ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.15 Справа№ 914/2140/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго», м.Львів

до відповідача: Комунального підприємства Самбірське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства, м.Самбір Львівської області

про стягнення 50958,45грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Горбань М.Ю.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю

від відповідача: не зявився

Суть спору: позов заявлено Публічним акціонерним товариством «Львівобленерго», м.Львів до Комунального підприємства Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, м.Самбір Львівської області про стягнення 50958,45грн., з яких 14568,60грн. пені, 1300,41грн. 3% річних та 35089,44грн. індексу інфляції.

Ухвалою суду від 06.07.2015р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.07.2015р. Ухвалою суду від 20.07.2015р. розгляд справи відкладено на 05.08.2015р. у звязку з неявкою позивача. Ухвалою суду від 05.08.2015р. розгляд справи відкладено на 19.08.2015р. у звязку з неявкою відповідача.

Представнику позивача розяснено його права, згідно ст.ст.20, 22 ГПК України.

Представник позивача у судовому засіданні 19.08.2015р. позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що в березні 2006 року між позивачем та відповідачем ПАТ Самбірським ВУВКГ укладено договір про постачання електричної енергії, на виконання умов якого позивач здійснював постачання електроенергії відповідачу у визначеному обсязі. Внаслідок несвоєчасного виконання контрагентом зобовязань за договором в частині оплати за спожиту протягом січня 2014 року травня 2015 року електроенергію, ПАТ «Львівобленерго» нараховано йому 14568,60грн. пені, 1300,41грн. 3% річних та 35089,44грн. індексу інфляції, із позовом про стягнення яких позивач і звернувся до суду. Просив позов задоволити.

Відповідач явки повноважного представника в судовому засіданні 19.08.2015р. повторно не забезпечив, письмового відзиву на позовну заяву та витребувані судом документи не подав, вимог ухвал суду не виконав, поважності причин неявки суду не повідомив, хоча про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до ст.75 ГПК України, суд, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, в яких достатньо доказів для прийняття рішення по суті спору, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у звязку із чим передбачені у ст.77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи не вбачаються.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне.

Між Відкритим акціонерним товариством «Львівобленерго» (після зміни найменування Публічне акціонерне товариство «Львівобленерго»; позивач по справі, постачальник за договором) та Комунальним підприємством Самбірське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства (відповідач по справі, споживач за договором) укладено договір про постачання електричної енергії №90122 від 15.03.2006р., на виконання умов якого позивач продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з визначеною приєднаною потужністю, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п.1).

Відповідно до п.2.3.3 договору, споживач зобовязується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №2 «Порядок розрахунків» та №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Так, додатком №2 від 31.01.2011р. до договору №90122 від 15.03.2006р. встановлено, що розрахунковим періодом вважається період з 15 числа попереднього місяця до 14 числа поточного місяця та прирівнюється до календарного. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на зазначений у договорі поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії (п.2). Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках передбачених ПКЕЕ. Під час визначення суми платежу остаточного розрахунку за поточний розрахунковий період враховуються суми проведеної в попередніх та поточному розрахункових періодах оплати споживання електричної енергії за поточний розрахунковий період (п.4). Рахунки на оплату платежів, передбачених даним договором, виписуються постачальником електричної енергії та надаються споживачу. Тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку (п.6).

Як вбачається з матеріалів справи протягом 2014-2015 років позивачем виставлено наступні рахунки на оплату за активну енергію: №300301/16094-1 за січень 2014 року на суму 142212,92грн., який отримано відповідачем 15.01.2014р. та повністю оплачений 31.01.2014р.; №300302/18176-1 за лютий 2014 року на суму 138706,66грн., який отримано відповідачем 17.02.2014р. та повністю оплачений 28.02.2014р.; №300303/20268-1 за березень 2014 року на суму 117103,33грн., який отримано відповідачем 17.03.2014р. та повністю оплачений 07.04.2014р.; №300304/22379-1 за квітень 2014 року на суму 123008,00грн., який отримано відповідачем 15.04.2014р. та повністю оплачений 06.05.2014р.; №300305/24462-1 за травень 2014 року на суму 126454,48грн., який отримано відповідачем 15.05.2014р. та повністю оплачений 03.06.2014р.; №300306/26609-1 за червень 2014 року на суму 128182,43грн., який отримано відповідачем 16.06.2014р. та повністю оплачений 02.07.2014р.; №300307/28669-1 за липень 2014 року на суму 115932,97грн, який отримано відповідачем 15.07.2014р. та повністю оплачений 04.08.2014р.; №300408/30773-1 за серпень 2014 року на суму 114683,54грн, який отримано відповідачем 15.08.2014р. та повністю оплачений 27.08.2014р.; №300409/32819-1 за вересень 2014 року на суму 128646,47грн., який отримано відповідачем 15.09.2014р. та повністю оплачений 24.09.2014р.; №300410/34976-1 за жовтень 2014 року на суму 122972,85грн., який отримано відповідачем 15.10.2014р. та повністю оплачений 30.10.2014р.; №300411/37011-1за листопад 2014 року на суму 144566,90грн., який отримано відповідачем 14.11.2014р. та повністю оплачений 28.11.2014р.; №300412/39004-1 за грудень 2014 року на суму 165872,28грн., який отримано відповідачем 15.12.2014р. та повністю оплачений 27.01.2015р.; №300401/41135-1 за січень 2015 року на суму 258693,81грн., який отримано відповідачем 15.01.2015р. та повністю оплачений 29.01.2015р.; №300402/43439-1 за лютий 2015 року на суму 181730,47грн., який отримано відповідачем 16.02.2015р. та повністю оплачений 14.04.2015р.; №300403/45486-1 за березень 2015 року на суму 146298,98грн., який отримано відповідачем 16.03.2015р. та повністю оплачений 20.04.2015р.; №300504/47574-1 за квітень 2015 року на суму 316366,18грн., без зазначення дати отримання відповідачем, який повністю оплачений 27.04.2015р.; №300505/49767-1 за травень 2015 року на суму 69377,81грн., який отримано відповідачем 15.05.2015р. та повністю оплачений 27.05.2015р. Зазначені обставини відповідачем не спростовано.

У п.7 додатку №2 від 31.01.2011р. до договору встановлено, що у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених даним договором, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми.

Неналежне виконання Самбірським ВУВКГ взятих на себе за договором зобовязань в частині своєчасної оплати зумовило звернення ПАТ «Львівобленерго» до суду із позовною заявою про стягнення із відповідача 14568,60грн. пені, 1300,41грн. 3% річних та 35089,44грн. індексу інфляції.

При вирішенні спору суд виходив з наступного.

Згідно ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Постачання електричної енергії, як визначено у ст.1 Закону України «Про електроенергетику» це господарська діяльність, пов'язана з наданням електричної енергії споживачеві за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору

У відповідності до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст.230 ГК України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як визначено п.4.2.1 договору, за внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахункову документі окремим рядком.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України, передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд звертає увагу на розяснення, надані Пленумом Вищого господарського суду України у Постанові №14 від 17.12.2013р. Так, сплата трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті (п.п. 3.1, 4.1).

Інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання (п.3.1). Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.3.2).

Проаналізувавши долучені ПАТ «Львівобленерго» розрахунки позовних вимог та провівши відповідні перерахунки, суд, не виходячи за межі позовних вимог, приходить до висновку, що позов в частині стягнення 14568,60грн. пені та 35089,44грн. підлягає до задоволення в повному обсязі. Водночас, беручи до уваги вищенаведене, зважаючи на момент виникнення зобовязання з оплати за електроенергію, надану в лютому 2014 року та дату фактичного виконання відповідачем зобовязання із оплати за електроенергію, надану у листопаді 2014 року, а також визначений позивачем період нарахування 3% річних за несвоєчасну оплату відповідачем електроенергії, отриманої у березні 2015 року, суд вважає за необхідне позовну вимогу про стягнення 3% річних задоволити частково, на суму 1269,34грн.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак, витрати зі сплати судового збору в розмірі 1825,89грн. слід покласти на відповідача, а в решті на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Самбірське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства (Львівська область, м.Самбір, вул.Шевченка, буд.59А; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» (м.Львів, вул.Козельницька, буд.3; ) 14568,60грн. пені, 1269,34грн. 3% річних, 35089,44грн. індексу інфляції та 1825,89грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Строк і порядок оскарження рішення суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 25.08.2015р.

Суддя Щигельська О.І.