РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року Справа № 5004/2115/11

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Крейбух О.Г.

судді Демянчук Ю.Г. ,

судді Демидюк О.О.

при секретарі Михальчук В.К.

за участю представників:

органу прокуратури - ОСОБА_1М;

позивача - ОСОБА_2;

відповідача-1 - не з'явився;

відповідача-2 - не з'явився;

відповідача-3 - ОСОБА_3

відповідача-4 - не з'явився;

третьої особи-1 - не з'явився;

третьої особи-2 - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача-3 приватного акціонерного товариства "Волиньтурист" на рішення господарського суду Волинської області від 07.07.15 р. у справі № 5004/2115/11 (суддя Слупко В.Л.)

за позовом Прокурора Волинської області в особі Фонду державного майна України

до відповідачів: 1.Світязької сільської ради

2.Приватного акціонерного товариства "Укрпрофтур"

3.Приватного акціонерного товариства "Волиньтурист"

4.Виконавчого комітету Світязької сільської ради

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

1.Пансіонат "Шацькі озера"

2.Федерація професійних спілок України

про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Світязької сільської ради від 29.01.2001 р. № 4 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна", визнання недійсним та скасування державної реєстрації свідоцтва про право власності, визнання за державою в особі Фонду державного майна України права власності на будівлі та споруди пансіонату "Шацькі озера"

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2011 року прокуратура Волинської області звернулась до господарського суду Волинської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до Світязької сільської ради, приватного акціонерного товариства "Укрпрофтур", приватного акціонерного товариства "Волиньтурист", виконавчого комітету Світязької сільської ради, треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Пансіонат "Шацькі озера", Федерація професійних спілок України про:

- визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Світязької сільської ради від 29.01.2001 року №4 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна";

- визнання недійсним та скасування державної реєстрації Свідоцтва про право власності;

- визнання за державою в особі Фонду державного майна України права власності на будівлі та споруди пансіонату «Шацькі озера», а саме: головний корпус, клуб-їдальню, корпуси №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, що розміщені за адресою: урочище «Грушово» с. Світязь Шацькі озера /т.1, а.с. 5-12/.

Рішенням господарського суду Волинської області від 16.11.2011 року у справі № 5004/2115/11, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.02.2012 року у даній справі /т.2, а.с. 107-111/ поновлено строк позовної давності.

Позов задоволено повністю.

Визнано недійсним та скасовано рішення виконавчого комітету Світязької сільської ради Шацького району № 4 від 29.01.2001 р. Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна.

Визнано недійсним та скасовано державну реєстрацію свідоцтва про право власності за №23238340 від 08.07.2009 року.

Визнано за державою в особі Фонду державного майна України право власності на будівлі та споруди пансіонату "Шацькі озера", а саме: головний корпус (А-1); клуб їдальня (В-2); корпус №1 (К-2); корпус №2 (З-2); корпус №3 (Г-3); корпус №4 (Б-2); корпус №5 (Ж-3); корпус №6 (Е-3); корпус №7 (Д-3), що розміщені за адресою: Волинська область, Шацький район, с.Світязь, урочище Гушово, 2 /т.1, а.с. 110-114/.

Постановою Вищого господарського суду від 03.01.2013 року у справі № 5004/2115/11 постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 15.02.2012 року та рішення господарського суду Волинської області від 16.11.2011 року у справі № 5004/2115/11 скасовано.

Справу № 5004/2115/11 передано на новий розгляд до господарського суду Волинської області.

Постанова Вищого господарського суду України від 03.01.2013 року у справі № 5004/2115/11 вмотивована наступним:

- задовольняючи позов, місцевий господарський суд, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що спірне майно є майновим комплексом громадської організації колишнього Союзу РСР, розташований на території України, віднесений постановою Верховної ОСОБА_4 України від 04.02.1994 № 3943-ХІІ до загальнодержавної власності;

- на думку колегії суддів, вказаний висновок судів попередніх інстанцій є передчасним, оскільки не ґрунтується на матеріалах справи та досліджених судом доказах, зроблений виключно на аналізі суб'єкта права власності без дослідження самого об'єкта, без встановлення часу та обставин створення спірного майна, його існування та приналежності за часів СРСР /т.2, а.с. 169-172/.

Рішенням господарського суду Волинської області від 13.01.2014 року у справі № 5004/2115/11, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 08.04.2014 року у даній справі /т.4, а.с. 109-112/, в позові відмовлено /т.4, а.с. 29-34/.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.07.2014 року у справі № 5004/2115/11 постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 08.04.2014 року та рішення господарського суду Волинської області від 13.01.2014 року у справі №5004/2115/11 скасовано.

Справу №5004/2115/11 направлено до господарського суду Волинської області на новий розгляд /т.4, а.с. 170-174/.

Постанова Вищого господарського суду України від 16.07.2014 року у справі № 5004/2115/11 вмотивована наступним:

- колегія суддів, зазначає, що суди визнаючи, що майно є загальнодержавною власністю на підставі Постанови Верховної ОСОБА_4 України "Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України" від 10.04.1992 року, Постанову Верховної ОСОБА_4 України "Про майно загальносоюзних громадський організацій колишнього Союзу РСР" від 04.02.1992 року та інших законодавчих актів прийнятих у той період, залишили поза увагою те, що до статутного фонду акціонерного товариства "Укрпрофтур" було передане майно, яке перебувало у віданні Української республіканської ради по туризму та екскурсіям, яка координувала діяльність профспілок УРСР з розвитку туризму в республіці;

- щодо висновку господарських судів першої та апеляційної інстанції про застосування строків позовної давності, колегія суддів вважає таким, що здійснений без належного з'ясування початку часу перебігу позовної давності, оскільки звертаючись з позовом до суду, заступник прокурора Рівненської області вказував на те, що про порушення прав держави стало відомо під час здійснення перевірки у 2001 році матеріалів та документів, на підставі яких спірні будівлі та споруди пансіонату "Шацькі озера" вибули з державної власності.

- разом з тим, заперечуючи проти позову та заявляючи клопотання про застосування строків позовної давності, представники ПАТ" Укрпрофтур" зазначали про обізнаність прокуратури м. Луцька щодо прийняття спірного рішення Виконавчого комітету та перебування спірного майна у власності ЗАТ "Волиньтурист" ще у 2007 році під час проведення перевірки за завданням Генеральної прокуратури та прокуратури Волинської області щодо майна ЗАТ "Волиньтурист", засновником якого є ЗАТ "Укрпрофтур", що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, на що суди попередніх інстанцій уваги не звернули та не надали вказаним обставинам належної правової оцінки.

Рішенням господарського суду Волинської області від 30.09.2014 року у справі № 5004/2115/11 в позові відмовлено /т.5, а.с. 56-64/.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.12.2014 року у справі № 5004/2115/11 рішення господарського суду Волинської області від 30.09.2014 р. у справі № 5004/2115/11 скасовано, прийнято нове судове рішення.

Позов прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення Виконавчого комітету Світязької сільської ради № 4 від 29.01.2001 р. "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна".

Визнано за державою в особі Фонду державного майна України право власності на будівлі та споруди пансіонату "Шацькі озера": головний корпус, клуб-їдальню, корпуси №№ 1,2,3,4,5,6,7, що розміщені за адресою: урочище Гушово, с. Світязь, Шацького району Волинської області.

В частині позовних вимог про визнання недійсною та скасування державної реєстрації свідоцтва про право власності № 23238340 від 08.07.2009 р. провадження у справі в цій частині припинено /т.7, а.с. 16-27/.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.05.2015 року у справі № 5004/2115/11 постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 18.12.2014 року та рішення господарського суду Волинської області від 30.09.2014 у справі №5004/2115/11 скасовано.

Справу №5004/2115/11 направлено до господарського суду Волинської області на новий розгляд /т.7, а.с. 93-97/.

Постанова Вищого господарського суду України від 27.05.2015 року у справі № 5004/2115/11 вмотивована наступним:

- прокурор здійснює представництво органу, в інтересах якого він звертається до суду на підставі закону (процесуальне представництво), а тому положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів, у цьому випадку в особі Фонду державного майна України, але не наділяє прокурора повноваженнями ставити питання про поновлення строку позовної давності за відсутності такого клопотання з боку самої особи, в інтересах якої прокурор звертається до суду, в даному випадку Фонду державного майна України. (Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного суду України у справах №916/2414/13 від 23.12.2014 року, №11/163/2011/5003 від 25.03.2015 року).

Рішенням господарського суду Волинської області від 07.07.2015 року у справі № 5004/2115/11 (суддя Слупко В.Л.) позов задоволено повністю.

Визнано незаконним та скасовано рішення Виконавчого комітету Світязької сільської ради № 4 від 29.01.2001р. "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна".

Скасовано державну реєстрацію свідоцтва про право власності № 23238340 від 08.07.2009 р.

Визнано за державою в особі Фонду державного майна України право власності на будівлі та споруди пансіонату "Шацькі озера": головний корпус, клуб-їдальню, корпуси №№ 1,2,3,4,5,6,7, що розміщені за адресою: урочище Гушово, с. Світязь, Шацького району Волинської області.

Стягнуто з ПрАТ Укрпрофтур в доход Державного бюджету України 36 540,00 грн. судового збору за наслідками задоволення позову про визнання за державою в особі Фонду державного майна України права власності на будівлі та споруди пансіонату "Шацькі озера": головний корпус, клуб-їдальню, корпуси №№ 1,2,3,4,5,6,7, що розміщені за адресою: урочище Гушово, с. Світязь, Шацького району Волинської області.

Стягнуто з ПрАТ "Волиньтурист" в доход Державного бюджету України 36 540,00 грн. судового збору за наслідками задоволення позову про визнання за державою в особі Фонду державного майна України права власності на будівлі та споруди пансіонату "Шацькі озера": головний корпус, клуб-їдальню, корпуси №№ 1,2,3,4,5,6,7, що розміщені за адресою: урочище Гушово, с. Світязь, Шацького району Волинської області /т.7, а.с. 213-215/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач-3 ПрАТ «Волиньтурист» звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення господарського суду Волинської області у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказує наступне:

- в матеріалах справи містяться докази проведення прокуратурою аналогічних перевірок у 2000 та 2007 рр., а тому доводи прокурора про проведення ним перевірки у серпні 2011 року, що є підставою для визнання поважними причин пропуску строку позовної давності не повинні прийматися судом до уваги. Таким чином, Фондом державного майна України було пропущено строк позовної давності при зверненні прокурора з позовною заявою у даній справі;

- предмет спору про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності не підлягає розгляду у господарських судах, тому провадження в цій частині підлягає припиненню на підставі п.1 част.1 ст. 80 ГПК України.

Таким чином, на думку скаржника, правові підстави для задоволення позову відсутні; просить рішення господарського суду Волинської області у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити /т.7, а.с. 221-225/.

Прокурор у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти доводів та вимог скарги, вказавши, що господарський суд Волинської області при винесенні рішення правомірно застосував норми матеріального та процесуального права, повністю зясував обставини справи та дослідив докази у справі, постановив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити /т.7, а.с. 248-250/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.07.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Савченко Г.І., суддя Демидюк О.О. та призначено до розгляду на 26.08.2015 року /т.7, а.с.219-220/.

Розпорядженням в.о. голови суду від 26.08.2015 року внесено зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Савченка Г.І. та відповідно до затверджених складів колегій; визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Демянчук Ю.Г., суддя Демидюк О.О. /т.8, а.с. 1/.

26.08.2015 року в судовому засіданні відповідач-3 повністю підтримав вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі та уточнив, що просить припинити провадження в частині позовних вимог про визнання недійсним та скасування державної реєстрації Свідоцтва про право власності, визнання за державою в особі Фонду державного майна України права власності на будівлі та споруди пансіонату "Шацькі озера".

26.08.2015 року в судовому засіданні прокурор та позивач повністю підтримали вимоги і доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та зазначили, що строк позовної давності не поширюється на вимогу про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Світязької сільської ради від 29.01.2001 року №4 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна", а тому відсутні підстави вважати, що строк для предявлення прокуратурою позовної заяви закінчився.

26.08.2015 року відповідач-1, відповідач-2, відповідач-4 та третя особа-2 участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили; про причини неявки суд не повідомили. Згідно повідомлень про вручення поштових відправлень, останні були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи /т.7, а.с. 242-246/.

26.08.2015 року третя особа-1 участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечила; згідно з реєстром на відправку рекомендованої кореспонденції Рівненського апеляційного господарського суду від 30.07.2015 року ухвалу від 30.07.2015 року направлено Пансіонату «Шацькі озера» 30.07.2015 року. Станом на день розгляду апеляційної скарги, 26.08.2015 року поштове повідомлення від третьої особи-1 до апеляційного суду не повернулося.

Відповідно до п.п. 4 п. 1. розділу 2 Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4,

де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання;

1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

Відповідно до фіскального чеку від 30.07.2015 року, список № 2900, ухвала Рівненського апеляційного господарського суду третій особі-1 була направлена 30.07.2015 року рекомендованим листом, який пересилався між населеними пунктами (Рівне - с. Світязь, Шацький р-н), а тому з урахуванням п.п. 4 п. 1. розділу 2 Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень датою отримання Пансіонатом «Шацькі озера» даного рекомендованого листа слід вважати 07.08.2015 року (з урахуванням вихідних днів) /т.7, а.с. 252/.

Відтак, суд вважає, що третя особа-1 належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання 26.08.2015 року.

Оскільки ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.07.2015 року явка представників сторін обовязковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представників відповідача-1, відповідача-2, відповідача-4 та третіх осіб.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, а оскаржуване рішення скасувати, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, прокуратурою Волинської області за дорученням Генеральної прокуратури України за № 07/2/1-20278-11 від 16.08.2011 року проведено перевірку по додержанню вимог чинного законодавства щодо використання державного майна, яке перебуває у володінні Федерації профспілок України та створених нею суб'єктів господарювання.

В ході перевірки встановлено, що керівництво роботою в галузі туризму постановою ЦВК СРСР від 17.04.1936 року Про ліквідацію Всесоюзного товариства пролетарського туризму та екскурсій було покладено на ВЦРПС та його організації, що стало підставою для створення мережі туристсько-екскурсійних закладів профспілок, які в Українській РСР перебували в складі Української республіканської ради по туризму і екскурсіях, підпорядкованої Укрпрофраді згідно постанови президії ВЦРПС від 27.11.1959 року Про поліпшення керівництва розвитком туризму у профспілках.

Постановою ОСОБА_4 Федерацій незалежних профспілок України №11-7-7 від 23.08.1991 року зі змінами 09.10.1991 року перетворено Українську республіканську раду по туризму та екскурсіях в Акціонерне товариство Укрпрофтур /т. 5, а.с. 21-23/.

Відповідно до част.2 п.1.1 Статуту ПрАТ Укрпрофтур, затвердженого рішенням чергових Загальних зборів акціонерів Українського ЗАТ по туризму та екскурсіях "Укрпрофтур" від 31.03.2011 року № Р-27, Українське ЗАТ по туризму та екскурсіях "Укрпрофтур" є повним правонаступником Української республіканської раді по туризму та екскурсіях Укрпрофтур.

Згідно част.3 п.1.1 Статуту, Українське ЗАТ по туризму та екскурсіях "Укрпрофтур", що було створене шляхом рерганізації (перетворення) Української республіканської ради по туризму та екскурсіях Укрпрофтур у вищеназване акціонерне товариство, змінило своє найменування на ПрАТ "Укрпрофтур" в зв'язку із приведенням діяльності у відповідність до вимог Закону України "Про акціонерні товраиства" /т.2, а.с.31- 54/.

04.10.1991 року ОСОБА_4 Федерацій незалежних профспілок України та Фонд соціального страхування України уклали установчий договір про створення на базі туристсько-екскурсійних підприємств і організацій Української республіканської ради по туризму і екскурсіях акціонерного товариства Укрпрофтур і затвердили його статут /т.2, а.с. 18-20/.

Станом на дату створення акціонерного товариства Укрпрофтур, ОСОБА_4 Федерацій незалежних профспілок передала до статутного фонду ЗАТ Укрпрофтур основні фонди і оборотні засоби туристсько-екскурсійних підприємств, об'єднань та організацій профспілок України на суму 381 206 тис. руб., а Фонд соціального страхування - 10 млн. руб.

На виконання постанови ОСОБА_4 Федерації Профспілок України № П-23-4 від 04.10.1995 року Про затвердження Концепції вдосконалення структури управління загальнопрофспілковим майном Федерації Профспілок України, постанови ОСОБА_4 акціонерного товариства Укрпрофтур від 24.11.1995 року, протоколу №20 Про затвердження Положення про порядок акціонування дочірніх підприємств АТ Укрпрофтур, з метою поліпшення використання матеріальної бази профспілкового туризму створено Волинське обласне закрите акціонерне товариство по туризму та екскурсіях Волиньтурист(протокол №30/3 від 24.06.1998 року) /т.1, а.с. 95/.

Відповідно до статуту ЗАТ Волиньтурист та протоколу № 7/2 від 24.06.1998 року, відповідач-3 заснований шляхом реорганізації Волинського обласного дочірнього підприємства Волиньтурист Українського акціонерного товариства по туризму та екскурсіях Укрпрофтур /т.1, а.с. 86-91/.

Водночас, товариство створене відповідно до установчого договору від 01.10.1998 року та є правонаступником Волинського обласного дочірнього підприємства "Волиньтурист" Українського закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Укрпрофтур" /т.1, а.с. 64-85/.

Відповідно до абз.3 п.1.1 Статуту ПрАТ "Волиньтурист", який затверджено річними Загальними зборами ПрАТ "Волиньтурист" на підставі протоколу № 27 (рішення № Р-27-7) від 16.04.2014 року, Волинське обласне ЗАТ по туризму та екскурсіях "Волиньтурист", що було створене шляхом рерганізації (перетворення) Волинського обласного дочірнього підприємства "Волиньтурист" Українського ЗАТ по туризму та екскурсіях "Укрпрофтур" у вищеназване товариство, змінило своє найменування на ПрАТ "Волиньтурист" в зв'язку із приведення діяльності у відповідність до вимог Закону України "Про акціонерні товариства" /т.4, а.с. 196-229/.

Як вбачається з матеріалів перевірки, товариство засноване на власності ЗАТ Укрпрофтур. Для забезпечення діяльності, підприємство ЗАТ Укрпрофтур передало у повне господарське відання майно (акт передачі у власність Волинському обласному ЗАТ по туризму і екскурсіях "Волиньтурист" майна та будівель від 29.10.1998 року за № 507), балансова вартість якого складала 12 353 500 грн. і до якого належав пансіонат Шацькі озера в урочищі Гушово Світязької сільської ради, Шацького району /т.1, а.с.92-93/.

Згідно Статуту, забезпечуючи повне господарське відання, ЗАТ Волиньтурист володіє, користується і розпоряджається майном у відповідності із цілями і задачами, встановленими Статутом ЗАТ Укрпрофтур та Статутом ЗАТ Волиньтурист.

29.01.2001 року виконавчим комітетом Світязької сільської ради винесеного рішення № 4 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна", відповідно до якого вирішено оформити право власності за Волинським обласним ЗАТ по туризму і екскурсіях "Волиньтурист".

На підставі вказаного рішення, ЗАТ Волиньтурист 06.03.2001 року видано свідоцтво про право власності на будівлі та споруди пансіонату Шацькі озера, яке зареєстроване у електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 08.07.2009 року за № 23238340 /т. 1, а.с. 20, 26/.

Відповідно до даних інвентаризаційної справи до будівель та споруд пансіонату "Шацькі озера" входять:

- головний корпус (А-1) заг. пл. 881,2 кв.м.;

- клуб їдальня (В-2) заг. пл. 2213,8 кв.м.;

- корпус №1 (К-2) заг. пл. 869 кв.м.;

- корпус №2 (З-2) заг. пл. 956 кв.м.;

- корпус №3 (Г-3) заг. пл. 3159,2 кв.м.;

- корпус №4 (Б-2) заг. пл. 262,9 кв.м.;

- корпус №5 (Ж-3) заг. пл. 659,3 кв.м.;

- корпус №6 (Е-3) заг. пл. 643,4 кв.м.;

- корпус №7 (Д-3), заг. пл. 666,3 кв.м. /т.6 а.с. 162/.

Тобто, вказане майно відповідач-3 отримав як внесок до статутного капіталу ЗАТ "Укрпрофтур" у повне господарське відання на підставі акту передачі у власність Волинському обласному Закритому акціонерному товариству по туризму і екскурсіях "Волиньтурист" майна та будівель від 29.10.1998 за № 507.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 7314-7315 від 25.10.2013 року, проведеної Волинським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, обсяг виконаних ремонтно-будівельних робіт нерухомого майна за адресою: урочище Грушово с. Світяь Шацького району та їх ринкову вартість після 24.08.1991 року, яка станом на дати їх приймання становить 7 741 802,00 грн., а станом на дату проведення дослідження - 9 456 978, 00 грн.

В звязку з відсутністю матеріалів технічної документації КП Волинське обласне бюро технічної інвентаризації тотожність обєктів нерухомого майна за адресою: урочище Грушово с.Світязь Шацького району станом на дату подання позовної заяви, зазначеному обєкту станом на рік введення в експлуатацію, в частині загальної площі, поверхів, кількості приміщень, тощо встановити не надається можливим /т.4, а.с. 3-13, а.с. 14/.

Незаконне відчуження споруд та будівель пансіонату «Шацькі озера», що розміщені за адресою: урочище «Грушово» с.Світязь Шацькі озера слугувало підставою для звернення прокурора в особі Фонду державного майна України з позовом до Світязької сільської ради, приватного акціонерного товариства "Укрпрофтур", приватного акціонерного товариства "Волиньтурист", виконавчого комітету Світязької сільської ради, треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Пансіонат "Шацькі озера", Федерація професійних спілок України про:

- визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Світязької сільської ради від 29.01.2001 року №4 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна";

- визнання недійсним та скасування державної реєстрації Свідоцтва про право власності, визнання за державою в особі Фонду державного майна України права власності на будівлі та споруди пансіонату "Шацькі озера";

- визнання за державою в особі Фонду державного майна України права власності на будівлі та споруди пансіонату «Шацькі озера», а саме: головний корпус, клуб-їдальню, корпуси №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, що розміщені за адресою: урочище «Грушово» с. Світязь Шацькі озера /т.1, а.с. 5-12/.

При прийнятті рішення, колегія суддів виходить з такого.

Постановою Верховної ОСОБА_4 УРСР від 24.08.1991 року №1427-ХІІ "Про проголошення незалежності України", Україна проголошена незалежною демократичною державою.

З моменту проголошення незалежності чинними на території України є тільки її Конституція, закони, постанови Уряду та інші акти законодавства республіки.

Цей акт набрав чинності з моменту його схвалення. У звязку з цим весь економічний, науковий, технічний потенціал, розміщений на території України, став власністю народу України.

Статтями 10-13 Конституції Української Радянської Соціалістичної республіки 1978 року встановлено, що основу економічної системи України становить соціалістична власність на засоби виробництва у формі державної (загальнонародної) і колгоспно-кооперативної власності. Правом особистої власності були наділені лише громадяни.

Згідно ст.10 Конституції УРСР 1978 року, майно профспілкових та інших громадських організацій, необхідне їм для здійснення статутних завдань, є соціалістичною власністю.

Соціалістична власність на засоби виробництва є у формі державної (загальнонародної) і колгоспно-кооперативної власності.

Дублюючи положення Конституції, Цивільний кодекс Української РСР визначив, що власність профспілкових та інших громадських організацій є соціалістичною та передбачав можливість передачі профспілкам майна державних організацій (ст.91 Конституції УРСР 1978 року).

Профспілкові та інші громадські організації володіють, користуються і розпоряджаються майном, що належить їм на праві власності, відповідно до їх статутів (положень) (ст.97 Конституції УРСР 1978 року).

Главою VI Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 року визначено, що весь економічний і науково-технічний потенціал, що створений на території України, є власністю її народу.

Постановою Верховної ОСОБА_4 УРСР від 15.10.1990 року "Про управління державним майном Української РСР" встановлено, що з метою захисту майнових прав та інтересів республіки, ефективного використання й збереження державного майна в умовах переходу до ринкових відносин і різноманітності форм власності до прийняття Закону Української РСР про ОСОБА_5 Української РСР покласти на ОСОБА_5 УРСР здійснення функцій по управлінню державним майном Української РСР, що є у загальнореспубліканській власності.

Відповідно до Постанови Верховної ОСОБА_5 Української РСР "Про захист суверенних прав власності Української РСР" від 29.11.1990 року № 506 введено мораторій на території республіки на будь-які зміни форми власності і власника державного майна до введення в дію Закону Української РСР про роздержавлення майна, яка діяла до затвердження Верховною ОСОБА_5 України Державної програми приватизації на підставі Постанови ВР № 2164-ХІІ від 04.03.1992 року.

Таким чином, передача майнових комплексів у відання Української республіканської ОСОБА_5 профспілок, правонаступником якої після розпаду Союзу PCP стала рада Федерації незалежних профспілок України, а у подальшому Федерація професійних спілок України, жодним чином не мала наслідком зміну форми власності переданого майна, яке так і залишилося державним.

Відтак, з врахуванням наведених норм, спірний об'єкт мав статус державної (загальнодержавної) власності, в зв'язку з чим здійснення будь-яких дій щодо зміни власника цього майна є неправомірним.

За наведеного, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що з проголошенням Україною незалежності 24.08.1991 року, право власності на спірний об'єкт набула держава Україна в особі органу, якому відповідно до Постанов Верховної ОСОБА_5 України від 10.04.1992 року № 2268-ХІІ та від 01.03.1994 року № 3943-ХІІ надані повноваження прийняти це майно та розпоряджатись ним до визначення суб'єктів його права, тобто Фонду державного майна України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.09.2014 року у справі № 51/227, постанові Верховного Суду України від 28.10.2014 року у справі № 62/84.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування" (в редакції від 21.05.1997р. N 280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Як передбачено ст.25 Закону сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Відповідно до ст.30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить облік відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно на час прийняття рішення виконавчого комітету Світязької сільської ради № 4 від 29.01.2001 року регулювався Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998р. № 121.

Вказана інструкція втратила чинність на підставі Наказу Держбуду № 36 від 15.02.2002 року.

Згідно Інструкції, реєстрація права власності на нерухоме майно здійснюється лише після встановлення того, що заявник є власником нерухомого майна, за реєстрацією (оформленням) якого він звернувся до органу місцевого самоврядування чи підприємства БТІ.

Водночас, ані виконавчим комітетом Світязької сільської ради, ані приватним акціонерним товариством Укрпрофтур не надано жодних доказів про наявність правовстановлювальних документів на обєкти нерухомого майна, на яке рішенням виконавчого комітету Світязької сільської ради № 4 від 29.01.2001 року визнано право власності за ПАТ Укрпрофтур.

Поряд з тим, на виконання постанови ОСОБА_5 ОСОБА_5 охорони здоров'я УРСР № 606 від 23.04.1960 року "Про передачу профспілкам санаторіїв і будинків відпочинку Міністерства охорони здоров'я УРСР", усі діючі госпрозрахункові санаторії, будинки відпочинку та пансіонати Міністерство охорони здоров'я зобов'язано було передати у строк до 01.05.1960 року Українській республіканській раді профспілок з метою подальшого поліпшення організації відпочинку і санаторно-курортного обслуговування трудящих і підвищення ролі профспілок.

Згідно п.2 вказаної постанови майно передавалося профспілковим організаціям у відання.

Згідно ст.10 Конституції Української Радянської Соціалістичної Республіки (прийнятої позачерговою сьомою сесією Верховної ОСОБА_5 Української РСР дев'ятого скликання 20.04.1978 року) основу економічної системи Української РСР становить соціалістична власність на засоби виробництва у формі державної (загальнонародної) і колгоспно-кооперативної власності. Соціалістичною власністю є також майно профспілкових та інших громадських організацій, необхідне їм для здійснення статутних завдань.

Статтею 1 Закону України "Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташованих на території України" від 10.09.1991 року № 1540-ХН встановлено, що майно підприємств, установ і організацій та інших об'єктів союзного підпорядкування є державною власністю України.

Відповідно до постанови Верховної ОСОБА_5 Української РСР від 24.08.1991 року № 1427 XII, з моменту проголошення незалежності чинними на території України є тільки Конституція, закони, постанови Уряду та інші акти законодавства республіки.

Постановою Верховної ОСОБА_5 України "Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України" від 10.04.1992р. № 2268-ХП, майно та фінансові ресурси розташованих на території України підприємств, установ та об'єктів, що перебували у віданні центральних органів цих організацій, до визначення правонаступників загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, були передані тимчасово Фонду державного майна.

Пунктами 1, 3 Постанови Верховної ОСОБА_5 України від 04.02.1994 року № 3943-ХП Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР встановлено, що тимчасово, до законодавчого визначення суб'єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, це майно є загальнодержавною власністю.

Згідно із висновком Міністерства юстиції України від 19.08.2005 року № 19-37-254, майно колишніх профспілкових організацій після 24.08.1991 року і на даний час було і залишається державною власністю, оскільки питання щодо суб'єктів права власності цього майна на законодавчому рівні не було врегульовано.

Проаналізувавши приписи законодавства в їх сукупності та дослідження матеріали справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що будь-яке майно, яке за час існування Союзу РСР було передано зокрема профспілковим організаціям, належало до державної власності та передавалось останнім виключно у відання. Передача майна у відання ніяким чином не є передачею майна у власність з огляду на різне правове значення даних форм управління майном, так і на юридичні наслідки реалізації прав на це майно. Викладені обставини свідчать, що будівлі та споруди пансіонату "Шацькі озера" с.Світязь, урочище Гушово Волинська область, Шацький район, які перебували у Федерацій профспілок України та в подальшому було передано акціонерному товариству Укрпрофтур", також є державною власністю.

Згідно п.1 постанови Кабінету ОСОБА_5 України "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)" від 05.11.1991 року № 311, яка прийнята на виконання постанов Верховної ОСОБА_5 УРСР "Про порядок введення в дію Закону Української РСР "Про місцеві ОСОБА_5 народних депутатів Української РСР та місцеве самоврядування" від 08.12.1990 року, "Про введення в дію Закону Української РСР "Про власність" від 26.03.1991 року, затверджено перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності). Установлено, що державне майно України, крім майна, яке належить до комунальної власності, є загальнодержавною (республіканською) власністю.

З урахуванням постанови Верховної ОСОБА_5 України "Про управління майном підприємств, установ та організацій, що є у загальнодержавній власності" від 14.02.1992 року, функція по управлінню державним майном покладена на Кабінет ОСОБА_5 України, а після набрання чинності постановою Верховної ОСОБА_5 України "Про Тимчасове положення про Фонд державного майна України" від 07.07.1992 року на Фонд державного майна України.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про власність", лише власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном, а статтею 34 цього Закону визначено, що загальнодержавну (республіканську) власність складають, зокрема, об'єкти соціально-культурної сфери або інше майно.

Статтею 41 Конституції України та ст.231 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього праві обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, власник не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами.

Згідно ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, позовні вимоги про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Світязької сільської ради від 29.10.2001 року № 4 Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна та, відповідно, визнання за державою в особі Фонду державного майна України право власності на будівлі та споруди пансіонату "Шацькі озера": головний корпус, клуб-їдальню, корпуси №№ 1,2,3,4,5,6,7, що розміщені за адресою: урочище Гушово, с.Світязь, Шацького району Волинської області є підставними.

Водночас, як вбачається із змісту позовної заяви від 20.10.2011р. № 05-778вих.11, прокурор просив поновити строк позовної давності /т.1, а.с.5-12/.

01.12.2011 року відповідачем-3 ПрАТ "Волиньтурист" подано клопотання про застосування позовної давності у даному спорі /т.1, а.с.136-147/.

08.12.2014 року відповідачем-2 ПрАТ "Укрпрофтур" подано заяву про застосування строків позовної давності /т. 5, а. с.173-179/.

Разом з цим, в силу ч.ч.4, 5 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Проте, якщо суд визнає поважними причини пропущення строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При цьому, Закон не передбачає переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який безпосередньо розглядає спір.

До висновку про поважність причин пропущення строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред'явлення позову неможливим або утрудненим. Не може бути підставою для захисту права за позовом, заявленим з пропущенням строку позовної давності, непред'явлення заінтересованою особою позову навмисно або по необережності.

Якщо суд дійде висновку про те, що строк позовної давності пропущено з поважної причини, то у своєму рішенні приводить відповідні мотиви у підтвердження своїх висновків.

Отже, закон не наводить навіть приблизного переліку поважних причин, за наявності яких може бути поновлено строк позовної давності, і покладає розв'язання цього питання безпосередньо на юрисдикційний орган - суд, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог з врахуванням всіх обставин справи.

Згідно з п.4 ч.1 ст.268 ЦК України, позовна давність не поширюється на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право.

Водночас, у відповідності до п.6 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим кодексом

На момент виявлення наведених порушень та прийняття оспорюваного рішення був чинний Цивільний Кодекс УРСР (1963 р.), відповідно до положень якого загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки (ст.71).

В силу ст.74 Цивільного кодексу УРСР вимога про захист порушеного права приймається до розгляду судом, арбітражем або третейським судом незалежно від закінчення строку позовної давності.

Згідно з положеннями ст.75 цього Кодексу позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін.

Відповідно до ст.76 Цивільного кодексу УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

За змістом ст.80 Цивільного кодексу УРСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Колегія суддів критично оцінює твердження представника позивача про те, що Фонд державного майна України дізнався про порушення свого права лише з моменту надходження позовної заяви прокуратури Волинської області - з 25.10.2011 року з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що позивач - ФДМУ про порушення свого права дізнався в 1996р., складаючи Перелік установ, організацій і підприємств, які станом на 24.08.1991р. знаходились у віданні Української республіканської ради по туризму та екскурсіях Федерації профспілок України Загальносоюзної конфедерації профспілок (колишнього ВЦРПС). До зазначеного Переліку був включений пансіонат "Шацькі озера", який розташований у с.Світязь Шацького району.

Разом з тим, 04.07.2006 року між Фондом державного майна України та Федерацією професійних спілок України укладено Угоду № 299 (надалі - Угода), метою якої було здійснення спільних заходів для проведення інвентаризаціїоб'єктів Федерації професійних спілок України. Угода підписана головою ФДМУ та головою ФПУ та скріплена печатками сторін /т.7, а.с.28/.

Пунктом 5 Угоди визначено, при виявленні об'єктів, які на 100 % є державною власністю, відомості про них вносяться до Єдиного реєстру об'єктів державної власності.

ОСОБА_6 відділення ФДМУ по Волинській області № 2539-2-8 від 21.12.2007р. "Про проведення інвентаризації майна профспілок" обумовлено, що регіональним комісіям надано доручення продовжити роботу по проведенню інвентаризації шляхом виїзду на відповідні об'єкти та до 12:00 год 24.12.2007р. проінформувати робочу комісію про хід або результати її проведення.

Станом на 21.10.2011р., дату подання заяви прокуратурою Волинської області, спірний майновий об'єкт - будівлі та споруди пансіонату "Шацькі озера" не були внесені до Єдиного реєстру об'єктів державної власності. Тобто після проведення заходів по інвентаризації об'єктів Федерації професійних спілок України, зокрема, і по Волинській області, Фондом державного майна України не було виявлено об'єктів, що на 100 % є державною власністю.

При зверненні до суду в інтересах держави в особі Фонду державного майна України прокурор заявляв клопотання про поновлення строку позовної давності.

Разом з тим, судами встановлено, що з часу звернення прокурора до суду, ФДМ України набув статусу позивача і саме він повинен обґрунтувати та підтвердити належними та допустимими доказами поважність причин пропуску звернення за судовим захистом, про що зазначено у п.2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів".

Окрім того, в судовому засіданні 26.08.2015 року представником Фонду державного майна зазначено, що впродовж всього часу розгляду справи, починаючи з жовтня 2011 року, позивачем не заявлялися клопотання про поновлення строку позовної давності. Матеріали справи також не містять таких доказів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25.03.2015 року у справі № 3-21гс15/32/16 (справа № 11/163/2011/5003) /т.7, а.с.136-140/.

За наведеного, в позові про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Світязької сільської ради від 29.10.2001 року № 4 Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна та, відповідно, про визнання за державою в особі Фонду державного майна України право власності на будівлі та споруди пансіонату "Шацькі озера": головний корпус, клуб-їдальню, корпуси №№ 1,2,3,4,5,6,7, що розміщені за адресою: урочище Гушово, с. Світязь, Шацького району Волинської області слід відмовити з підстав пропуску строку позовної давності.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним та скасування державної реєстрації Свідоцтва про право власності, визнання за державою в особі Фонду державного майна України права власності на будівлі та споруди пансіонату "Шацькі озера".

Відповідно до ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державних фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до відповідного Державного реєстру.

Відповідно до п.1.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 6/5 від 28.01.2003 року, реєстрацію прав власності здійснюють комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до п.1.4 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5, державна реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ.

Видача свідоцтва про право власності передбачена п. 6, що регулює оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, яке здійснюється місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, державними органами приватизації, Державним управлінням справами на житлові та нежитлові об'єкти. При цьому БТІ можуть лише за дорученням вказаних органів проводити підготовку документів для видачі свідоцтв.

З аналізу вказаних норм вбачається, що видачу свідоцтва про право власності не можна ототожнювати з державною реєстрацією такого права. Свідоцтво ж про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється.

Прокурором заявлені позовні вимоги до відповідачів про скасування реєстрації права власності, що відбулись на підставі рішення виконавчого комітету Світязької сільської ради від 29.10.2001 року №4 Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна, які не вчиняють дії щодо реєстрації об'єктів нерухомості, тобто не наділені такими функціями. Такі функції вчиняє Бюро технічної інвентаризації (державний реєстратор), який є суб'єктом владних повноважень в розумінні п.7 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому з урахуванням вимог ст.17 цього Кодексу, спір в цій частині підвідомчий суду адміністративної юрисдикції.

Таким чином, провадження у справі в даній частині позову підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 06.06.2006 року у справі № 14/366пн, постановах Вищого господарського суду України від 09.07.2015р. у справі № 906/1415/14, від 28.07.2015р. у справі № 903/57/13-г.

Натомість, суд першої інстанції на вищевикладене уваги не звернув, що призвело до неповного зясування обставин, що мають значення для справи.

Разом з тим, згідно із п.2 част.1 ст.103 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги (подання) має скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Відповідно до п.1 част.1 ст.104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до положень ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Сукупність вищезазначеного дає підстави дійти до висновку про неповне з'ясування місцевим господарським судом фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, а, отже, і порушення вимог ст. 43 ГПК України щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, рішення місцевого господарському суду скасувати та прийняти нове, яким у позові про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Світязької сільської ради та про визнання права власності за державою - відмовити, в частині вимог про визнання недійсним та скасування державної реєстрації свідоцтва про право власності - провадження припинити.

Керуючись п.1 ч.1 ст.80, ст.ст.99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Волиньтурист" на рішення господарського суду Волинської області від 07.07.15 р. у справі № 5004/2115/11 задоволити частково.

Рішення господарського суду Волинської області від 07.07.15 р. у справі № 5004/2115/11 скасувати. Прийняти нове рішення.

В позові про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Світязької сільської ради від 29.01.2001 року №4 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна" - відмовити.

В позові про визнання за державою в особі Фонду державного майна України права власності на будівлі та споруди пансіонату «Шацькі озера», а саме: головний корпус, клуб-їдальню, корпуси №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, що розміщені за адресою: урочище «Грушово» с. Світязь Шацькі озера - відмовити.

Провадження в частині позовних вимог про визнання недійсним та скасування державної реєстрації Свідоцтва про право власності за № 23238340 від 08.07.2009 року - припинити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 5004/2115/11 повернути господарському суду Волинської області.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Демянчук Ю.Г.

Суддя Демидюк О.О.