ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"11" серпня 2015 р. Справа № 911/2340/15

За позовом публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк», Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Київська обл., м. Славутич

про стягнення 183288,56 грн

Суддя Третьякова О.О.

Представники сторін:

Позивача ОСОБА_3, довіреність №1821-К-0 від 28.04.2015;

Відповідача не зявився.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області з позовною заявою б/№ від 30.03.2015 (за вх. суду №2439/15 від 04.06.2014) звернулось публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 «Приватбанк» (далі - Позивач) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі Відповідач) про стягнення 183288,56 грн, з яких 95502,18 грн заборгованості за кредитом, 63997,82 грн заборгованості по процентам за користування кредитом та 23788,56 грн пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на порушення Відповідачем грошових зобов'язань за Договором банківського обслуговування б/№ від 23.03.2011 (далі Договір).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.06.2015 порушено провадження у справі №911/2340/15 та призначено її розгляд на 23.06.2015 о 12:20 год.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.06.2015 розгляд справи відкладено на 08.07.2015 у звязку з неявкою сторін.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.07.2015 на підставі ст.69 Господарського процесуального кодексу України строк вирішення спору у справі №911/2340/15 за клопотанням Позивача б/№ від 08.07.2015 (вх. суду №16047/15 від 08.07.2015) продовжено по 20.08.2015, розгляд справи відкладено на 11.08.2015.

Відповідач у судові засідання жодного разу не зявився, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не подав, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвали Господарського суду Київської області від 05.06.2015, 23.06.2015 та 08.07.2015 направлялись Відповідачу з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення на адресу (07100, АДРЕСА_1), зазначену Позивачем у позові, яка відповідає адресі, зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, про що свідчить здійснений судом витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 10.08.2015 за №21002336.

Враховуючи, що Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що зокрема підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №847 від 09.06.2015 (за вх. суду №15516/15 від 08.07.2015), №449 від 25.06.2015 (за вх. суду №15515/15 від 08.07.2015) та №162 від 10.07.2015 (за вх. суду №17494/15 від 27.07.2015), явка Відповідача обовязковою не визнавалась і його відсутність не перешкоджає всебічному, повному та обєктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

В порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 11.08.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та врахувавши пояснення представника Позивача, суд

встановив:

Між публічним акціонерним товариством ОСОБА_1 Банком «Приватбанк» (Банком) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Клієнтом) на підставі заяви Відповідача про відкриття поточного рахунку від 23.03.2011 укладено Договір банківського обслуговування б/№ від 23.03.2011 (далі - Договір), відповідно до умов якого ОСОБА_1 відкрив Клієнту поточний рахунок.

В заяві про відкриття поточного рахунку зазначено, що Клієнт підписавши цю заяву, погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, у тому числі з умовами та правилами обслуговування по розрахунковим картам та розташованими на сайті банку тарифами банку.

Таким чином Відповідач приєднався приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг (надалі - Умови), тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування б/№ від 23.03.2011 (далі - Договір) та взяв на себе зобов'язання виконувати умови Договору.

Також, підписавши заяву про відкриття поточного рахунку, Відповідач був обізнаний та погодився, що ОСОБА_1 у разі відсутності або недостатності коштів на рахунку Клієнта (у разі перевищення суми платежу над залишком власних коштів) ОСОБА_1 може встановити Клієнту на рахунок кредитний ліміт.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. При цьому, як визначено відповідною нормою, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Отже, укладений у спосіб, встановлений за згодою сторін, Договір банківського обслуговування є підставою для виникнення у його сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань в силу ст. ст.173, 174, ч.1 ст.175 ГК України.

Відповідно до Договору, Відповідач погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг або окремо укладених з клієнтом договорів, після чого останньому 23.03.2011 відкрито в Банку поточний рахунок №0889 та надано право користуватися послугами Банку, серед яких також послуга Гарантований платіж, якою Відповідач почав користуватися з 17.12.2013, шляхом реєстрації відповідних заявок в системі Internet Banking Приват-24.

Як вбачається з п.3.2.1.1.16 Умов при укладанні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до Умов та правил надання банківських послуг (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), ОСОБА_1 і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом першого підпису; підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» - електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму.

Пунктом 3.1.1.73 Умов передбачено, що банк надає послугу гарантований платіж для виконання грошових зобов'язань за господарськими договорами, що укладаються між клієнтом та його контрагентами, а також між клієнтом і банком (далі послуга); послуга надається у вигляді виконання банком заявок на договірне списання коштів (далі - гарантований платіж або заявка), згідно якої клієнт-платник доручає банку зарахувати кошти на рахунок отримувача, у сумі і у дату, зазначені при створенні заявки; послуга надається банком як за рахунок власних коштів платника, так і за рахунок кредитних коштів; споживачами цієї послуги є платник і одержувач платежів за господарськими договорами.

Відповідно до п.3.1.1.74 Умов у разі необхідності отримання отримувачем послуги, платник за допомогою системи дистанційного обслуговування інтернет-клієнт-банк Приват24 (далі - Приват24) подає у банк заявку на договірне списання коштів за встановленою формою, обов'язковими реквізитами якої є: номер і дата заявки (надається автоматично), рахунок платника, рахунок одержувача, сума платежу, призначення платежу (із зазначенням відомостей про господарській договір, на виконання оплати по якому подається заявка), дата зарахування коштів одержувачу (дата виконання заявки), вказівки за рахунок яких коштів (власних коштів клієнта/кредитних/змішано) необхідно зарезервувати гроші для виконання гарантованого платежу. При цьому, створенні в Приват 24 заявки в обовязковому порядку підписуються ключами електронних підписів посадових осіб клієнтів-платників.

Згідно з п.3.1.1.75 Умов після отримання банком за допомогою системи дистанційного обслуговування заявки, банк розглядає її на предмет надання або відмови у наданні послуги, у разі відсутності у платника власних коштів та/або недостатньої інформації щодо кредитоспроможності платника.

Як визначено п.3.1.1.76.2 Умов якщо надання послуги здійснюється за рахунок кредитних коштів, банк надає платнику кредит у розмірі, передбаченому у заявці (платіжному дорученні) (в межах встановленого ліміту) шляхом зарахування їх на рахунок 3648. При цьому, порядок надання банком кредиту та його порядок погашення платником здійснюється згідно п.3.2.2. Умов та правил надання кредиту.

Відповідно до п.3.2.2.1 Умов банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати клієнту кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії, з лімітом та на цілі, зазначені у заявці (платіжному дорученні), яким клієнт приєднується до відповідних Умов в обмін на зобов'язання клієнта по поверненню кредиту, сплаті процентів, винагороди в обумовлені цим договором строки.

Як вбачається з п.3.2.2.2 Умов Клієнт погашає заборгованість по кредиту у розмірі, зазначеному у платіжному дорученні клієнта у строк до 30 днів з дати здійснення платежу, зазначеної у платіжному дорученні; за користування кредитом у період з дати ініціювання клієнтом платіжного доручення до дати виконання платіжного доручення клієнт сплачує проценти у розмірі 4% від розміру заборгованості в період з дня виконання заявки за рахунок кредитних коштів до 30.06.2014 клієнт за користування кредитом сплачує проценти у розмірі 28% річних, а, починаючи з 01.07.2014, 36% річних від суми заборгованості. Як визначено п.3.2.2.2 Умов, у разі не погашення заборгованості клієнтом за кредитом у строк до 30 днів включно, на 31-й день заборгованість по кредиту стає простроченою. При цьому за користування кредитом клієнт сплачує проценти у розмірі 56 % річних від суми заборгованості.

Як встановлено під час розгляду справи, Позивачем на підставі заявок Відповідача, які підтверджені банком (копії наявні в матеріалах справи), здійснювалось перерахування коштів в період з 17.12.2013 по 20.02.2014 за платіжними дорученнями Відповідача.

Судом досліджено, що прострочена заборгованість на рахунку Відповідача з'явилася 06.03.2014 і не була погашена в момент, коли Відповідач не здійснив внесення чергового платежу в рахунок погашення заборгованості.

Тож, як вбачається з наявної в матеріалах справи банківської виписки з рахунку Відповідача №0273 за період з 17.12.2013 по 07.07.2015, Відповідач свої зобов'язання за даним Договором в повному обсязі та своєчасно не виконав, у зв'язку із чим Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів з вимогою про стягнення з Відповідача 95502,18 грн заборгованості за кредитом, 63997,82 грн заборгованості по процентам за користування кредитом за загальний період з 06.03.2014 по 13.05.2015 та 23788,56 грн пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором за загальний період з 08.10.2014 по 13.05.2015.

Як передбачено ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматись від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку; зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Позика глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 Кредит і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Частиною 1 ст.1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

В абзаці 1 ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України зазначено якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п.2.2.10.1. Умов у випадку порушення Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті процентів за користування кредитом, передбачених Умовами п.п. 3.2.2.6.2., 3.2.2.9.1., 3.2.2.9.3. Договору, строків повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.2.2., 3.2.2.6.3., 3.2.2.6.16., 3.2.2.7.2. Договору, винагороди, передбаченої п.п. 3.2.2.6.5., 3.2.2.9.4-3.2.2.9.6. Договору Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права, передбаченого п.3.2.2.2. Договору - на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в Заявці від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно зі ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як зазначається в ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано;

Втім, відповідно до 3.2.2.10.4 Умов - нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п. 3.2.2.10.1 - 3.2.2.10.3 цього Договору, здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом.

Отже, Умовами, до яких приєднався Відповідач, підписавши заяву, змінено загальне правило, визначене ч.6 ст.232 ГК України, щодо припинення нарахування пені через шість місяців, що відповідає чинному законодавству, зокрема, відповідній нормі, яка встановлює можливість змінити загальне правило, шляхом визначення інших умов договором.

З метою досудового врегулювання спору Позивачем на адресу Відповідача направлялась претензія вих. №31217СNDSS0CM від 30.04.2015 про сплату заборгованості за Договором, а саме: заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, про що свідчить фіскальний чек ЦПЗ «Укрпошта» №6187 від 11.05.2015 з відповідним описом вкладення. Вказана претензія залишилась без відповіді та задоволення.

Враховуючи, що наведені нарахування в розрахунках Позивача відповідають вимогам чинного законодавства, Відповідачем не заперечені та належним чином не спростовані, оскільки відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів, що спростовують наведені у позові обставини, зокрема, первинних документів в підтвердження часткового або повного погашення заборгованості, останнім не подано, суд дійшов висновку, що вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 95502,18 грн заборгованості за кредитом, 63997,82 грн заборгованості по процентам за користування кредитом та 23788,56 грн пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відшкодування понесених Позивачем витрат по сплаті судового збору покладається судом на Відповідача в сумі 3665,77 грн на підставі ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 2, 43, 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (07100, АДРЕСА_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» (49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, Жовтневий р-н, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, код 14360570) 95502,18 грн (девяносто пять тисяч пятсот дві гривні вісімнадцять копійок) заборгованості за кредитом, 63997,82 грн (шістдесят три тисячі девятсот девяносто сім гривень вісімдесят дві копійки) заборгованості по процентам за користування кредитом та 23788,56 грн (двадцять три тисячі сімсот вісімдесят вісім гривень пятдесят шість копійок) пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором та 3665,77 грн (три тисячі шістсот шістдесят пять гривень сімдесят сім копійок) витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21 серпня 2015 року

Суддя О.О. Третьякова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.