ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2015 р. Справа № 925/1057/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Бойко Ю.В.,

за участю представників: позивача: Сіндряков О.П. - за довіреністю,

відповідача: Сільвашко В.М. - директор,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Ватутінського комунального підприємства теплових мереж

про стягнення 22 773,83 грн. пені, 5 255, 50 грн. три проценти річних, 14 456,46 грн. інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 22 773,83 грн. пені, 5 255, 50 грн. три проценти річних, 14 456,46 грн. інфляційних втрат, нарахованих за прострочення виконання грошових зобов'язань з оплати коштів за поставлений природний газ відповідно до Договору купівлі - продажу природного газу № 13/3998-ТЕ-36 від 18.10.2013.

Позовні вимоги позивача мотивовані наступним: позивач виконав належним чином свої договірні зобов'язання з поставки відповідачу природного газу у період жовтня-грудня 2013 року в об'ємі 1 275,735 тис. куб.м., на загальну суму 1 670 192,26 грн., що підтверджується трьома актами прийому-передачі природного газу від 24.01.2014, проте в порушення умов Договору Відповідач своєчасно не здійснив остаточний розрахунок за фактично переданий газ, тому на підставі п. 7.2 Договору, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України відповідач повинен сплатити пеню від суми простроченого грошового зобов'язання у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення з 14.11.2013 по 24.03.2014, а також суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення і три проценти річних від простроченої суми, що становить вказані вище грошові суми до стягнення.

У письмовому відзиві на позовну заяву відповідач просить задовольнити позов частково, зменшити пеню до 2 277,38 грн., стягнувши її в розмірі 10 % від заявленої до стягнення суми, та покласти судові витрати на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог, посилаючись на таке: Ватутінське комунальне підприємство теплових мереж визнає, що з незалежних від нього причин частково не був виконаний належним чином п. 6.1. Договору щодо своєчасних розрахунків за спожитий природний газ у жовтні - грудні 2013 року. Розрахунки були проведені в повному обсязі в січні - березні 2014 року. Станом на 01.04.2014 заборгованості не було. Ватутінське комунальне підприємство теплових мереж, як і будь-яке інше комунальне підприємство в сучасних умовах господарювання перебуває у скрутному фінансовому становищі, що утворилося здебільшого не за його вини: - підприємство не вправі самостійно встановлювати та регулювати тарифи на власні послуги, а діючі тарифи на теплову енергію не відповідають її фактичній собівартості, - позивач є монополістом у сфері надання послуг газопостачання у м. Ватутіному і укласти договір на постачання газу у іншого постачальника відповідач позбавлений можливості, - підприємство не отримує субвенції з 2010 року та згідно статутної діяльності не має інших джерел надходження грошових коштів, ніж кошти споживачів послуг з централізованого опалення. Крім цього, для виконання наказу господарського суду у справі за позовом ДК "Газ України" виконавчою службою міста був накладений арешт на рахунки підприємства з квітня по грудень 2013 року, що унеможливлювало провести розрахунки з позивачем. Враховуючи вищевикладені обставини, що спростовують наявність вини відповідача у несвоєчасності розрахунків за спожитий газ, ступень виконання зобов'язання, соціальну значимість збереження стабільності діяльності Ватутінського комунального підприємства, як комунального підприємства, вважає, що є законні підстави для зменшення пені та просить зменшити пеню до 2 277,38 грн., стягнувши її в розмірі 10% від заявленої до стягнення суми пені.

У судовому засіданні:

представник позивача підтримав позов у заявлених сумах, просив стягнути з відповідача 22 773,83 грн. пені, 5 255, 50 грн. три проценти річних, 14 456,46 грн. інфляційних втрат, заперечив проти зменшення пені, вважаючи, що відповідач не вказав обставин, які слугували б законною підставою для стягнення пені та вказав, що договором не встановлено будь-якої залежності від інших договорів, відсутність у підприємства коштів не може бути підставою для зменшення пені, яка надзвичайно мала у порівнянні із вартістю поставленого газу; щодо застосування Закону України № 423 від 14.05.2015 пояснив, що наразі відсутній процесуальний порядок, тобто механізм втілення в життя вказаного закону; просив повністю задовольнити позов;

представник відповідача, заперечуючи проти позову, посилався на доводи і міркування, викладені у відзиві на позовну заяву, просив зменшити пеню до 2 277,38 грн., а також врахувати, що в Законі № 423 від 14.05.2015 чітко вказано, що пеня і штрафні санкції підлягають списанню.

У судовому засіданні оголошувалася перерва із 07.07.2015 по 20.08.2015 та із 20.08.2015 по 25.08.2015 на підставі частини 3 статті 77 ГПК України.

У судовому засіданні 25.08.2015 оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду відповідно до статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представників сторін у судовому засіданні, суд встановив таке.

Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Продавець за договором, позивач у справі) та Ватутінське комунальне підприємство теплових мереж (Покупець за договором, відповідач у справі) уклали договір купівлі - продажу природного газу № 13/3998-ТЕ-36 від 18 жовтня 2013 року (далі - Договір), відповідно до умов якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язався прийняти і оплатити цей природний газ на умовах цього Договору. Газ, що продається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Згідно пункту 2.1 Договору Продавець передає Покупцеві з 01 жовтня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 1 779,0 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів(тис. куб.), як вказано в цьому пункті Договору.

Відповідно до пункту 3.3. Договору приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

В пункті 6.1. Договору вказано, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до пункту 7.2. Договору у разі невиконання Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

На виконання Договору протягом жовтня-грудня 2013 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1 670 192 грн. 26 коп., що підтверджується трьома актами приймання - передачі природного газу від 24.01.2014 на суми 151 945,75 грн. за спожитий газ у жовтні 2013 року, 541 511,30 грн. за спожитий газ у листопаді 2013 року, 976 735,24 грн. за спожитий газ у грудні 2013 року. Вказані акти підписані повноважними представниками сторін та скріплені їхніми печатками, їх засвідчені копії містяться в матеріалах справи.

Оскільки відповідач сплатив кошти за отриманий природний газ із простроченням виконання грошового зобов'язання, позивач пред'явив даний позов про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих на суму по акту приймання-передачі природного газу за весь період прострочення сплати коштів.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, з огляду на таке.

Договір № 13/3998-ТЕ-36 від 18.02.2013 про купівлі-продажу природного газу, на підставі якого виникли зобов'язання сторін, підписаний повноважними представниками сторін, підписи яких скріплені печатками підприємств, він містить всі істотні умови для договорів даного виду, спору між сторонами щодо дійсності договору немає.

Згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України, статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписом частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із матеріалів справи вбачається і відповідачем підтверджено, що позивач поставив відповідачу, а останній отримав природний газ на загальну суму 1 670 192 грн. 26 коп., про що сторони підписали акти приймання-передачі природного газу із зазначенням кількості та вартості газу, спожитого відповідачем у жовтні, листопаді, грудні 2013 року.

Відповідач повністю розрахувався з позивачем за поставлений газ, але з порушенням строків, обумовлених сторонами в Договорі, що не заперечується та підтверджується відповідачем, зокрема, у відзиві на позовну заяву. Вказаним порушено умову пункту 4.1 Договору, за яким остаточний розрахунок за фактично спожиті обсяги газу повинен бути здійснений відповідачем до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 599 Цивільного кодексу України, статті 202 Господарського кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

В частині 6 статті 231 ГК України вказано, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як уже зазначалось вище, в пункті 7.2. Договору сторони передбачили, що у разі невиконання відповідачем п. 6.1 цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Пеня в сумі 22 773 грн. 83 коп., нарахована позивачем окремо по кожному акту, в розмірі, встановленому за згодою сторін, на кожну із прострочених сум та за періоди, коли фактично існувала заборгованість. Розрахунок пені відповідачем не спростований і не заперечений.

Клопотання відповідача про зменшення розміру пені не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Тобто, застосування вказаної норми є правом суду.

Згідно частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В частині 1 статті 233 ГК України також вказано, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Відповідно ж до ч. 2 вказаної статті, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно п. 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Згідно статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідач не вказав виняткових підстав для зменшення суми пені на 90% та не довів, що заявлена позивачем до стягнення пеня є надмірно великою. Відповідно до статті 617 ЦК України непроведення розрахунків із відповідачем його контрагентами за договорами та/чи державою не може бути підставою для звільнення (чи часткового звільнення) відповідача від відповідальності за порушення виконання грошового зобов'язання.

У зв'язку з невиконанням відповідачем взятого на себе зобов'язання щодо оплати отриманого природного газу в установлені в Договорі строки позивач на підставі ст. 625 ЦК України пред'явив до стягнення інфляційні втрати в сумі 14 456 грн. 46 коп. та 5 255 грн. 50 коп. три проценти річних за прострочення сплати боргу до повної його сплати.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання за Договором, не перерахував позивачу кошти в установлений Договором строк та лише 24.03.2014 повністю сплатив кошти за природний газ, отриманий у жовтні-грудні 2013 року.

Відповідач в установленому законом порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, факт прострочення погашення боргу підтвердив.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача індексу інфляції та трьох процентів річних за прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання перед позивачем відповідає його праву, встановленому в статті 625 Цивільного кодексу України, підтверджена матеріалами справи, не спростована та не заперечена відповідачем.

З огляду на викладені обставини, подані документи і норми законодавства, господарський суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 22 773,83 грн. пені, 5 255, 50 грн. три проценти річних, 14 456,46 грн. інфляційних втрат підлягає задоволенню.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача підлягають відшкодуванню позивачу понесені останнім витрати на сплату судового збору сумі 1 827 грн.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Ватутінського комунального підприємства теплових мереж (Черкаська область, м. Ватутіне, вул. Франка, буд. 10, ідентифікаційний код 14199608) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ-601, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) - 5 255 грн. 50 коп. (п'ять тисяч двісті п'ятдесят п'ять гривень 50 копійок) три проценти річних, 14 456 грн. 46 коп. (чотирнадцять тисяч чотириста п'ятдесят шість гривень 46 копійок) інфляційних втрат, 22 773 грн. 83 коп. (двадцять дві тисячі сімсот сімдесят три гривні 83 копійки) пені, 1 827 грн. (тисячу вісімсот двадцять сім гривень) судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 31.08.2015 (понеділок).

Суддя А.Д. Пащенко