у кількості 1500 метричних тонн, іменовану надалі товар в терміни та на умовах, згідно даного договору.

Відповідно до пункту 2.1 Договору, ціна однієї метричної тонни товару складає 1830,00 грн. без ПДВ.

Всього до оплати за даним договором підлягає 2745000,00 грн. (п. 2.2. Договору).

Право власності на товар переходить до покупця в момент передачі товару (п. 3.3. Договору).

Оплата за поставлений товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця (п. 4.1. Договору).

Відповідно до п. 4.2. Договору, оплата здійснюється протягом 5-ти банківських днів з моменту поставки товару.

25 березня 2015 року між сторонами Договору була укладена Додаткова угода про зміну реквізитів продавця.

Матеріали справи свідчать, що продавцем (другим позивачем у справі) відповідно до видаткових накладних № 133 від 04.12.2012 року та № 135 від 07.12.2012 року відповідачу було відвантажено товару (кукурудзи 3-го класу) в кількості 1079 тонн на загальну суму 1974570,00 грн.

Проте, відповідач перерахував кошти за поставлений товар лише частково у розмірі 383420,00 грн., а саме згідно виписок по рахунку:

- 318420,00 грн. - 12.12.2012 року;

- 50000,00 грн. - 23.04.2013 року;

- 10000,00 грн. - 28.05.2013 року;

- 5000,00 грн. - 15.04.2015 року;

та частково були підписані угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 259469,35 грн.:

- 100238,40 грн. (угода № 2/08-1 від 01.08.2013 року);

- 74194,60 грн. (угода № 30-03-01 від 30.03.2013 року);

-85036,35 грн. ( угода № 30-03-02 від 30.03.2013 року).

Представник другого позивача у своїх письмових поясненнях наголошував на технічну помилку, яка була здійснена в датуванні угод від 30.03.2013 року, вказуючи, що вірною датою їх укладення є 30.03.2015 року, про що свідчить переписка між сторонами.

Одже, на підставі вказаного, сума боргу залишається несплаченою відповідачем у розмірі 1331680,65 грн.

Вказане також підтверджується наданим до матеріалів справи Актом звірки взаємних розрахунків від 30.06.2015 року, підписаним сторонами договору.

Враховуючи викладене, прокурор і просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 1331680,65 грн.

Надаючи правову кваліфікацію вказаній вимозі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно частинам 1 та 2 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За таких обставин, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 1331680,65 грн., оскільки вказана сума боргу підтверджена матеріалами справи та не спростована відповідачем.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 509, 525, 526, ч.1 ст. 530, 610 ЦК України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Барвінківський комбінат хлібопродуктів" ( 64703, Харківська область, Барвінківський район, м. Барвінкове, вул. Київська, 1А, ) на користь Державного підприємства "Ніжинський комбінат хлібопродуктів" ( 16600, Чернігівська область, м. Ніжин, пров. Урожайний, 16, ) - 1331680,65 грн. заборгованості.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Барвінківський комбінат хлібопродуктів" ( 64703, Харківська область, Барвінківський район, м. Барвінкове, вул. Київська, 1А, ) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби України у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківський області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) - 26633,61 грн. судового збору.

Видати накази суду після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26.08.2015 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/3468/15