КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2015 р. Справа№ 910/15474/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Ткаченка Б.О.

Шевченка Е.О.

при секретарі Вінницькій О.В.

представники сторін:

позивача: не з'явились ;

відповідача: Андруха О.В. представник за довіреністю;

третьої особи: не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс"

на рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2015

у справі № 910/15474/14 (головуючий суддя: Нечай О.В.)

за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс"

до Публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Департамент будівництва та житлового забезпечення органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.06.2015 у справі № 910/15474/14 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського міста Києва від 24.06.2015 у справі № 910/15474/14 та залишити без змін рішення господарського суду міста Києва від 10.11.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.01.2015 у даній справі.

Скарга мотивована тим, що господарським судом міста Києва не в повному обсязі були з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також були порушені, неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Зеленіна В.О. суддів: Ткаченко Б.О., Шевченка Б.О.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2015р., у зв'язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному та перебуванням судді Шевченка Е.О. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/15474/14 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Чорногуз М.Г., Агрикова О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 17.08.2015.

10.08.2015 відповідач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив проти її задоволення.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2015 року, у зв'язку з перебуванням суддів Агрикової О.В. та Чорногуза М.Г. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/15474/14 колегію суддів у складі: головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів:, Ткаченка Б.О., Шевченка Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження.

Позивач та третя особа представників у судове засідання не направили, не повідомивши про причини, хоча були належним чином повідомлені про дату та час розгляду апеляційної скарги.

З метою не порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку, керуючись ст. 75 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів вважає за необхідне здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними в справі документами та за відсутності представників позивача і третьої особи.

17.08.2015 представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні та залишити оскаржуване рішення без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів встановила наступне.

03.10.2000 позивач - Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-Сервіс", як клієнт, та Акціонерний банк "Старокиївський банк", правонаступником якого є відповідач - Публічне акціонерне товариство "Старокиївський банк", як банк, уклали договір "Про розрахунково-касове обслуговування рахунків у національній та іноземній валютах" № 1438 від (надалі - Договір), за умовами якого для збереження грошових коштів і здійснення всіх видів розрахунково-касових операцій Банк відкриває Клієнту рахунки в національній та іноземній валютах і здійснює розрахунково-касове обслуговування клієнта в порядку, передбаченому діючим законодавством України.

Відповідно до п. п. 2.1.1., 2.1.2., Банк зобов'язався забезпечувати збереженість увірених йому грошових коштів клієнта, своєчасно і правильно здійснювати розрахункові операції за дорученням клієнта в залежності з діючими нормативними актами про безготівкові розрахунки.

Пунктом 6.1. Договір є укладеним на невизначений строк і набуває чинності з дня його підписання сторонами.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що у відповідності з банківської виписки за особовим рахунком позивача № 38 від 21.07.2014р., залишок на рахунку станом на 21.07.2014р.становить 23 448 061,80 грн.

Позивач, керуючись своїм правом щодо розпорядження своїми грошовими коштами, згідно п. 3.1.2. Договору, надав доручення відповідачу про перерахування коштів в розмірі 23 446 661,80 грн. на розрахунковий рахунок своїх контрагентів, що підтверджується листами від 03.03.2014 р. за № 110/010-311, від 10.06.2014 р. за № 110/010-781, від 25.06.2014 р. за № 110/010- 892.

Також матеріалами справи підтверджено, що позивач розірвав договір банківського рахунку, що підтверджується його заявою від 03.03.2014р. за № 110/010-311, та подальшими заявами від 10.06.2014р. за №110/010-781, від 25.06.2014р. за № 110/010- 892.

Однак, Банк дій, направлених на закриття рахунку, видачі залишку коштів клієнту не виконав та листом від 23.04.2014р. №1015/01-02 повідомив, що вживає всіх необхідних заходів щодо належного та оперативного виконання своїх зобов'язань перед клієнтом і просив розглянути можливість перерахування грошових коштів декількома платежами, згідно попередньо погодженого графіку, який відповідач може надати на розгляд не пізніше 01.05.2014р.

В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, клієнтом до установи банку подавалось платіжне доручення №1 від 16.07.2014р. про перерахування залишку коштів на визначений клієнтом рахунок, яке було отримано відповідачем 16.07.2014р. за вх. № 841/05-01.

Однак, станом на день подання позову відповідач, не вчинив жодних дій, спрямованих на перерахування залишку грошових коштів у розмірі 23 446 661,80 грн. Тому позивач зазначає на необхідності виконання відповідачем умов Договору, а саме просить суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Старокиївський банк" перерахувати з поточного рахунку № 38 Приватного акціонерного товариства "Старокиївський банк" грошові кошти в розмірі 23 446 661 (двадцять три мільйони чотириста сорок шість тисяч шістсот шістдесят одну) грн.. 80 коп. на розрахунковий рахунок № 0001, відкритий у Головному управлінні Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО банку 820019, ідентифікаційний код за , що в свою чергу є виконанням платіжного доручення № 1 від 16.07.2014 р. поданого позивачем на виконання відповідачу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10 листопада 2014 року, у даній справі, позов задоволено повністю, зобов'язано ПАТ "Старокиївський банк" перерахувати з поточного рахунку № 38 ПАТ "Старокиївський банк" грошові кошти в розмірі 23446661 гривні 80 коп. на розрахунковий рахунок № 0001, відкритий у Головному управлінні Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО банку 820019, ідентифікаційний код за .

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14 січня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ "Старокиївський банк" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 10 листопада 2014 року - без змін. Постановою Вищого господарського суду України від 20.05.2015 скасувані рішення Господарського суду міста Києва від 10 листопада 2014 року та постанова Київського апеляційного господарського суду від 14 січня 2015 року, а справа справа передана до Господарського суду міста Києва на новий розгляд в іншому складі суду.

При цьому Вищий господарський суд України вказав, що поза увагою та перевіркою судів попередніх інстанцій залишились доводи ПАТ "Старокиївський банк" щодо того, що платіжне доручення, оформлене у відповідності до вимог законодавства, було вперше надане лише 16 липня 2014 року, тобто, після визнання банку неплатоспроможним та введення у банку тимчасової адміністрації, а складені у довільній формі листи містили лише попередній намір позивача здійснити перерахування коштів. Не з'ясували суди, коли саме в ПАТ "Старокиївський банк" введено тимчасову адміністрацію. З'ясування вказаних обставин та надання їм належної правової оцінки є істотними для встановлення дійсних прав і обов'язків сторін, характеру спірних правовідносин та, відповідно, правильного вирішення спору по суті заявлених вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

При новому розгляді справи господарський суд міста Києва, на виконання вказівок, що містяться у постанові Вищого господарського суду України, встановив, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.06.2014 № 365 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.06.2014 р. було прийнято рішення № 50 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Старокиївський банк", згідно з яким з 18.06.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство "Старокиївський банк".

Як вірно встановлено судом першої інстанції, зазначене спірне платіжне доручення вперше було подано після визнання банку неплатоспроможним та введення у банку тимчасової адміністрації, а саме 16.07.2014 р., а складені у довільній формі листи містили лише попередній намір позивача здійснити перерахування коштів.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 11.09.2014 № 563 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 № 92 "Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позову господарський суд міста Києва виходив з того, що відповідно до пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Київський апеляційний господарський суд погоджується з даними висновками суду першої інстанції, вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи, оскільки відповідно пунктів 3 та статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката;

Статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено поняття "кредитор банку" - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Положенням частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини 6 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Положеннями статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено повноваження уповноваженої особи Фонду, зокрема, відповідно до пункту 4 частини 1 вказаної статті, уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду (частина 1 та 2 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Частиною 4 вказаною вище статті передбачено, що будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Відповідно до п. 4.27 Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 року № 2 "Про затвердження Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку", уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за винятком погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують здійснення процедури ліквідації.

Враховуючи положення зазначених норм законодавства, позивач є кредитором відповідача щодо майнового зобов'язання з перерахування коштів та з урахуванням встановленої Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (пункт 1 частини 5 статті 36) заборони на задоволення вимог кредиторів банку щодо майнових зобов'язань, вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Оскільки, на момент звернення позивача з позовом до суду та на момент винесення оскаржуваного рішення у відповідача діє тимчасова адміністрація, відповідач перебуває у процедурі ліквідації і у нього відкликана банківська ліцензія, то вимоги позивача не підлягають задоволенню з урахуванням приписів пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до частин 3, 4 ст.82 ГПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Верховний Суд України надавав висновки щодо порядку застосування ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема у постанові від 01.04.2015 у справі № 910/5560/14 (3-25гс15), які враховані судом першої інстанції підчас розгляду справи та судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, наведене вище та докази, які містяться в матеріалах справи, спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2015 у справі № 910/15474/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-сервіс" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2015 у справі № 910/15474/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/15474/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Б.О. Ткаченко

Е.О. Шевченко