ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2015 р. Справа №917/2343/14

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б.Хмельницького, 6, м.Київ, 01001

до Комунального виробничого підприємства "Комсомольськтеплоенерго", вул. Молодіжна, 8, м.Комсомольськ, Полтавська область,39801

про стягнення грошових коштів

Суддя Кльопов І.Г.

Представники:

від позивача: Безпалюк О.Л.

від відповідача: Рубан Н.В.

У судовому засіданні 18.08.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача пені у розмірі 60687,00грн. за неналежне виконання відповідачем своїх зобов"язань за Договором купівлі-продажу природного газу №13/3979-ТЕ-24 від 25.09.2013р.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 25.09.2013р. між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивачем) та Комунальним виробничим підприємством "Комсомольськтеплоенерго" (відповідачем) був укладений договір №13/3979-ТЕ-24 купівлі-продажу природного газу, за умовами якого позивач передав у 2013р. відповідачу природний газ на суму 12882368,27коп. У зв'язку з несвоєчасним здійснення відповідачем оплати по договору позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 60687,00грн.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, з підстав, викладених у запереченнях від 04.08.2015р. вхід. №11093

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

25 вересня 2013р. між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - Позивач, Продавець) та Комунальним підприємством теплового господарства "Комсомольськтеплоенерго" (надалі - Відповідач, Покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/3979-ТЕ-24 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1, п.1.2 Договору у 2013 році Продавець зобов'язується передати Покупцю природний газ (надалі - газ) для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями й іншими споживачами, а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити природний газ на умовах, визначених Договором.

Відповідно до п. 6.1. Договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати вартості газу протягом місяця поставки.

На виконання умов Договору протягом вересня - грудня 2013 року Продавець передав по Актах приймання-передачі, а Відповідач прийняв природний газ в обсязі 9 839,878 тис. м3, на загальну суму 12 882 368,27 грн.

Постачання газу підтверджено також, довідками щодо кінцевого сальдо та операцій із Відповідачем.

Відповідач свої зобов'язання за договором щодо оплати поставленого природного газу, виконав в повному обсязі, але з порушенням строків встановлених договором.

Як зазначає позивач у позовній заяві, заборгованість відповідача за поставлений у 2013р. природний газ становила 536 375,53грн.

На підставі п. 7.2. Договору, відповідно до якого, у разі невиконання покупцем п.6.1. умов Договору, він у безспірному порядку зобов'язується сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 60 687,00грн.

Відповідач, заперечуючи позов, посилається на те, що 14.10.2014р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Полтавській області, Департаментом житлово-комунального господарства Полтавської облдержадміністрації, Департаментом фінансів Полтавської облдержадміністрації, Фінансовим управлінням Комсомольської міської ради Полтавської області, Департаментом житлово-комунального господарства Комсомольської міської ради Полтавської області, позивачем та відповідачем був укладений договір про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік»). На підтвердження цього відповідачем надана копія договору №757/30 від 14.10.2014р. про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік»)

Виходячи з копії вказаного договору предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014рік" і Порядку та умов надання у 2014році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водвідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014р. №30.

Відповідно до п. 9 договору про організацію взаєморозрахунків Комунальне виробниче підприємство "Комсомольськтеплоенерго" перераховує на рахунок публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" кошти в сумі 536375,53грн., у тому числі ПДВ 89395,92., для погашення заборгованості за природний газ за 2013рік згідно з договором від 25 вересня 2013р. №13/3979-ТЕ-24.

Згідно п. 11 договору про організацію взаєморозрахунків, сторони у графі платіжного доручення "призначення платежу" додатково зазначають "пункт 24 статті 14 та пункт 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014рік", а також дату і номер договору.

Крім того, згідно п. 17 вказаного договору сторони засвідчують, що після виконання договору, вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

За цим договором про організацію взаєморозрахунків відповідач перерахував позивачу кошти в сумі 536375,53грн., що підтверджується наданою відповідачем копією платіжного доручення №3 від 28.10.2014р.,

Згідно статті 11128 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

При вирішенні даної справи судом врахована практика Верховного суду України у справах №2011-1/1043-2012-42/528-2012, №5011-35/1272-2012-42/527-2012, №5011-25/1533-2012-19/522-2012, а також Вищого господарського суду України у справі №910/7258/14 від 22.09.2014 року.

Так, у вище вказаних постановах Верховний Суд України зазначив, що умовами договору про організацію взаєморозрахунків передбачалося не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але також змінювалися строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору про постачання газу; що договір про організацію взаєморозрахунків не передбачав можливості існування між сторонами інших грошових зобов'язань та підстав для інших грошових вимог та оскільки розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків, то строки виконання зобов'язання відповідачем було дотримано, а тому підстав для застосування санкцій, передбачених підпунктом 7.2 договору купівлі - продажу природного газу

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За викладеного, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, з'ясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-84 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову.

Повний текст рішення складено: 25.08.2015р.

Суддя Кльопов І.Г.