донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

19.08.2015р. справа №908/1584/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: не прибув
від відповідача:не прибув
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», м.Дніпропетровськ
на рішення господарського суду Запорізької області
від25.06.2015р.
по справі№908/154/15-г (головуючий суддя Мойсеєнко Т.В., судді: Кагітіна Л.П., Соловйов В.М.)
за позовом:Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», м.Дніпропетровськ
до відповідача:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м.Костянтинівка Донецької області
простягнення 104477,39грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», м.Дніпропетровськ звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м.Костянтинівка Донецької області про стягнення за договором банківського обслуговування б/н від 21.02.2012р. заборгованості у розмірі 104477,39 грн., з яких: заборгованість за кредитом 54049,20 грн., заборгованість за процентами 30397,20 грн., пеня 14680,15 грн., заборгованість з комісії 5350,84 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 25.06.2015р. позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк 54049,20 грн. заборгованість за кредитом, 27794,99 грн. заборгованість з процентів за користування кредитом, 5350,84 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом та 1743,90 грн. витрат зі сплати судового збору. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Позивач, не погодившись з прийнятим судовим рішенням, оскаржив його в апеляційному порядку і просив рішення місцевого господарського суду змінити в частині зменшення в стягненні заборгованості за нарахованими відсотками та відмови в пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що вимоги щодо стягнення відсотків є обґрунтованими та документально доведеними, оскільки банк проінформував клієнта про запровадження нової системи нарахування відсутків. Вважає, що нарахована пеня до 14.07.2014р. підлягає стягненню.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, відзив не надав.

Представник позивача у судове засідання не прибув.

Судова колегія вважає можливим здійснити розгляд справи у відсутності представників сторін за наявними матеріалами справи, оскільки сторони були повідомлені про день та час судового засідання належним чином відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

З матеріалів справи вбачається, що 21.02.2012р. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (відповідач у справі) було підписано заяву про відкриття поточного рахунку зі зразками підписів та відбитку печатки, відповідно до якої банк за наявності вільних грошових ресурсів здійснює обслуговування кредитного ліміту клієнту за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, про розмір якого банк повідомляє клієнту на свій розсуд або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного звязку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір процентної ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами та Правилами надання банківських послуг та ОСОБА_4 банку (далі Умови та Тарифи), розміщених в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом з даною заявою складають договір банківського обслуговування.

Вказані умови та тарифи були затверджені наказом банку від 28.01.2011 р. № СП-2011-85.

Відповідно до п. 3.18.1.3 Умов (у редакції на момент укладення договору) кредит надається в обмін на зобовязання клієнта з повернення кредиту, оплати відсотків та винагороди.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 639 Цивільного кодексу України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Водночас, згідно зі статтею 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму (ст. 3 Закону України Про електронний цифровий підпис).

Колегія суддів, ознайомившись з Заявою про відкриття поточного рахунку, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом із заявою складають Договір банківського обслуговування вважає, що за своєю правовою природою даний Договір є кредитним договором, до якого застосовуються положення параграфів 1 та 2 глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У заяві на приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 21.02.2012р клієнт погодився, що відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до даного договору, так і шляхом обміну інформацією/погодження за банківським обслуговуванням з клієнтом через веб-сайт банку (www.pb.ua або інший Інтернет SMS-ресурс, зазначений банком).

Згідно з пунктами 3.18.1, 3.18.1.1 Умов визначено вид кредиту кредитний ліміт на поточний рахунок корпоративного клієнту. Кредитний ліміт на поточний рахунок (далі кредит) надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів клієнта в межах кредитного ліміту (далі ліміт).

Кредитний ліміт в розумінні даного розділу Умов та правил надання банківських послуг являє собою суму грошових коштів, в межах якої банк здійснює оплату розрахункових документів клієнта понад залишок грошових коштів на його поточному рахунку (п. 3.18.1.5 Умов).

Відповідно до п. 3.18.1.17 Умов при перерахуванні клієнтом з поточного рахунку коштів за рахунок кредитного ліміту на будь-які рахунки або пластикові картки, утримувачами яких є сам власник поточного рахунку або будь-які повязані з ним фізичні особи (за виключенням зарахувань заробітної плати), з суми кожного з проведених в рахунок кредитного ліміту перерахувань стягується комісійна винагорода в розмірі 3% від суми перерахувань.

Крім того, п. 3.18.4.4 Умов визначено, що клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту у відповідності до п. п. 3.18.1.6, 3.18.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, яке існує на кінець банківського дня за попередній місяць, в прядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг.

Клієнт доручає банку списувати суми такої комісійної винагороди, яка належить до уплати банку, зі свого поточного рахунку.

Згідно з пунктами 3.18.4.1, 3.18.4.1.1 та 3.18.4.1.2 Умов за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка). Порядок розрахунку процентів: за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну із дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (далі період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню), розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості; при необнулюванні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, клієнт сплачує банку за користування кредитом проценти в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню.

Розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, починаючи з дати виникнення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом. День повернення кредиту у часовий інтервал нарахування процентів не включається. Нарахування процентів здійснюється в дату уплати (п. 3.18.4.9 Умов)

Зобовязання виконуються в наступній послідовності: кошти, отримані від клієнта, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості перш за все направляються для відшкодування витрат/збитків банку згідно п. п. 3.18.2.2.16, 3.18.2.3.15, далі для погашення неустойки згідно розділу 5 даного розділу Умов та правил надання банківських послуг, далі простроченої винагороди, далі винагороди, далі прострочених процентів, далі процентів, далі простроченого кредиту, далі кредиту (п. 3.18.4.10 Умов).

Остаточне погашення заборгованості виконується не пізніше дати, вказаної у п.3.18.1.8. При несплаті винагороди, процентів у відповідні їм дати уплати, вони вважаються простроченими.

У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобовязання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобовязань клієнт сплачує банку проценти за користування кредитом в розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п. 3.18.4.1.3 Умов).

Згідно з п. 3.18.4.1.4 Умов під непогашенням кредиту мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Відповідно до п. 3.18.6.1 Умов обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку клієнта здійснюється з моменту подачі клієнтом в банк заяви на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (або в формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів та відтиску печатки або в формі авторизації кредитної угоди в системах клієнтбанк/ Інтернет клієнтбанк, або в формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та/або з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитного ліміту в межах вказаних у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобовязань сторонами.

Позивач на виконання договору встановив кредитний ліміт на відкритий відповідачу поточний рахунок №1065 в розмірі 6400,00 грн. з 21.02.2012р., 11000,00 грн. з 16.05.2012р., 15000,00 грн. з 05.11.2012 р., 40000,00 грн. з 26.12.2012 р., 50000,00 грн. з 04.02.2013 р., 52000,00 грн. з 13.03.2013 р., 57000,00 грн. з 14.10.2013 р., 61000,00 грн. з 12.11.2013 р., 54049,20 грн. - з 02.03.2014 р., що підтверджується довідкою ПАТ КБ Приватбанк від 12.02.2015 р. вих. №08.7.0.0.0/12.

Про розмір кредитного ліміту банк повідомляв клієнта через систему Приват24, що підтверджується виписками з Приват24 по клієнту ФОП ОСОБА_5

Відповідно до виписок банку по рахунку клієнта, за період дії договору клієнтом використовувались кредитні кошти в межах кредитного ліміту, а 04.03.2014р. заборгованість в розмірі 54049,20 грн. віднесена банком на прострочення.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що відповідно до строків обнуління кредитного сальдо, які встановлені у пунктах 3.18.4.1, 3.18.4.1.1 та 3.18.4.1.2 Умов, до яких приєднався відповідач, кредитне сальдо, яке утворилось 08.11.2013 р. (взято кредит в сумі 494,93 грн.), мало бути обнулене до 25-го числа місяця, наступного за тим, в якому утворилось кредитне сальдо, тобто до 25.12.2013 р. Оскільки кредит не був обнулений у цей строк, то відповідно до п. 3.18.4.1.3 Умов, через 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобовязання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. Таким чином, кредит мав бути погашений повністю до 25.03.2014 р. (протягом 90 днів), а став простроченим з 26.03.2014 р. (з 91-го дня), а не з 04.03.2014 р., як вказує позивач.

Відповідно до наказу банку від 04.06.2014р. №6783882 прийнято рішення про збільшення відсоткової ставки за користування кредитним лімітом на розрахунковому рахунку з 01.07.2014р. у звязку з різкою зміною вартості ресурсів на міжбанківському ринку.

Як вбачається з матеріалів справи, з 01.07.2014 р. діють Умови та надання банківських послуг в новій редакції, згідно з п.2.1.1.11 якої, у разі, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20го (включно) числа поточного місяця, то обнуління повинно проводитися по кінцю дня в будь-який з днів по 25-е число поточного місяця. У разі, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця, то обнуління повинно проводитися по кінцю дня в будь-якій з днів по 25-е число наступного місяця. Якщо дебетове сальдо не обнулити згідно умов, описаних вище, то з 26 числа на залишок заборгованості починають нараховуватися відсотки за користування кредитом за ставкою 36% річних.

Відповідно до п.3.2.1.4.1.3 нових Умов при порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобовязань клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Натомість, позивач фактично здійснив розрахунок заборгованості за кредитом, процентами та пенею за весь період дії договору, виходячи з нових умов, оскільки періоди безоплатного та платного користування кредитом визначені відповідно до нових умов, незважаючи на те, що нові умови введені в дію лише 01.07.2014 р. і не поширюються на правовідносини сторін, які виникли раніше.

Разом з тим, пунктом 3.18.2.3.1 Умов в первісній редакції передбачено, що збільшена процентна ставка починає діяти після того, як банк повідомить клієнта про настання подій, закріплених в даному пункті, а клієнт не погасить існуючу заборгованість в порядку та строки, передбаченими Умовами та правилами надання банківських послуг. Банк повідомляє клієнта про настання подій, закріплених даним пунктом, на свій вибір або в письмовій формі, або шляхом встановлених засобів електронного звязку банку та клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, смс-повідомлення тощо).

У відповідності до п. 3.18.2.3.1 Умов про зміну процентної ставки банк повідомив клієнта 05.06.2014 р. через електронну систему Приват24, що підтверджується випискою з Приват24 по клієнту ФОП ОСОБА_5 за 05.06.2014р.

Таким чином, з 01.07.2014 р. до правовідносин сторін підлягають застосуванню нові умови та правила надання банківських послуг.

Як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки банку по рахунку клієнта, на залишок кредитного сальдо банком нараховані проценти за користування кредитом за ставкою 24% за період з 27.11.2013р. по 04.04.2014 р. в сумі 3822,05 грн. За період з 05.03.2014 р. по 01.07.2014 р. на суму кредиту, яка була віднесена банком на прострочення, нараховані проценти за користування кредитом за ставкою 48% річних, а з 02.07.2014 р. по 10.02.2015 р. за ставкою 56% річних згідно нових умов, з розрахунку 360 днів у році, в загальній сумі 27408,95 грн. За цей період відповідачем оплачено проценти 02.12.2013 р. в сумі 222,88 грн., 10.01.2014 р. в сумі 209,98 грн., 26.03.2014 р. в сумі 7,67 грн., 31.03.2014 р. в сумі 393,27 грн., загалом на суму 833,80 грн. Залишок несплачених процентів в сумі 30397,20грн. предявлений банком до стягнення в даному позові.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що розрахунок процентів є невірним, оскільки, платне користування кредитом відповідно до умов договору розпочалось з 26.12.2013 р., тому позивач необґрунтовано нарахував проценти за користування кредитом в період з 27.11.2013р. по 25.12.2013 р. за ставкою 24% річних в сумі 1088,83 грн. Судом розраховані проценти за ставкою 24% річних в період з 26.12.2013 р. по 25.03.2014 р. (90 днів), які складають 2733,22 грн.

Крім того, кредит став простроченим з 26.03.2014р., а не з 04.03.2014 р., як вказує позивач, тому нарахування процентів за користування кредитом по ставці 48% річних за період з 05.03.2014 р. по 25.03.2014 р. в сумі 1513,38 грн. є необґрунтованим.

Судова колегія погоджується із розрахунком відсотків, зробленим місцевим судом та вважає, що стягненню підлягають проценти у сумі 27794,99грн.

Таким сином, є помилковим посилання апелянта, що вимоги щодо стягнення відсотків є обґрунтованими та документально доведеними.

Крім того, позивач просить стягнути комісійну винагороду, нараховану згідно з п.3.18.4.4 первісних Умов та п. 3.2.1.4.4 нових Умов за використання ліміту в період з березня 2014 року по січень 2015 року в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, яке існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в загальній сумі 5350,84 грн.

Апеляційним судом встановлено, що в період з березня 2014 року по січень 2015 року існувало максимальне сальдо по кредиту в сумі 54049,20 грн., звідси комісія в розмірі 0,9% від цієї суми складає 486,44 грн. на місяць, що за 11 місяців користування кредитом складає 5350,84 грн. Таким чином, дана вимога підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні приписи містить стаття 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У звязку з вищевикладеним, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 54049,20 грн., процентів за користування кредитом в розмірі 27794,99 грн. та комісії за користування кредитом в розмірі 5350,84 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 14680,15грн.

Відповідно до ст., ст. 610, 611 Цивільного кодексу України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Пунктом 3.18.5.1. первісних Умов визначено, що при порушенні клієнтом будь-якого із зобовязань по сплаті процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, строків повернення кредиту, передбачених п.п. 3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди, передбаченої п.п. 3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6, клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. У п. 3.2.1.5.1 нових Умов погоджено аналогічний порядок нарахування пені.

Пунктом 3.18.5.4 первісних Умов визначено, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобовязань, передбачений п. 3.18.0.5.1, 3.18.5.2, 3.18.5.3, здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобовязання мало бути виконано клієнтом. Аналогічного змісту погоджений пункт 3.2.1.5.4 нових Умов.

Згідно доданого до позову розрахунку заборгованості, станом на 08.01.2014 р. у відповідача існувала заборгованість з пені в розмірі 0,24 грн., яка обліковується з дати її нарахування 13.05.2013 р. За період з 09.01.2014 р. по 04.02.2015 р. на суму заборгованості з кредиту, процентів та комісії банком нарахована пеня в загальному розмірі 16256,24 грн. В рахунок оплати пені відповідачем було сплачено 18.02.2014 р. суму 2,64 грн., 19.02.2014 р. суму 0,20 грн., 20.03.2014 р. суму 337,78 грн., 26.03.2014 р. суму 128,05 грн., 31.03.2014 р. суму 106,73 грн., 28.05.2014 р. суму 0,93 грн. та 29.05.2014 р. суму 1000,00 грн., загалом 1576,33 грн. З урахуванням цього позивачем предявлено до стягнення пеню в сумі 14680,15 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що розрахунок пені є невірним, оскільки внаслідок здійсненого перерахунку заборгованості змінились суми прострочених процентів і періоди прострочення по кредиту та процентах. Також розрахунок пені здійснений позивачем виходячи з 360 днів у році, у той час як облікова ставка НБУ є нормативно встановленою річною ставкою і залежить він фактичної кількості днів у році, за який проводиться розрахунок. Допущені помилки призвели до завищення суми пені.

Крім того, Згідно зі ст. 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02.09.2014р. № 1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Зазначеним законом, що є спеціальним, дія якого поширюється лише на певне коло субєктів, визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють або здійснювали господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції на Кабінет Міністрів України покладено обовязок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014р. був затверджений перелік населених пунктів, до якого включено м. Донецьк, де проводив свою господарську діяльність відповідач. На даний час дія розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р. № 1053-р зупинена на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014р., однак вона не скасована і не визнана незаконною (недійсною).

Крім того, статтею 1 Закону України Про боротьбу з тероризмом встановлено, що районом проведення антитерористичної операції є визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Відповідно до рішення РНБО України від 13.04.2014р., введеного в дію Указом Президента України від 14.04.2014р. № 405/2014, Антитерористичним центром при Службі безпеки України, видано наказ від 07.10.2014р. № 33/6/а Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення, згідно з яким визначено районом проведення антитерористичної операції Донецьку та Луганську області з 07.04.2014р.

Отже, проведення з 07.04.2014р. антитерористичної операції на території Донецької області, до складу якої відноситься м. Костянтинівка, визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом.

Таким чином, на підставі ст. 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції до вимог про стягнення пені, нарахованої банком після 14.04.2014 р., підлягає застосуванню мораторій, оскільки на час судового розгляду проведення антитерористичної операції триває. Тобто пеня за період з 14.04.2014 р. по 10.02.2015 р. в сумі 15411,86 грн. нарахована безпідставно. Решта суми пені в розмірі 844,62 грн., яка нарахована до 14.04.2014р., є погашеною за рахунок оплат, здійснених відповідачем в період з 18.02.2014 р. по 29.05.2014 р. на загальну суму 1576,33 грн., як то встановлено господарським судом.

Таким чином, є безпідставними посилання апелянта на обовязковість стягнення пені, нарахованої до 14.04.2014р., оскільки судом здійснено аналіз наданого позивачем розрахунку, з яким погоджується і апеляційний суд, з якого вбачається невірне нарахування пені.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 25.06.2015р. по справі №908/1584/15-г підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Запорізької області від 25.06.2015р. по справі №908/1584/15-г залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 25.06.2015р. по справі №908/1584/15-г - залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Н.В. Ломовцева

Судді: О.А.Скакун

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:1прим. Позивачу; 1прим.-Відповідачу;1прим.-У справу;1прим.-ДАГС; 1прим.-ГСЗО.