ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року Справа № 904/10286/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А.- головуючого,
Самусенко С.С. (доповідач),
Татькова В.І.,

розглянувши касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Рибальська компанія "Протеус"
на рішення та постанову господарського суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2015 року Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01 квітня 2015 року
у справі№ 904/10286/14
господарського судуДніпропетровської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Рибальська компанія "Протеус"
доПублічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк"
простягнення 17 880 грн. 09 коп.
за участю представника відповідача: Стрельченко Я.С.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Рибальська компанія "Протеус" звернулося до господарського суду із позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк" та просило стягнути з відповідача 12792,35 грн. з р/р 1226 у ПАТ КБ "ПриватБанк"; 87,74 грн. з р/р 1140 у ПАТ КБ "ПриватБанк" та 5000 грн. збитків на рахунок № 9516 у Південному ГРУ ПАТ КБ "ПриватБанк" МФО 328704.

Позов мотивовано тим, що всупереч чинному законодавству України та умовам договору банківського рахунку №8Е0ХUW від 24.10.2007 відповідач обмежив позивача у розпорядженні належними йому грошовими коштами.

Банк перерахував грошові кошти із рахунків позивача на рахунки №№1226 та 1140, що підтверджується копіями платіжних доручень №ЕО528LО570 від 28.05.2014 та №ЕО528LОЕLА від 28.05.2014.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2015 у справі №904/10286/14 (суддя Кеся Н.Б.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.04.2015 (судді: Іванов О.Г. - головуючий, Подобєд І.М., Дармін М.О.), у позові відмовлено.

Господарські суди послались на недоведеність порушення відповідачем прав та інтересів позивача щодо банківського обслуговування його поточних рахунків.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями ТОВ "Рибальська компанія "Протеус" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Скаржник, зокрема, зазначає, що суди не взяли до уваги, що з 28.05.2014 сальдо (залишок) рахунків позивача було переведено на рахунки класу 29, чим вважає порушено його права.

Скаржник вважає, що він не може звернутись до банку з платіжними дорученнями про перерахування коштів з рахунків №1226 та №1140, оскільки на вказаних рахунках відсутні будь-які кошти.

Також позивач ставить під сумнів перерахунок коштів з рахунків №1226 та №1140, так як вони йому не належать.

Розпорядженням заступника секретаря першої судової палати від 05.08.2015 у зв`язку із перебуванням судді Татькова В.І. та судді Плюшка І.А. у відпустці у справі №904/10286/14 сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя - Самусенко С.С. (доповідач), судді Дунаєвська Н.Г., Мележик Н.І.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 06.08.2015 у справі №904/10286/14 касаційну скаргу прийнято до провадження.

Розпорядженням секретаря першої судової палати від 17.08.2015 у зв`язку з виходом судді Татькова В.І. та судді Плюшка І.А. з відпустки для розгляду справи №904/10286/14 сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя - Плюшко І.А., судді Самусенко С.С. (доповідач), Татьков В.І.

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" вважає її безпідставною та необґрунтованою, просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Представник ТОВ "Рибальська компанія "Протеус" надав до суду додаткові пояснення, до яких додано копії листа до банку та платіжного доручення від 08.06.2015 про перерахування коштів з рахунку №01226 на рахунок №9516.

Стаття 1117 ГПК України передбачає, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

З дотриманням меж перегляду справи в касаційній інстанції, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права господарськими судами попередніх інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 24.10.2007 між ТОВ "Рибальська компанія "Протеус" та ПАТ КБ "ПриватБанк" в особі Севастопольської філії укладено договір банківського рахунку №8ЕФХUW.

За умовами вказаного договору Севастопольською філією відкрито позивачу банківські рахунки №1226 та №1140 (UAN).

На виконання п.5 постанови НБУ "Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим" №260 від 06.05.2014 відповідач припинив роботу свого структурного підрозділу в м. Севастополь.

07.05.2014 за заявою ТОВ "Рибальська компанія "Протеус" банком відкрито рахунок №9516 у Південному ГРУ ПАТ КБ "ПриватБанк".

Предметом позову є вимоги позивача до відповідача про стягнення коштів з рахунків позивача на інший рахунок позивача у ПАТ КБ "ПриватБанк".

Згідно ст.1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлено види розрахункових документів, за якими здійснюється ініціювання переказу, зокрема платіжні доручення.

Відповідно до ст.1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов`язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Згідно ст. 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

За ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Судами попередніх інстанцій досліджено копії платіжних доручень №ЕО528LО570 від 28.05.2014 та №ЕО528LОЕLА від 28.05.2014 про переказ 12792,35 грн. та 87,74грн. з рахунків позивача на рахунки №1226 та №1140 та встановлено, що отримувачем цих коштів зазначено позивача.

Колегія суддів касаційної інстанції звертає увагу, що згідно листа Департаменту платіжних систем НБУ від 23.11.2004 №25-118/1918-12202 до недіючих рахунків віднесено рахунки, за якими протягом тривалого часу не здійснювалися операції, із власниками яких банком утрачений зв`язок та зазначено, що кошти клієнтів, перенесені на балансовий рахунок 2903 "Кошти клієнтів банку за недіючими рахунками", мають обліковуватись банком на цьому рахунку до моменту звернення власників цих коштів щодо розпорядження ними.

Господарські суди встановили, що позивач не звертався до ПАТ КБ "ПриватБанк" з будь-яким платіжним дорученням про зарахування (перерахування) відповідної суми, яка зазначена у позові на рахунок клієнта або належного отримувача, тобто з дорученням клієнта про розпорядження коштами, що є в його власності.

Так, позивачем належними та допустимими доказами не доведено не виконання банком п.п. 1.2, 3.1.1 договору банківського рахунку №8ЕФХUW від 24.10.2007, п.п. 3.1.2, 3.1.1.3, 3.1.1.4 "Умов та правил розрахунково-касового обслуговування", а саме розпоряджень позивача щодо перерахування коштів або іншого перешкоджання в праві розпоряджатися цими коштами.

Господарські суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про недоведеність заявленого позову з огляду на його вимоги.

Позивачем не надано суду першої та апеляційної інстанцій невиконаних банком розрахункових документів, поданих у відповідності до вимог законодавства.

Претензія від 18.06.2014 №22 відсутня у матеріалах справи.

Надані скаржником до суду касаційної інстанції копії листа та платіжного доручення не можуть бути досліджені судом, оскільки датовані 08.06.2015, тобто після прийняття оскаржуваних судових рішень, і з огляду на норми ст.1117 ГПК України.

За ч.2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи наведені норми права та встановлені судами обставини, господарські суди попередніх інстанцій дійшли до правильного висновку, що позивач не довів порушення його прав та інтересів щодо банківського обслуговування його поточних рахунків, а тому правильно відмовили у позові.

Відповідно до ст.1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "Рибальська компанія "Протеус" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.04.2015 у справі № 904/10286/14 залишити без змін.

Головуючий суддя І. Плюшко

Судді: С. Самусенко

В. Татьков