ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
У Х В А Л А

01 вересня 2015 р. Справа № 902/1204/15

Господарський суд Вінницької області у складі судді Мельника П.А., розглянувши матеріали заяви прокурора про вжиття заходів до забезпечення позову у справі

за позовом: Військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України (21007, м.Вінниця, вул.Червоноармійська, 105) в інтересах держави в особі Подільського управління капітального будівництва Міністерства оборони України 21007, м.Вінниця, вул.600- річчя, 68

до: Вінницької міської ради 21050, м.Вінниця, вул.Соборна, 59

третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: DCG (Development Creative Group), м.Хмельницький, вул.Заречанська, 11

про відшкодування майнової шкоди в сумі 2 697 862,19 грн.

Представники сторін, прокуратури та 3-ї особи не викликались

В С Т А Н О В И В :

Заявлено позов Військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України в інтересах держави в особі Подільського управління капітального будівництва Міністерства оборони України до Вінницької міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача DCG (Development Creative Group) про відшкодування майнової шкоди в сумі 2 697 862,19 грн.

Ухвалою суду від 01.09.15 р. порушено провадження у справі №902/1204/15 та призначено засідання на 21.09.15 р.

В прохальній частині позову військовий прокурор просить суд вжити заходів по забезпеченню позову шляхом заборони вчиняти певні дії по будівництву та реалізації житлового будинку за адресою: м.Вінниця, вул.Свердлова - провулок Л.Толстого.

Розглянувши вищевказану заяву, ознайомившись з матеріалами позову, суд дійшов висновку, що дана заява прокурора про забезпечення позову підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно із частиною 1 статті 66 ГПК України господарський суд, зокрема, за заявою прокурора має право вжити заходів до забезпечення позову. При цьому забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст. 67 ГПК України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як зазначається в п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, тягар доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст. 32 - 34 ГПК України.

За приписами ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Нормами ст. 32 ГПК України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, серед іншого, письмовими і речовими доказами. Господарський суд, згідно ст. 34 ГПК України, приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З вищенаведеного випливає, що підставою вжиття заходів із забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення того, що певні дії (бездіяльність) відповідача ускладнить або унеможливить виконання рішення з господарського спору. Таке припущення має бути обґрунтованим, тобто підкріпленим доказами наявності фактичних, отже, реально, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішень господарського суду в майбутньому. Тобто, враховуючи вимоги ст. 33 ГПК, наведення доказів наявності фактичних обставин, з якими позивач пов'язує необхідність застосування заходів до забезпечення позову, є обов'язковим.

Натомість, всупереч вищевикладеному, прокурором не зазначено жодного обґрунтування необхідності вжиття заходів до забезпечення позову, заявлене клопотання не підтверджено жодним належним доказом, тому, суд не вбачає підстав для задоволення заяви прокурора про вжиття заходів до забезпечення позову.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 66, 67, 86, 115 ГПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Заяву Військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України про вжиття заходів по забезпеченню позову шляхом заборони вчиняти певні дії по будівництву та реалізації житлового будинку за адресою: м.Вінниця, вул.Свердлова - провулок Л.Толстого відхилити.

Копію даної ухвали направити учасникам процесу рекомендованими листами.

Суддя Мельник П.А.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2,3 - прокурору, позивачу 21007, м.Вінниця, вул.Червоноармійська, 105;

21007, м.Вінниця, вул.600- річчя, 68

4 - відповідачу 21050, м.Вінниця, вул.Соборна, 59

5 - третій особі м.Хмельницький, вул.Заречанська, 11