ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2015 р.Справа № 916/1252/15-г
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого Діброви Г.І.
суддів: Принцевської Н.М., Ліпчанської Н.В.
при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.
за участю представників сторін:
від позивача Мельник О.В. - за довіреністю № 49/ЮД від 05.08.2014 р., Галинська Н.С. - за довіреністю № 70/ЮД від 03.12.2014 р.;
від відповідача Білецька Ю.В. - за довіреністю № 24/245 від 03.02.2015 р.
від третьої особи не з`явився.
Розглянувши апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 , м. Одеса та Державного підприємства «Одеський авіаційний завод»
на рішення господарського суду Одеської області від 08.06.2015 року
у справі №916/1252/15-г
за позовом Державного підприємства «Одеський авіаційний завод»
до Військової частини НОМЕР_1 , м. Одеса
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ ОДЕСАОБЛЕНЕРГО, м. Одеса
про стягнення 153717 грн. 24 коп.
В С Т А Н О В И В:
У березні 2015 року Державне підприємство «Одеський авіаційний завод», м.Одеса звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 , м. Одеса на користь Державного підприємства «Одеський авіаційний завод», м. Одеса заборгованості у сумі 153 717 грн. 24 коп. за передачу електроенергії та утримання технологічних електричних мереж за 1, 2 півріччя 2011 року та 1 півріччя 2012 року.
Рішенням господарського суду Одеської області від 08.06.2015 року у справі №916/1252/15-г (суддя Гуляк Г.І.) позов задоволено частково, стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 , м. Одеса на користь Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» заборгованість у сумі 19 494 грн. 47 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 390 грн. 44 коп. В іншій частині позову відмовлено в зв`язку з пропуском строку позовної давності.
Державне підприємство «Одеський авіаційний завод», м. Одеса та Військова частина НОМЕР_1 , м. Одеса з рішенням господарського суду Одеської області від 08.06.2015 року не погодились, тому звернулись до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами.
Так, Військова частина НОМЕР_1 , м. Одеса в апеляційній скарзі просить суд скасувати рішення господарського суду Одеської області від 08.06.2015 року у справі № 916/1252/15-г та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Державному підприємству «Одеський авіаційний завод», м. Одеса відмовити у повному обсязі. Судовий збір за подання апеляційної скарги стягнути з позивача.
Державне підприємство «Одеський авіаційний завод» м. Одеса в апеляційній скарзі просить суд змінити рішення господарського суду Одеської області від 18.06.2015 року у справі №916/1252/15-г, виклавши його резолютивну частину в такій редакції:
«Позов задовольнити.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» (65121, м. Одеса, пр.-т М.Жукова, 32А, ) заборгованість у сумі 153 717 грн. 24 коп.»
Розподіл судових витрат змінити відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалами Одеського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 року та 26.06.2015 року колегією суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддів Принцевської Н.М., Журавльова О.О. апеляційні скарги прийняті до провадження та об`єднані для спільного розгляду.
До Одеського апеляційного господарського суду 01.07.2015 року надійшов відзив Державного підприємства «Одеський авіаційний завод», м. Одеса на апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , м. Одеса, в якому позивач по справі обґрунтовує невідповідність апеляційної скарги Військової частини обставинам справи та нормам законодавства.
Представником відповідача в засідання суду 13.07.2015 року надано відзив на апеляційну скаргу Державного підприємства Одеський авіаційний завод, м.Одеса, в якому Військова частина НОМЕР_1 , м. Одеса просить суд відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги Державного підприємства Одеський авіаційний завод, м. Одеса в повному обсязі.
Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.07.2015 року залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ ОДЕСАОБЛЕНЕРГО, м. Одеса, розгляд справи відкладено.
До Одеського апеляційного господарського суду 30.07.2015 року надішли пояснення від позивача по справі щодо строку позовної давності та щодо недоліків документів, наявних в матеріалах справи.
Публічне акціонерне товариство ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ ОДЕСАОБЛЕНЕРГО, м. Одеса 04.08.2015 року надало суду письмові пояснення по справі, в яких зазначено, що між Відкритим акціонерним товариством ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ ОДЕСАОБЛЕНЕРГО, м. Одеса (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ ОДЕСАОБЛЕНЕРГО, м. Одеса) та Державним підприємством Міністерства оборони України «Одесавіаремсервіс» (яке в подальшому перейменоване в Державне підприємство «Одеський авіаційний завод», м. Одеса) було укладено договір про постачання електричної енергії від 19.08.2004 року №27, яким передбачено, якщо до електромереж Споживача приєднані в установленому порядку електроустановки інших споживачів, стосунки між ними регулюються Договором про спільне використання технологічних електричних мереж Основного Споживача або Договором про технічне забезпечення електропостачання Споживача.
Водночас, Публічне акціонерне товариство ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ ОДЕСАОБЛЕНЕРГО, м. Одеса в поясненнях вказує, що на теперішній час, відповідно до чинних Правил користування електричною енергією у редакції від 04.02.2010 року змінено правове регулювання договору про спільне використання технологічних електричних мереж, тому позивачу по справі необхідно було звернутись до третьої особи для укладання договору про спільне використання технологічних електричних мереж з електропередавальною організацією.
Відносини між Державним підприємством «Одеський авіаційний завод», м.Одеса та Публічним акціонерним товариством ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ ОДЕСАОБЛЕНЕРГО, м. Одеса на теперішній час регулюються договором про спільне використання технологічних мереж від 21.03.2012 року №27-СВ/87/ЄМО-12. Таким чином, витрати, пов`язані з утриманням технологічних електричних мереж спільного використання несе Публічне акціонерне товариство ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ ОДЕСАОБЛЕНЕРГО, м. Одеса після погодження з Державним підприємством «Одеський авіаційний завод», м. Одеса всіх істотних умов договору про спільне використання технологічних електричних мереж, зокрема після погодження відповідного кошторису.
Державне підприємство «Одеський авіаційний завод», м. Одеса 13.08.2015 року надало суду відзив на пояснення третьої особи, в якому зазначає, що Договір про спільне використання технологічних мереж від 21.03.2012 року №27-СВ/87/ЄМО-12 не стосується предмету спору по даній справі. Крім того, позивач не погоджується з обґрунтуванням третьою особою своїх висновків законодавством, яке не діяло на час укладання договору про спільне використання технологічних мереж основного споживача від 18.02.2004 року №10/ЕМО-04.
У зв`язку з відпусткою судді-учасника колегії Журавльова О.О. проведено автоматичну зміну суддів, внаслідок якої для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддів Принцевської Н.М., Ліпчанської Н.В.
В судовому засіданні представники позивача та відповідача підтримали свої доводи та заперечення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення.
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційні скарги, оскільки для з`ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі № 916/1252/15-г та наданих представниками сторін пояснень.
Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скаргах доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.
Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Державного підприємства Одеський авіаційний завод, м. Одеса не підлягає задоволенню, апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 , м. Одеса підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Одеської області від 08.06.2015 року підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, між Державним підприємством «Одеське авіаційно-ремонтне підприємство «Одесавіаремсервіс», правонаступником якого є Державне підприємство «Одеський авіаційний завод», м. Одеса та Військовою частиною НОМЕР_1 , м. Одеса 18.02.2004 року було підписано типовий договір про спільне використання технологічних мереж основного споживача №10/ЕМО-04.
Відповідно до пункту 4.1 договору, субспоживач (Військова частини НОМЕР_1 , м. Одеса) прийняв на себе зобов`язання щодо своєчасної оплати за використання електромереж позивача згідно додатків до договору «Порядок розрахунків». Розрахунок плати за користування електромереж позивача здійснюється за додатком Порядок розрахунку оплати обґрунтованих витрат на передачу електричної енергії. Оплата здійснюється на підставі рахунку, отриманого від Позивача. Тривалість періоду для оплати отриманого рахунку складає не пізніше кінця наступного кварталу. За час, протягом якого основним споживачем припинялась передача електроенергії з вини субспоживача, плата за користування електромереж основного споживача стягується у повному обсязі.
За умовами договору основний споживач зобов`язався забезпечувати передачу електроенергії в межах величин, дозволених субспоживачу, для використання, крім того сторони зобов`язалися виконувати інші умови, передбачені договором та додатками до нього.
Пунктом 10.4 Договору передбачено, що цей договір укладається на строк до 31.12.2004 р. та вступає в силу з дня його підписання і вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення цього строку не буде заявлено одною із сторін про відмову у перегляді даного договору.
Судом апеляційної інстанції від позивача були витребувані письмові пояснення щодо наявності на момент укладання договору належним чином оформлених додатків, в яких сторонами були досягнуті домовленості щодо істотних умов договору, зокрема, ціни договору (розрахунку плати за користування спільними мережами або розрахунку витрат на передачу електричної енергії, порядок розрахунків) та Акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, узгодженої з відповідачем схеми передачі електроенергії та інших додатків до договору, які відсутні в матеріалах справи.
Позивач надав судовій колегії пояснення, шо всі наявні додатки до договору є в матеріалах справи, інших додатків не існує. Зокрема, при зверненні з позовом до суду першої інстанції, до договору, що визначений ним в якості підстави позову, позивачем додані: однолінійна схема, складена в односторонньому порядку енергетиком відповідача без наявних доказів уповноваження цієї особи на укладання додатків до договору та погодження її з позивачем; Порядок розрахунку оплати обґрунтованих витрат на передачу електричної енергії, підписаний іншою особою з боку відповідача, ніж текст договору, тільки 17.12.2009 року; Калькуляції утримання та обслуговування електромереж, підписані начальником економічного відділу позивача на 2007, 2011, 2012, 2013 роки, затверджені директором позивача, які взагалі не узгоджені з відповідачем, Акти про використану електроенергію, та розрахунок заборгованості за договором №10/ЕМО-04 від 18.02.2004 року, оформлений взагалі неналежним чином. На вимогу суду першої інстанції позивач надав такий же розрахунок, підписаний головним бухгалтером підприємства, скріплений печаткою. Доказів підписання розрахунку ціни позову особою, що підписала сам позов, або повноважень на таке підписання іншої особи, матеріали справи не містять.
Надані суду інші належним чином оформлені копії Акту про розмежування балансової належності електромереж, однолінійної схеми не мають відношення до договору, що визначений позивачем в якості підстави позову, а є додатками до іншого Договору про постачання електричної енергії від 19.08.2004 року № 27, укладеного між тими ж сторонами.
Згідно норм статті 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов`язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними. У разі визнання погодженої сторонами в договорі ціни такою, що порушує вимоги антимонопольно-конкурентного законодавства, антимонопольний орган має право вимагати від сторін зміни умови договору щодо ціни. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.
Статтею 189 Господарського кодексу України встановлено, що ціна (тариф) є формою грошового визначення вартості продукції (робіт, послуг), яку реалізують суб`єкти господарювання. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях.
Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди на момент вчинення правочину.
Отже, у разі недосягнення сторонами згоди за всіма істотними умовами договору, такий правочин буде тільки підтвердженням наміру сторін укласти відповідний договір. Неукладений сторонами договір є неіснуючим у часі, просторі та по відношенню до невизначеного кола осіб. Тобто, наслідком неузгодження сторонами всіх істотних умов договору є неукладення цього договору.
Таким чином, судом першої інстанції помилково прийняті від позивача в якості доказів по справі документи, які не можуть вважатися в силу приписів статей 32, 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України належними та допустимими доказами факту укладення сторонами саме 18.02.2004 року договору про спільне використання технологічних мереж основного споживача №10/ЕМО-04 з огляду на відсутність погодження сторонами його істотних умов.
Оскільки в цей період між сторонами був укладений інший договір, який виконувався сторонами, то судом апеляційної інстанції не може бути враховане пояснення позивача про виконання сторонами саме даного договору у спірний період. Наявність між сторонами фактичних взаємовідносин із спільного використання електричних мереж та передачі електричної енергії не є доказом їх виникнення саме з договору про спільне використання технологічних мереж основного споживача №10/ЕМО-04 від 18.02.2004 року, укладеного в письмовій формі на момент його підписання.
В матеріалах справи відсутні докази зміни позивачем до моменту початку розгляду справи по суті підстави позову на наявність фактичних взаємовідносин сторін про спільне використання електромереж у спірний період за нормами статті 22 Господарського процесуального кодексу України.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про виникнення спірних правовідносин сторін саме за договором про спільне використання технологічних мереж основного споживача №10/ЕМО-04 від 18.02.2004 року, укладеним в письмовій формі, є помилковим та таким, що не підтверджений належними доказами по справі. Тому застосування судом позовної давності до вимог позивача також є помилковим, оскільки воно можливе тільки у випадку встановлення судом доведеності позовних вимог позивача та наявності у відповідача заборгованості перед позивачем саме на визначеній позивачем самостійно підставі позову.
Апеляційний господарський суд при дослідженні матеріалів справи дійшов висновку, що господарський судом Одеської області неправомірно надано правову оцінку договору про технічне забезпечення електропостачання споживача від 10.11.2009 року №197/ЕМО-09, оскільки сам договір в матеріалах справи відсутній.
Крім того, судовою колегією відхилені ствердження позивача про вірність наданого ним розрахунку боргу, наданого ним до суду з огляду на те, що на підставі внесення змін до діючого законодавства в сфері електропостачання не відбулося змін в оформленні його стосунків з відповідачем в зв`язку з відсутністю внесення сторонами змін до договору в частині визначення розрахунку витрат, оскільки в даному випадку не можна змінити неукладений в письмовому вигляді договір або укласти його пізніше дати його підписання шляхом домовленості в 2009 році по порядку визначення витрат. До того ж в спірний період вже існували вимоги законодавства щодо належного оформлення стосунків між сторонами та третьою особою в зв`язку зі спільним використанням електромереж.
Правилами користування електричною енергією у редакції від 04.02.2010 року не передбачено укладання договору про спільне використання технологічних мереж між основним споживачем та субспоживачем, а отже не передбачено і обов`язку субспоживача сплачувати основному споживачу витрати за використання відповідних технологічних електричних мереж.
Відповідно до абзаців 7, 8 пункту 6.32 Правил користування електричною енергією у разі використання електропередавальною організацією, яка здійснює ліцензовану діяльність на закріпленій території, мереж споживача (основного споживача) останній погоджує кошторис обґрунтованих витрат у відповідному територіальному відділенні НКРЕ.
Узгоджений з територіальним відділенням НКРЕ кошторис витрат є невід`ємним додатком до договору про спільне використання технологічних електричних мереж.
Пунктом 6.29 Правил користування електричною енергією передбачено, що електропередавальні організації, які використовують технологічні електричні мережі інших власників електричних мереж, сплачують останнім плату за спільне використання технологічних електричних мереж, яка визначається відповідно до Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж, затвердженої Постановою Національної комісії з питань електроенергетики від 12.06.2008 року №691.
Відповідно до пункту 1.8 Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж для підтвердження величини обґрунтованих витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання за розрахунковий період (календарний рік) власник мереж складає кошторис витрат (без ПДВ) на підставі бухгалтерських документів про фактичні витрати, що безпосередньо стосуються цього виду діяльності за попередній календарний рік.
При цьому сторони до цього часу не оформили належним чином свої взаємовідносини з спільного використання електричних мереж. Позивач не позбавлений права при наявності належних доказів існування між сторонами фактичних обставин користування відповідачем його електромережами у спірний період звернутися до суду по захист його порушеного права за іншими підставами.
Виходячи з вищевикладеного, Одеський апеляційний господарський суд дійшов висновку щодо відсутності підстав в даному випадку для задоволення позовних вимог Державного підприємства «Одеський авіаційний завод», м.Одеса до Військової частини НОМЕР_1 , м. Одеса про стягнення боргу в сумі 153717 грн. 24 коп., у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за договором про спільне використання технологічних мереж основного споживача від 18.02.2004 року №10/ЕМО-04 у повному обсязі з причини недоведеності позивачем підстави позову.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що рішення суду, як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав та свобод людини та здійснення принципу верховенства права, тому місцевий господарський суд при винесенні рішення повинен неухильно дотримуватись у відповідності до норм матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи, які мають бути з`ясовані шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у справі.
У відповідності до приписів пунктів 3, 4 частини 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду України є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.
Судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права і висновок господарського суду про часткове задоволення позову є таким, що не відповідає обставинам справи.
Тому судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Державного підприємства «Одеський авіаційний завод», м. Одеса не підлягає задоволенню, апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 , м. Одеса підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Одеської області від 08.06.2015 року підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у позові, у зв`язку з безпідставністю та недоведеністю.
Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на Державне підприємство «Одеський авіаційний завод», м. Одеса.
Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Державного підприємства «Одеський авіаційний завод», м. Одеса на рішення господарського суду Одеської області від 08.06.2015 року по справі №916/1252/15-г залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення господарського суду Одеської області від 08.06.2015 року по справі №916/1252/15-г задовольнити.
Рішення господарського суду Одеської області від 08.06.2015 року скасувати.
Відмовити у задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Одеський авіаційний завод», м. Одеса до Військової частини А 3571, м.Одеса про стягнення боргу в сумі 153717 грн. 24 коп.
Стягнути з Державного підприємства «Одеський авіаційний завод», м.Одеса (65121, м. Одеса, пр.-т М.Жукова, 32 А, ЗКПО 07756801) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЗКПО НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1537 грн. 17 коп.
Доручити господарському суду Одеської області видати наказ.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється учасникам процесу по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.
Головуючий Г.І. Діброва

Судді Н.М. Принцевська

Н.В. Ліпчанська