ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2015 р. Справа № 917/937/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача не зявився

відповідача ОСОБА_1, дов. б/н від 20.02.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю Страхової компанії "Альфа-Гарант", м. Київ (вх.№ 3833 П/3-12)

на рішення господарського суду Полтавської області від 26.05.15 р. у справі № 917/937/15

за позовом ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю Страхової компанії "Альфа-Гарант", м. Київ

до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта", м. Полтава

про стягнення 4924,98 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант", звернулась до господарського суду з позовом до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" про стягнення 4924,98 грн. боргу, з яких 4060,43 грн. основної заборгованості, 823,83 грн. інфляційних витрат та 40,72 грн. 3% річних, посилаючись на неналежне виконання відповідачем договору про надання транспортно-експедиторських послуг № 5203 від 07.04.2010 року.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 26.05.15 р. у справі № 917937/15 (суддя Ціленко В.А.) у задоволенні позову відмовлено.

Позивач з рішенням господарського суду Полтавської області не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти по справі нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована посиланням на неналежне виконання відповідачем транспортно-експедиторських послуг, у звязку з чим позивачу було завдано збитків повязаних з втратою бланків полісів в ОСЦПВ в загальній сумі 4924,98 грн. Позивач вважає, що факт пошкодження відправлення за експрес-накладною № 4399 від 09.08.2014 підтверджується претензією, в якій працівником ТОВ «Нова пошта» було зафіксовано пошкодження вантажу.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що позивач відправник не виконав свій обовязок надати перевізнику детальний опис вантажу, чим позбавив себе можливості доказування розміру фактичного збитку внаслідок часткової втрати вантажу, Акт установленої форми за фактом пошкодження тарного місця та втрати бланків суворої звітності також не складався, а тому перевізник не несе відповідальності за пошкодження та втрату вантажу, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів як порушення зобовязання з боку відповідача так і розміру фактично завданої шкоди.

Позивач ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, 14.08.2015 звернувся до суду з заявою, в якій просив розглядати справу № 917/937/15 за його апеляційною скаргою на рішення господарського суду Полтавської області від 26.05.15 р.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи позивача, заслухавши пояснення представник відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до договору про надання транспортно-експедиторських послуг № 5203 від 07.04.2010 року ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" було прийнято у м. Києві, відділенні № 71, Бульвар праці, 5 до перевезення 1 місце вагою 2,8 кг, оголошеною вартістю 300 грн. для доставки у м. Сімферополь в відділення № 11 по вул. Героїв Сталінграду, 8, що підтверджується експрес-накладною № 4399 від 09.08.2014 року.

Позивач стверджує, що під час перевезення було втрачено бланки полісів серії АІ № - у кількості 75 шт., бланки спецзнаків серії АІ № - у кількості 75 шт. та 1 шт. бланку спецзнаку серії АІ № 0614919. В обгрунтування вартості втрачених паперів суворої звітності позивач посилається на рахунок-фактуру Моторно-транспортного страхового бюро України № 132-12 від 17.02.2014 року, рахунок № 6848 від 05.09.2014 року про оплату оголошення Державному підприємству "Редакція газети "Урядовий кур'єр", пред'явлену ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" претензійну вимогу № 03/2058 від 09.09.2014 року щодо добровільного відшкодування збитків та просить суд стягнути з відповідача борг, інфляційні витрати і 3 % річних, у визначених розрахунком сумах.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача збитків у вигляді вартості втрачених бланків суворої звітності, в сумі 3850,43 грн. та 210 грн. витрат на розміщення оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" про втрачені бланки полісів, встановивши при цьому відсутність порушення зобовязання з боку відповідача, а також пославшись на ту обставину, що за фактом пошкодження тарного місця та втрати бланків суворої звітності Акт установленої форми не складався, будь-які записи з приводу вантажу у накладній № 4399 від 09.08.2014 року відсутні.

З висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються договором транспортно-експедиторських послуг № 5203 від 07.04.2010 року, відповідно до умов якого виконавець надає транспортно-експедиторські послуги замовнику, згідно його замовлення та товарно-транспортної накладної на умовах, що вказані у цьому договорі.

Положеннями ч. 2, 3 ст. 909 ЦК України встановлено, що договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі і укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Матеріали справи свідчать про те, що на підставі договору про надання транспортно-експедиторських послуг № 5203 від 07.04.2010 року позивачем передано відповідачу вантаж для перевезення з м. Київ до м. Сімферополь, одержувачу ОСОБА_3, про що складено товарно-транспорту накладну № 4399 від 09.08.2014 року.

Розділом 2 договору виконавець зобовязується своєчасно доставити вантаж згідно з товарно-транспортною накладною та умовами даного договору; забезпечити збереження вантажу, що перевозиться, за умов, що зазначені в Умовах перевезення вантажів, які затверджені виконавцем і є невідємною частиною даного договору (Додаток № 1).

Відповідно до розділу 3 договору обовязком замовника визначено згідно чинного законодавства проінформувати виконавця щодо вмісту вантажу, що надається для перевезення; чітко і правильно заповнити товарно-транспортну накладну на надання послуг з перевезення вантажу, згідно з вимогами виконавця. Відправник несе відповідальність за інформацію, яка зазначається в товарно-транспортній накладній.

Також п. 11.8. Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 р. № 363 (надалі -Правила) визначено : У тих випадках, коли в товарно-транспортній накладній немає можливості перерахувати всі найменування вантажу, підготовленого для перевезення, до такої накладної замовник додає документ довільної форми з обов'язковим зазначенням відомостей про вантаж.

Наявна в матеріалах справи експрес-накладна № 4399 від 09.08.2014 року містить інформацію про відправника - Альфа-Гарант ТДВ СК, м. Київ; інформацію про одержувача приватна особа, для доставки у м. Сімферополь в відділення № 11 по вул. Героїв Сталінграду, 8; інформацію про відправлення кількість 1 місце вагою 2,8 кг, оголошеною вартістю 300 грн.; повний опис відправлення документи; тип послуги склад-склад.

Тобто, поле «документи, що супроводжують вантаж» не містить записів про приєднаний реєстр відправки документів ТДВ СК «Альфа-Гарант» поштою в м. Сімферополь. Наданий позивачем реєстр відправки документів ТДВ СК «Альфа-Гарант» поштою в м. Сімферополь не містить підпису представника перевізника щодо прийняття вантажу згідно опису та жодного іншого доказу його приєднання до товарно-транспортної накладної чи вручення перевізнику.

Отже, судом встановлено, що вантаж було передано для перевезення без предявлення для огляду представникам перевізника та без приєднання жодних супровідних документів чи детального опису вантажу до товарно-транспортної накладної.

Зважаючи на викладене, відправник не виконав власний обов'язок надати перевізнику детальний опис вантажу.

Слід звернути увагу на те, що обов'язок перевізника перевіряти стан ватажу у пакуванні, а саме його цілісність, комплектність чи справність не передбачений жодним нормативним чи цивільно-правовим актом. Відповідно до п. 2.6 договору виконавець лише має право перевірити вміст вантажу в присутності представника замовника.

Пунктом 3.14 договору сторони визначили, що вантажовідправник повинен попередити вантажоотримувача про обовязок при отриманні вантажу в неналежному стані (пошкодження, нестача та інше) зафіксувати належним чином, у відповідному акті стан вантажу, з обовязковою участю представників від замовника або вантажоотримувача та виконавця.

Як свідчать матеріали справи, вантаж було доставлено ТОВ «Нова Пошта» за місцем призначення до відділення № 11 в м. Сімферополі, де 15.08.2014 видано одержувачу ОСОБА_3 При цьому, вантаж було прийнято з боку одержувача без жодних зауважень, при прийманні вантажу акт приймання-передачі не складався, оскільки претензії щодо стану вантажу предявлено не було. Крім того, при видачі вантажу не було проведено контрольного зважування вантажу для визначення його ваги.

Таким чином, позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту нестачі документів та різниці ваги відправлення між фактичною та заявленою

Також, відповідно до п. 15. Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року, у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом за формою, що наведена в додатку 4 до вищевказаних Правил. Перевізник, вантажовідправник і вантажоодержувач засвідчують в акті невідповідність маси і кількості місць вантажу в натурі і тими даними, які зазначені в товарно-транспортній накладній, пошкодження упаковки. Жодна із сторін не має право відмовитись від підписання акта. У разі незгоди зі змістом акта кожна із сторін має право викласти в ньому свою думку і засвідчити її підписом. При відмові від складання акта або від внесення записів у товарно-транспортну накладну у випадках недостачі, псування або ушкодження вантажу акт складається за участю представника незацікавленої сторони. Для засвідчення складання акта на вільному місці зворотнього боку товарно-транспортної накладної записується складання і про що складений акт.

Однак, за фактом пошкодження тарного місця та втрати бланків суворої звітності акт установленої форми не складався, будь-які записи з приводу вантажу у накладній № 4399 від 09.08.2014 року відсутні.

Наведені позивачем доводи про те, що факт пошкодження відправлення та втрата частини вантажу за експрес-накладною № 4399 від 09.08.2014 підтверджується претензією, в якій працівником ТОВ «Нова пошта» було зафіксовано пошкодження вантажу, колегія суддів відхиляє, оскільки згідно ст. 310 ГК України відповідальність перевізника за збереження вантажу припиняється з моменту його видачі одержувачу в пункті призначення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у вищевказаній претензії, на яку посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог, вказано про нестачу 75 бланків суворої звітності, в той же час у позовній заяві позивач зазначає про втрату 75 шт. бланків полісів серії АІ № -, 75 шт. бланків спецзнаків серії АІ № - та 1 шт. бланку спецзнаку серії АІ № 0614919.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що відправник не виконав власний обов'язок надати перевізнику опис вантажу, а також обовязок при отриманні вантажу зафіксувати у відповідному акті стан вантажу на підтвердження факту нестачі документів, та як наслідок свідомо позбавив себе можливості доказування розміру фактичного збитку внаслідок його пошкодження.

Відповідно до ст. 924 ЦК України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або ушкодження прийнятого до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Частиною 1 та ч. 2 ст. 623 ЦК України передбачає, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, позивачем не доведено належними та допустимими доказами ні порушення зобов'язання з боку відповідача, ні розміру завданих з вини відповідача збитків, що означає неможливість наявності причинного зв'язку між відсутнім порушенням зобов'язання з боку відповідача та збитками позивача, в зв'язку з чим відсутні правові підстави для стягнення з відповідача вартості втрачених бланків суворої звітності, в сумі 3850,43 грн. та 210 грн. витрат на розміщення оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" про втрачені бланки полісів.

З урахування викладеного, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності заявлених позовних вимог. Доводи скаржника про порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права суперечать дійсним обставинам справи та приписам чинного законодавства, не спростовують обґрунтованих висновків суду, тому не приймаються колегією суддів до уваги, в зв'язку з чим підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення у даній справі не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись статтями статями 32-34, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю Страхової компанії "Альфа-Гарант", м. Київ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду області від 26.05.15 р. у справі № 917937/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови підписано 17 серпня 2015 року.

Головуючий суддя Тарасова І. В.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Істоміна О.А.