РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2015Справа №910/17120/15

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській Г.С.

розглянувши справу № 910/17120/15

за позовом публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна»;

до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон»;

про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 8844,05 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Усенко А.М., довіреність № 1 від 05.01.2015р.;

від відповідача: Олексієнко О.А., довіреність № 08-2015 від 01.01.2015р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» (надалі - позивач) до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (надалі - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 8844,05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту № 36/ТП/0043083/2.1.5.5 від 25.03.2014р., внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, позивачем виплачено відшкодування власнику пошкодженого застрахованого ним автомобіля марки «ЗАЗ Ланос», державний номер АА 1479 СН, а тому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993, п. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, позивач отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки «ГАЗ 31105», державний номер АА 8689 НІ, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, застрахована відповідачем, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2015р. порушено провадження у справі № 910/17120/15 та призначено її розгляд на 13.08.2015р.

Присутній у судовому засіданні 13.08.2015р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково в сумі 6909,67 грн., оскільки позивачем при розрахунку суми страхового відшкодування не було враховано фізичний знос деталей, які підлягали заміні, що підтверджується висновком експерта.

У відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглянута за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

З постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2014р. у справі №752/16296/14-п вбачається, що 23.09.2014р. о 18 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Столичне шосе, водій Запорожан М.І., керуючи автомобілем «ГАЗ», державний номер АА 8689 НІ, під час вибору безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «ЗАЗ-Део», державний номер АІ 1310 ЕІ, від чого його автомобіль розвернуло та визвало зіткнення ще з двома автомобілями «Хюндай», державний номер АА 6842 ЕР, та «ЗАЗ», державний номер АА 1479 СН, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Даною постановою суду Запорожана М.І. визнано винним за вчинене правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340,00 грн.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль марки «ЗАЗ Ланос», державний номер АА 1479 СН.

Пошкоджений автомобіль застрахований у публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту № 36/ТП/0043083/2.1.5.5 від 25.03.2014р.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Внаслідок вказаної ДТП пошкоджено автомобіль марки «ЗАЗ Ланос», державний номер АА 1479 СН, та власнику автомобіля завдано шкоду, визначену на підставі акту огляду транспортного засобу від 29.09.2014 р., складеного експертом в присутності представника власника та СК «Країна».

Позивачем було складено страховий акт № 36/33927/2.1.5.1 від 24.06.2014р., згідно якого подію визнано страховою та вирішено виплатити страхове відшкодування в розмірі 8844,05 грн. (без ПДВ).

Кошти в розмірі 8844,05 грн. (без ПДВ) були перераховані позивачем на рахунок страхувальника за договором - ТОВ «Штраус-Україна», згідно платіжного доручення №239 від 17.01.2014р.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 1 статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 8844,05 грн. право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільна відповідальність власника транспортного засобу марки «ГАЗ», державний номер АА 8689 НІ, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю марки «ЗАЗ Ланос», державний номер АА 1479 СН, на момент скоєння ДТП була застрахована у приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1398494.

Відповідно до умов договору (полісу) № АІ/1398494, страховик зобов'язався відшкодовувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки «ГАЗ», державний номер АА 8689 НІ.

Зокрема ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, визначено в розмірі 100 000,00 грн., розмір франшизи встановлено в сумі 0 грн.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право регресу до винної у ДТП особи, оскільки відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ГАЗ», державний номер АА 8689 НІ, застрахована у відповідача, згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1398494, то відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП вищевказаним водієм власнику автотранспортного засобу, покладається на відповідача.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем марки «ГАЗ», державний номер АІ 1238 АА, встановлена у судовому порядку.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

З урахуванням умов Договору добровільного страхування наземного транспорту №36/ТП/0043083/2.1.5.5 від 25.03.2014р. позивач виплатив своєму страхувальнику 8844,05 грн. страхового відшкодування без урахування фізичного зносу транспортного засобу.

При цьому, здійснення позивачем виплати страхового відшкодування в сумі 8844,05 грн. без врахування зносу транспортного засобу своєму страхувальнику не суперечить вимогам ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки названий Закон не поширюється на правовідносини, які виникли за Договором добровільного страхування наземного транспорту №36/ТП/0043083/2.1.5.5 від 25.03.2014р. При цьому, Закон України "Про страхування" відповідних застережень також не містить.

Крім того, наданий відповідачем до справи розрахунок суб'єкта оціночної діяльності що визначення суми страхового відшкодування не приймається судом в якості належного та допустимого доказу в розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України, оскільки вказаний розрахунок здійснено для автомобіля, строк експлуатації якого понад 5 років, тоді як механічний пошкоджень зазнав автомобіль, рік випуску якого 2012 рік.

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1398494, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, визначено в розмірі 50000,00 грн.

Згідно ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Умовами полісу № АІ/1398494 розмір франшизи не встановлено, тому сума страхового відшкодування позивачем при звернення з позовом до суду не зменшувалась.

Розглядаючи спір по суті, суд також зазначає, що частиною п'ятою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки «ЗАЗ Ланос», державний номер АА 1479 СН, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди, відтак вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування підлягають задоволенню в розмірі 8844,05 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем під час розгляду справи не спростовано належними засобами доказування обставини, на які посилався позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, позові вимоги публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33-Б, 2 під'їзд; ) на користь публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (04176, м. Київ, вул. Електриків, 29-А; ) суму страхового відшкодування в розмірі 8844 05 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1827,00 грн. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 18.08.2015р.

Суддя А.І.Привалов