ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 рокуСправа № 912/1809/15
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Шевчук О.Б. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

до Комунального підприємства "Петрівське", Кіровоградська область, смт. Петрово

про стягнення 1075857,63 грн,

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 11/01 від 05.01.2015;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність №48 від 09.06.2015.

Публічне акціонерне товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося (надалі - ПАТ "ЦГЗК") до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства "Петрівське" (надалі - КП "Петрівське") заборгованості за договором про надання послуг з очищення стічних вод № 2031-71-05 від 29.07.2011 року в сумі 1075857,63 грн, в тому числі: 784599,32 грн основного боргу, 159273,66 грн інфляційних втрат, 8383,39 грн 3% річних, 123301,26 грн пені, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ПАТ "ЦГЗК" посилається на те, що КП "Петрівське" ухиляється від виконання своїх зобов'язань по оплаті спожитих послуг за договором на надання спожитих послуг з очищення стічних вод №2031-71-05, який визнано укладеним в судовому порядку.

Ухвалою господарського суду від 22.05.2015 року порушено провадження у справі, справу призначено до розгляду та від сторін витребувано необхідні для вирішення спору документи.

Ухвалами від 11.06.2015, від 22.06.2015 господарським судом у складі судді Глушкова М.С. розгляд справи відкладався в порядку визначеному статтею 77 Господарського процесуального кодексу України.

У зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Глушкова М.С., у провадженні якого знаходилась дана справа, 05.08.2015 призначено повторний автоматичний розподіл цієї справи, за результатами якого справу № 912/1809/15 призначено судді Шевчук О.Б.

Ухвалою від 05.08.2015 господарським судом у складі судді Шевчук О.Б. розгляд справи було відкладено до 20.08.2015.

У судовому засіданні 20.08.2015 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач подав відзив на позов, у якому просить у задоволенні позову відмовити. Обґрунтовуючи свою позицію відповідач наголошує, зокрема, на тому, що кількість стічних вод, які передаються відповідачем позивачеві для очищення повинна визначатись за показниками приладу обліку, встановленого на межі балансової належності каналізаційних мереж, а не журналом обліку стічних вод позивача, що ставить під сумнів об'єктивність визначення об'єму наданих послуг. До того ж, виставлення рахунку на сплату заборгованості здійснено на підставі актів, які підписані позивачем в односторонньому порядку.

Поряд з цим, відповідач просить застосувати до правовідносин, які виникли між сторонами позовну давність.

У судовому засіданні 20.08.2015 представник відповідача підтримав свою позицію, викладену у відзиві на позов та письмових поясненнях.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін. господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.05.2013 у справі №5013/1397/12 вважається укладеним з 01.08.2011 договір на надання послуг з очищення стічних вод № 2031-71-05 між КП "Петрівське" та ПАТ "ЦГЗК" (надалі - договір № 2031-71-05) на умовах, викладених в резолютивній частині постанови, тобто, на умовах, запропонованих позивачем, окрім пункту 5.2 договору, з тексту якого виключено наступне речення: "а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості", та пункту 5.3 договору, який повністю виключено з проекту договору в редакції позивача (а.с. 30-38).

Згідно з пунктом 1.1. договору № 2031-71-05 "Виконавець" (ПАТ "ЦГЗК") зобов'язується протягом терміну дії цього договору надавати послуги по прийому стічних вод з насосної станції № 1 "Замовника" (КП "Петрівське") для їх очищення на станції біологічної очистки "Виконавця" та перекачування на насосну станцію кар'єрних вод з наступним скидом у шламосховище "Виконавця" (відповідно до схеми відведення стічних вод, зазначеної у Додатку №1), (надалі за текстом договору - послуги) орієнтовно в кількості 103397 м 3 на рік, а "Замовник" здійснювати своєчасну оплату за надані послуги на умовах цього договору.

За умовами пункту 2.1. договору № 2031-71-05 ціна послуг "Виконавця" з приймання стічних вод, що надходять від "Замовника", очищення їх від забруднення та скид у шламосховище складається з ціни на послуги станції біологічної очистки "Виконавця" та ціни на послуги насосної станції кар'єрних вод. Вказані ціни розраховуються "Виконавцем" на підставі фактичних витрат на утримання технологічного обладнання та очисних споруд та зазначені у Додатку № 2 та Додатку № 3 до цього договору.

На момент укладення даного договору ціна на послуги з очищення стічних вод складає 6,10 грн без ПДВ за 1 м 3. Орієнтовна сума договору на момент його укладення складає 756866,04 грн (з ПДВ), у т.ч. ПДВ 20 % - 126144,34 грн з розрахунку орієнтовно в кількості 103397 куб.м на рік. Остаточна вартість послуг по договору за результатами його виконання визначається фактичним обсягом наданих та спожитих послуг з очищення стічних вод та відповідними рахунками "Виконавця", наданими за умовами даного договору. Розрахунковим періодом для обліку і розрахунку наданих послуг з очищення стічних вод встановлюється період з 20 числа місяця, що передує розрахунковому, до 20 числа розрахункового місяця (пункти 2.2., 2.3., 2.5. договору № 2031-71-05).

В пункті 2.7. договору № 2031-71-05 сторони погодили, що "Замовник" здійснює розрахунок за послуги з очищення стічних вод в розмірі фактичної вартості наданих за розрахунковий період послуг шляхом оплати грошовими коштами на розрахунковий рахунок "Виконавця" на підставі рахунка. Термін сплати рахунку - 10 (десять) календарних днів з дати отримання рахунка, але не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до пунктів 3.1., 3.2., 3.3. договору № 2031-71-05 фактичний об'єм наданих послуг дорівнює фактичному об'єму стічних вод за розрахунковий період, що надходить на очисні споруди станції біологічної очистки та визначається за показниками приладу обліку, встановленого на межі балансової належності каналізаційних мереж згідно Додатку №1. У випадку непридатності приладу обліку об'єм стічних вод визначається як середньо арифметичне за два попередні розрахункові періоди. Підтвердженням об'єму наданих послуг за розрахунковий період є двосторонній акт про кількість наданих послуг по очищенню стічних вод, який складається не пізніше 25 числа розрахункового місяця. Вказаний акт, підписаний уповноваженими особами сторін та скріплений печатками підприємств, є підставою для виставлення "Замовнику" рахунку та оплати наданих послуг по очищенню стічних вод. Платіжні документи (рахунок, податкова накладна, тощо) "Виконавець" надсилає "Замовнику" поштою. У випадку необґрунтованої відмови "Замовника" від оформлення та підписання акту про кількість наданих послуг, "Виконавець" згідно з показниками приладів обліку води (або розрахунку), складає односторонній акт, який є підставою для виставлення рахунку за надання послуг по очищенню стічних вод та оплати наданих послуг.

В пункті 6.1. договору № 2031-71-05 зазначено, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і поширюється на відносини між сторонами щодо надання послуг з очищення стічних вод, які виникли з 01.08.2011 року до 31.07.2012 року включно, а в частині розрахунків за надані послуги - до їх повного здійснення.

Відповідач в ході вирішення даного спору не заперечив того, що він протягом 2011-2012 років користувався послугами по очищенню стічних вод ПАТ "ЦГЗК"

До того ж, господарський суд враховує, що постановою Вищого господарського суду України від 30.07.2013 касаційну скаргу КП "Петрівське" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.05.2013 у справі №5013/1397/12 залишено без задоволення, вказана постанова апеляційної інстанції залишена без змін і є такою, що набрала законної. Отже обставини, встановлені в ній є преюдиційними при розгляді даної справи в силу вимог частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до Статуту КП "Петрівське" засноване на комунальній власності, одним із видів статутної діяльності якого є надання комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. КП "Петрівське" не має власної станції біологічної очистки стічних вод, а тому з моменту створення підприємства користується послугами по очищенню стічних вод ПАТ "ЦГЗК", що посвідчується актом розмежування балансової належності мереж водовідведення та експлуатаційної відповідальності сторін, підписаним сторонами в жовтні 2009 року. Господарський суд вважає дані обставини преюдиційними та такими, що не підлягають доведенню.

На виконання умов договору № 2031-71-05 позивачем на адресу відповідача було направлено лист від 16.05.2014 №3430/45, до якого додано акти прийому - передачі послуг за серпень 2011 - липень 2012, рахунок-фактури від 30.04.2014 та податкові накладні від 30.04.2014 (а.с. 18-20). Лист з додатками отримано відповідачем 20.05.2014, що підтверджується підписом посадової особи відповідача. В даному листі позивач просив відповідача підписати документи, посвідчити їх печаткою та по одному примірнику актів прийому - передачі послуг повернути на адресу позивача, а також в термін до 31.05.2014 провести розрахунки за отримані послуги по очищенню стічних вод.

Проте, листом № 674 від 10.07.2014 (а.с. 21-22) відповідач відмовився як від підписання актів прийому - передачі послуг так і від проведення оплати за отримані послуги за договором № 2031-71-05.

З огляду на те, що: з моменту створення КП "Петрівське", воно користується послугами по очищенню стічних вод ПАТ "ЦГЗК"; між сторонами в період, за який стягується заборгованість, існував спір щодо укладення договору на надання послуг з очищення стічних вод № 2031-71-05; жодного доказу, який би підтверджував те, що скид стічних вод відповідачем здійснено в об'ємі меншому, ніж визначено показниками обліку - відмова відповідача від підписання двосторонніх актів прийому - передачі послуг з підстав, зазначених в листі №674 від 10.07.2014 є необґрунтованою.

Тому, позивачем на підставі пункту 3.3. договору № 2031-71-05 правомірно складено акти прийому-передачі послуг (а.с. 47-58) в односторонньому порядку.

05.12.2014 на адресу відповідача була направлена вимога № 8074/45 від 04.12.2014 про сплату заборгованості за надані послуги по очищенню стічних вод в загальній сумі 784599,32 грн за період з серпня 2011 року по липень 2012 року та рахунок - фактура від 26.11.2014 (а.с 26-29).

У зв'язку з несплатою відповідачем вказаної заборгованості, позивач звернувся за захистом порушеного права до господарського суду.

Вирішуючи спір у даній справі, господарський суд враховує наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору № 2031-71-05, господарський суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За умовами статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, що суб'єкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в статті 526 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог - згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем надано відповідачу послуги по очищенню стічних вод за договором №2031-71-05 на загальну суму 784599,32 грн за період з серпня 2011 року по липень 2012 року.

Відповідач не спростував розмір наданих послуг та не надав господарському суду належних доказів сплати заборгованості в загальній сумі 784599,32 грн.

З огляду на викладене вимоги позивача в частині стягнення заборгованості в сумі 784599,32 грн підлягають задоволенню господарським судом.

Нормами статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, відповідно до розрахунку позивача інфляційне збільшення суми боргу за період прострочення з 21.12.2014 по 29.04.2015 становить 159273,66 грн, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача цієї суми підлягають задоволенню господарським судом.

Крім того, позивач нарахував 3 % річних на суму боргу 784599,32 грн за період прострочення з 21.12.2014 по 29.04.2015 , що становить 8383,39 грн. Тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню господарським судом.

Оскільки відповідачем оплата послуг за договором №2031-71-05 на загальну суму 784599,32 грн не була проведена, останнім заявлено вимогу про стягнення з відповідача 123601,26 грн пені за період прострочення з 21.12.2014 по 29.04.2015.

Вирішуючи спір в цій частині, господарський суд враховує положення статті 549 Цивільного кодексу України, відповідно до якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Сторонами в пункті 5.2. договору №2031-71-05 погоджено, що у разі невиконання умов пункту 2.7. даного договору за несвоєчасну оплату за очищення стічних вод "Замовник" сплачує на користь "Виконавця" (крім суми заборгованості) пеню у розмірі 0,5 відсотка вартості послуг за договором, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Розраховуючи суму пені, позивач керувався як положеннями пункту 5.2. договору №2031-71-05 так і положеннями Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Однак, при розрахунку пені позивач не врахував положення частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, якою встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Аналізуючи умови пунктів 2.7., 3.1. - 3.2. укладеного сторонами договору №2031-71-05, господарський суд враховує, що для належного виконання відповідачем зобов'язань по оплаті наданих послуг, рахунки на їх оплату мали б виставлятись відповідачем не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. При цьому враховується також і те, що зазначений договір визнано укладеним відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.05.2013 у справі №5013/1397/12, яка набрала законної сили з дня її прийняття.

Враховуючи те, що послуги з приймання стічних вод були надані відповідачу ще у 2011-2012 роках, а договір визнано укладеним лише 20.05.2013, 20.05.2013 у позивача були всі підстави для виставлення рахунку відповідачу для оплати наданих послуг.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, позивачем вперше рахунки на оплату було вручено відповідачу лише 20.05.2014.

Враховуючи умови пункту 2.7. договору № 2031-71-05 відповідач зобов'язаний був оплатити такі рахунки в термін з 21 по 30 травня 2014року.

А пеня за несвоєчасну сплату заборгованості мала б бути нарахована за період з 31.05.2014 по 30.11.2014.

З огляду на викладені обставини справи та норми чинного законодавства, нарахування позивачем 123601,26 грн пені за період прострочення з 21.12.2014 по 29.04.2015 є безпідставним.

Зміна періоду нарахування пені фактично є виходом за межі позовних вимог, що в силу вимог статті 83 Господарського процесуального кодексу є можливим лише за клопотанням сторони.

Такого клопотання від сторін до господарського суду не надходило.

З огляду на викладене в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 123601,26 грн пені за період прострочення з 21.12.2014 по 29.04.2015 слід відмовити.

Господарський суд враховує також те, що відповідачем на підставі частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України заявлено про застосування до правовідносин, які виникли між сторонами, позовної давності.

Обґрунтовуючи пропуск позивачем позовної давності відповідач посилається, зокрема, на те, що незалежно від того, що договір №2031-71-05 був затверджений судом 20.05.2013, позивачу могло бути відомо про можливе порушення його права ще з 29.07.2011, а тому строк звернення позивача до суду за захистом свого права, встановлений статтею 257 Цивільного кодексу України, є порушеним..

Вирішуючи питання про застосування позовної давності, господарський суд враховує, що у Цивільному кодексі України встановлено як загальну, тривалістю у три роки (стаття 257), так і спеціальну позовну давність (стаття 258), скорочену або більш тривалу порівняно із загальною.

Статтею 260 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Строк позовної давності обчислюється окремо щодо основної і щодо кожної додаткової вимоги. Відтак можливий сплив позовної давності щодо додаткової вимоги, тоді як за основною вимогою позовна давність триватиме.

Початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 Цивільного кодексу України, частиною 1 якої встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, враховуючи вимоги цієї статті, вирішальним, при з'ясуванні питання пропуску позивачем позовної давності у даній справі, є те, коли саме позивачу стало відомо про порушення його права на отримання плати за надані послуги за договором №2031-71-05.

При вирішенні даного спору, господарським встановлено, що спір щодо укладення договору №2031-71-05 виник, зокрема, через розбіжності у визначенні ціни на послуги по очищенню стічних вод.

Через що, позивач не мав можливості виставляти позивачу рахунки в період надання послуг протягом серпня 2011 року - липня 2012 року.

І лише з прийняттям Дніпропетровським апеляційним господарським судом постанови від 20.05.2013 у справі №5013/1397/12 про визнання укладеним з 01.08.2011 договору №2031-71-05 у сторін виникла можливість та необхідність проводити розрахунки за цим договором.

Таким чином, господарський суд прийшов до висновку, що позивачу стало відомо про порушення його права на отримання плати за надані послуги з очищення стічних вод в загальній сумі 784599,32 грн лише 20.05.2013.

Тобто на дату звернення позивача до господарського суду з позовом про стягнення основного боргу , інфляційних втрат та 3% річних позовна давність не сплила.

Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача 784599,32 грн основного боргу, 8383,39 грн 3% річних та 159273,66 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню господарським судом.

В пункті 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" №10 від 29.05.2013 з послідуючими змінами, зазначено, що "за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення."

Оскільки в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 123601,26 грн пені за період прострочення з 21.12.2014 по 29.04.2015 слід відмовити з підстав необґрунтованості позову в цій частині, позовна давність до цих вимог не підлягає застосуванню.

На підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору в сумі 19045,13 грн покладаються на відповідача, в іншій частині - на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Петрівське" (28300, Кіровоградська область, Петрівський район, смт. Петрове, вул. Литвинова, 19; ідентифікаційний код 35867215) на користь Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (50066, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Жовтневий район; ідентифікаційний код 00190977) - 952256,37 грн заборгованості, з яких: 784599,32 грн -основний борг, 8383,39 грн - 3% річних та 159273,66 грн - інфляційні втрати, а також 19045,13 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 25.08.2015.

Суддя О.Б. Шевчук