ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"11" серпня 2015 р. Справа № 918/739/15

Господарський суд Рівненської області в складі судді Пашкевич І.О.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-ХХІ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-фінансова компанія "Євроінвестбуд"

про стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 18 518 301 грн. 37 коп.

за участі представників:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність від 12.06.2015 року).

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність від 12.05.2015 року).

Статті 20, 22, 91 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

Обставини справи: У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-ХХІ" (далі ТОВ "Агро-ХХІ") звернулось до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-фінансова компанія "Євроінвестбуд" (далі ТОВ "ІФК "Євроінвестбуд") про стягнення заборгованості в сумі 20 582 502 грн. 04 коп., яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язання з поставки за договором поставки сільськогосподарських культур майбутнього врожаю №710 від 12.06.2014 року, з яких: 12 000 000,00 грн. основний борг, 3 070 027,40 грн. пеня, 190 356,16 грн. 3% річних та 5 322 118,88 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 06 липня 2015 року порушено провадження у справі, розгляд якої призначено на 04 серпня 2015 року.

У судовому засіданні 04.08.2015 року оголошувалась перерва до 10.08.2015 року, 10.08.2015 року - до 11.08.2015 року.

У судовому засіданні 11.08.2015 року позивачем подано для долучення до матеріалів справи зміни до позовної заяви, відповідно до яких позивач просив стягнути з відповідача 12 000 000,00 грн. основного боргу, 1 452 821,92 грн. пені, 181 479,45 грн. 3% річних та 4 884 000,00 грн. інфляційних втрат. Вказана заява розцінюється судом як клопотання про зменшення позовних вимог, та приймається судом до розгляду.

У судовому засіданні 11.08.2015 року позивач підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві з урахуванням поданих у судовому засіданні уточнень та наполягав на їх задоволенні. Відповідач не заперечив проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку що позов підлягає частковому задоволенню.

В результаті розгляду матеріалів справи господарський суд

ВСТАНОВИВ:

12.06.2014 року між ТОВ "ІФК "Євроінвестбуд" (Постачальник) та ТОВ "Агро-ХХІ" (Покупець) було укладено договір поставки сільськогосподарських культур майбутнього врожаю №710 (далі Договір, а.с. 13-14) (з урахуванням змін внесених додатковими угодами від 05.08.2014 року і 10.09.2014 року №1 до Договору (а.с. 15-16), відповідно до умов якого постачальник зобовязався поставити (передати) у власність покупцю сою, українського походження, врожаю 2014 року, згідно ДСТУ 4964:2008, а покупець зобовязався прийняти товар та оплатити його вартість на умовах визначених даним договором.

Договір та додаткові угоди №1 до нього підписані повноважними представниками постачальника та покупця, а також скріплені відбитками печаток вказаних юридичних осіб.

Згідно п. 3.2 Договору загальна вартість товару, що постачається становить 13 000 000,00 грн. в тому числі ПДВ 2 166 666,67 грн.

За пунктом 4.2 Договору поставка всієї партії товару за даним договором здійснюється у термін до 15 грудня 2014 року включно.

У відповідності до п. п. 5.2, 5.3 Договору оплата товару здійснюється покупцем на умовах 100% передоплати, у строк не пізніше 1 вересня 2014 року. Оплата вартості товару може бути здійснена покупцем частинами. Датою сплати вартості товару вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника.

Відповідно до п. 9.1 Договору останній вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по ньому.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивач 13.06.2014 року перерахував на рахунок ТОВ "ІФК "Євроінвестбуд" грошові кошти в сумі 12 000 000 грн. 00 коп., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача (а.с. 18).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач спірний товар позивачу в розумні строки не поставив, що не заперечується ТОВ "ІФК "Євроінвестбуд", у зв'язку з чим ТОВ "Агро-ХХІ" виставило претензію №40 від 16.12.2014 року про повернення передплати у розмірі 12 000 000,00 грн. (а.с. 52). Вказана вимога була отримана відповідачем 16.12.2014 року, про що свідчить відмітка ТОВ "ІФК "Євроінвестбуд" про отримання.

Однак, дана претензія була залишена відповідачем без задоволення, заборгованість у добровільному порядку погашена не була.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правововідносини, повязані з поставкою сільськогосподарської продукції.

За частиною 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 663 ЦК України передбачає, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 693 ЦК України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплачених товарів або пред'явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи, що сума боргу відповідача, яка складає 12 000 000 грн. 00 коп., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і ТОВ "ІФК "Євроінвестбуд" на момент прийняття рішення не надало документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог ТОВ "Агро-ХХІ" до відповідача про стягнення вказаної суми боргу, у звязку з чим позов в цій частині підлягає до задоволення.

Крім того, на підставі частини 2 статті 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 3% річних в загальному розмірі 181 479,45 грн. та 4 884 000,00 грн. інфляційних втрат (розрахунки на а.с. 56)

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідача обов'язок повернути позивачу грошові кошти в сумі 12 000 000,00 грн. виник після закінчення 7 денного строку з дня отримання претензії №40 від 16.12.2014 року щодо повернення передоплати, тобто з 24.12.2014 року.

Відтак, суд вважає правомірним нарахування інфляційних втрат за січень-червень 2015 року в розмірі 4 884 000,00 грн. та 3% річних за період з 24.12.2014 року по 25.06.2015 року в розмірі 181 479,45 грн., тому зазначені позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

За статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Також, позивач нарахував відповідачу пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань, розмір якої складає 1 452 821,92 грн.

Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно положень ст. 549 ЦК України, пеня є одним із видів неустойки, яка визначається як грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 547 ЦК України).

Як вбачається з умов Договору, сторони не обумовили положення про застосування до постачальника такого виду неустойки як пеня та не визначили її розміру. Відповідно у позивача відсутні правові підстави для її нарахування, тому у задоволенні позову в частині стягнення 1 452 821,92 грн. пені слід відмовити.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 12 000 000,00 грн. заборгованості, 4 884 000,00 грн. інфляційних втрат та 3% річних в сумі 181 479,45 грн. з покладенням судових витрат на підставі ч.1 ст. 49 ГПК України на сторін, пропорційно задоволеним вимогам. У задоволені решти позовних вимог суд відмовляє.

Керуючись ст. ст. 49, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-фінансова компанія "Євроінвестбуд" (35408, Рівненська область, Гощанський район, село Франівка, вулиця Бригадна, будинок 1Ж, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-ХХІ" (35413, Рівненська область, Гощанський район, село Бабин, вулиця Заводська, 1, ) 12 000 000 (дванадцять мільйонів) грн. 00 коп. заборгованості, 4 884 000 (чотири мільйони вісімсот вісімдесят чотири тисячі) грн. 00 коп. інфляційних втрат, 3% річних в сумі 181 479 (сто вісімдесят одну тисячу чотириста сімдесят дев'ять) грн. 45 коп. та 67 346 (шістдесят сім тисяч триста сорок шість) грн. 63 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В задоволенні позову в частині стягнення 1 452 821 грн. 92 коп. пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено "17" серпня 2015 року.

Суддя Пашкевич І.О.