ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.15 Справа№ 914/1857/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів,

до відповідача: Державного підприємства «Новояворівське державне підприємство «Екотрансенерго», с. Новий Яр, Львівська обл.,

про: стягнення 288 763,52 грн.

Суддя М.Синчук

при секретарі О. Гринчишин

За участю представників:

позивача: Пастушин Н.П. - довіреність №502-4414/2 від 31.12.2014 р.

відповідача: не з'явився.

Представнику позивача роз'яснено права та обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» до Державного підприємства «Новояворівське державне підприємство «Екотрансенерго» про стягнення 288 763,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем, в порушення умов договору про постачання електричної енергії не оплачено 193 722,80 грн. заборгованості за активну електроенергію та 1 066,8 грн. - 3% річних, 20 062,26 грн. - інфляційних втрат та окрім цього, перевищено споживання електроенергії в сумі 73 777,86 грн., та не оплачено заборгованість за перетікання реактивної електроенергії у сумі 133,80 грн.

Ухвалою від 10.06.2015р. провадження у справі порушено, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 22.06.2015р. Ухвалою суду від 22.06.2015р. розгляд справи відкладено на 06.07.2015р. Ухвалою суду від 06.07.2015р. строк розгляду справи продовжено, відкладено на 17.08.2015р.

В судове засідання 17.08.2015р. представник відповідача повторно не з'явився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом, про причини неявки уповноваженого представника в судове засідання не повідомив.

14.08.2015 р. представник відповідача через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач визнав заборгованість в сумі 193 722,80 грн. та за перетікання реактивної енергії - 133,80 грн. Крім того, просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 50% та відстрочити виконання рішення суду на шість місяців.

В судове засідання 17.08.2015р. представники позивача з'явилися, позовні вимоги підтримали, щодо зменшення розміру штрафних санкцій на 50% та відстрочення виконання рішення суду на шість місяців заперечили.

В судовому засіданні розгляд справи відкладено на 25.08.2015 р.

В судове засідання 25.08.2015 р. представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав.

В судове засідання 25.08.2015 р. представник відповідача не з'явився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом, про причини неявки уповноваженого представника в судове засідання не повідомив.

Відповідно до п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п.3.9.2 постанови).

Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.3 ст.22 ГПК України сторонни зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Суд, керуючись ст. 75 ГПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності пояснень (заперечень) відповідача щодо заявлених позовних вимог та представника відповідача у судовому засіданні, за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

26 січня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством "Львівобленерго" (перейменованим у Публічне акціонерне товариство "Львівобленерго") (надалі - позивач) та Яворівським державним гірничо-хімічним підприємством «Сірка» було укладено договір про постачання електричної енергії № 90210.

28.11.2006р. між ВАТ «Львівобленерго» та ДП «Новояворівське державне підприємство «Екотрансенерго» (яке є правонаступником Яворівського державним гірничо-хімічним підприємством «Сірка») укладено додаткову Угоду про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії № 90210, якою змінено номер Договору з № 90210 на 90531.

За умовами цього Договору постачальник електричної енергії (позивач у справі) продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю зазначеною у додатку №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач (відповідач у справі) оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 2.2.2. Договору передбачено, що постачальник зобов'язується: постачати споживачу електроенергію, як різновид товару: в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток №1 "Обсяги споживання електричної енергії споживачу та субспоживачу"); згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання, схем електропостачання, визначених додатками №11 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін"; із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами; забезпечити отримання споживачем електричної енергії на pівні дозволеної потужності зазначеної в додатку №9 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

Згідно п. 2.3.3. та п. 2.3.4. Договору споживач зобов'язаний: оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №2 «Порядок розрахунків» та №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії»; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком №7а (7б) «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

Згідно п. 8.3. Договору Додатки до цього Договору №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», №7а (7б) «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії», №10 «Розрахунок втрат електроенергії в мережах споживача» дійсні у разі їх погодження із електропередавальною організацією.

Згідно з Додатком №2, розрахунок споживача з постачальником електричної енергії за регульованим тарифом здійснюється за чинними тарифами, які встановлюються відповідно до положень нормативно-правових документів НКРЕ, згідно з Договором. Розрахунковим періодом вважається період з 01 числа попереднього місяця до 30 (31) числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на зазначений у договорі поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника електричної енергії.

Величина коштів, яку має оплатити споживач за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію, визначається постачальником електричної енергії як добуток обсягу електричної енергії, спожитої (переданої) між датами зняття показів засобів обліку, на тариф, який діяв на кінець розрахункового періоду. (п. 3 Додатку №2)

Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ. (п.п.3,4 „Порядку розрахунків").(п. 5 Додатку №2).

Рахунки на оплату платежів, передбачених даним договором, виписуються постачальником електричної енергії та надаються споживачу. Тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку. (п. 7 Додатку №2)

Згідно акту про використану електроенергію за розрахунковий період лютого 2015р. відповідач спожив 153406 кВт/год. Про що відповідачу вручено рахунок за активну електроенергію.

06.05.2015р. було складено акт, яким зафіксовано зміну показників основних лічильників електроенергії (а/с 20).

Згідно акту фіксації змін показників лічильника відповідачем спожито за розрахунковий період лютого 2015 р. 147334 кВт/ год. про що скеровано рахунок за активну електроенергію № 300402/44993-1 із нарахованою сумою 193 722,80 грн. (а/с 17).

Станом на момент розгляду справи заборгованість відповідачем не погашено.

Позивач також нараховує 3 % річних з простроченої суми - 1 066,8 грн. та 20 062,26 грн. - інфляційних втрат.

Відповідно до п. 4.2.2. Договору за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього Договору. Споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величини. При цьому плата за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50 000 кВт/год і більше.

Згідно з Додатком №1 до Договору обсяг споживання електроенергії відповідача на лютий 2015 року становив 80 000 кВт/год. (а/с 34).

В порушення умов договору відповідачем було спожито електричну енергію в обсягах 147334 кВт/год., тобто з перевищенням договірних величин споживання електроенергії на 67334 кВт/год., про що вказано в рахунку за перевищення договірної величини споживання електричної енергії №300303/44999-5 за лютий 2015 р. на суму 73 777,86 грн. (а.с.25).

06.03.2015 р. відповідачу надіслано рахунок №300303/44999-5 за лютий 2015 р. на суму 73 777,86 грн. за перевищення договірної величини споживання електричної енергії, що підтверджується списком згрупованих внутрішніх поштових відправлень від 06.03.2015 р. (а/с 26).

Окрім того, згідно п. 2.3.4. договору, споживач зобов'язується здійснювати оплату за перетікання реактивної електроенергії між електромережею Постачальника та електроустановками Споживача згідно з додатком 7а (7б). Враховуючи вищенаведене, внаслідок порушення відповідачем умов Договору, у нього виникла заборгованість за перетікання реактивної електроенергії у сумі 133,8 грн.

14.08.2015 р. представник відповідача через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач визнав заборгованість в сумі 193 722,80 грн. та за перетікання реактивної енергії - 133,80 грн. Крім того, просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 50% та відстрочити виконання рішення суду на шість місяців.

В судових засіданнях представники позивача щодо зменшення розміру штрафних санкцій на 50% та відстрочення виконання рішення суду на шість місяців заперечили.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, в тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Згідно ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, 26 січня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством "Львівобленерго" (перейменованим у Публічне акціонерне товариство "Львівобленерго") (надалі - позивач) та Яворівським державним гірничо-хімічним підприємством «Сірка» було укладено договір про постачання електричної енергії № 90210.

28.11.2006р. між ВАТ «Львівобленерго» та ДП «Новояворівське державне підприємство «Екотрансенерго» (яке є правонаступником Яворівського державним гірничо-хімічним підприємством «Сірка») укладено додаткову Угоду про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії № 90210, якою змінено номер Договору з № 90210 на 90531.

За умовами цього Договору постачальник електричної енергії (позивач у справі) продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю зазначеною у додатку №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач (відповідач у справі) оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 2.2.2. Договору передбачено, що постачальник зобов'язується: постачати споживачу електроенергію, як різновид товару: в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток №1 "Обсяги споживання електричної енергії споживачу та субспоживачу"); згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання, схем електропостачання, визначених додатками №11 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін"; із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами; забезпечити отримання споживачем електричної енергії на pівні дозволеної потужності зазначеної в додатку №9 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

Згідно п. 2.3.3. та п. 2.3.4. Договору споживач зобов'язаний: оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №2 «Порядок розрахунків» та №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії»; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком №7а (7б) «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

Згідно з Додатком №2, розрахунок споживача з постачальником електричної енергії за регульованим тарифом здійснюється за чинними тарифами, які встановлюються відповідно до положень нормативно-правових документів НКРЕ, згідно з Договором. Розрахунковим періодом вважається період з 01 числа попереднього місяця до 30 (31) числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на зазначений у договорі поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника електричної енергії.

Величина коштів, яку має оплатити споживач за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію, визначається постачальником електричної енергії як добуток обсягу електричної енергії, спожитої (переданої) між датами зняття показів засобів обліку, на тариф, який діяв на кінець розрахункового періоду. (п. 3 Додатку №2)

Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ. (п.п.3,4 „Порядку розрахунків").(п. 5 Додатку №2).

Рахунки на оплату платежів, передбачених даним договором, виписуються постачальником електричної енергії та надаються споживачу. Тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку. (п. 7 Додатку №2)

Згідно акту про використану електроенергію за розрахунковий період лютого 2015р. відповідач спожив 153406 кВт/год. Про що відповідачу вручено рахунок за активну електроенергію.

06.05.2015р. було складено акт, яким зафіксовано зміну показників основних лічильників електроенергії (а/с 20).

Згідно акту фіксації змін показників лічильника відповідачем спожито за розрахунковий період лютого 2015 р. 147334 кВт/ год. про що скеровано рахунок за активну електроенергію № 300402/44993-1 із нарахованою сумою 193 722,80 грн. (а/с 17).

Враховуючи вищенаведене, вимога позивача про стягнення 193 722,80 грн. заборгованості за активну електроенергію за лютий 2015р. є обґрунтованою.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються із приписами, встановленими Господарським кодексом України.

Так, у відповідності із ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Таким чином, нарахування позивачем 3 % річних з простроченої суми - 1 066,8 грн. та 20 062,26 грн. - інфляційних втрат є обгрунтованими.

Відповідно до п. 4.2.2. Договору за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього Договору. Споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величини. При цьому плата за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50 000 кВт/год і більше.

Згідно з Додатком №1 до Договору обсяг споживання електроенергії відповідача на лютий 2015 року становив 80 000 кВт/год. (а/с 34).

В порушення умов договору відповідачем було спожито електричну енергію в обсягах 147334 кВт/год., тобто з перевищенням договірних величин споживання електроенергії на 67334 кВт/год., про що вказано в рахунку за перевищення договірної величини споживання електричної енергії №300303/44999-5 за лютий 2015 р. на суму 73 777,86 грн. (а.с.25).

Як встановлено судом, 06.03.2015 р. відповідачу надіслано рахунок за рахунок за перевищення договірної величини споживання електричної енергії №300303/44999-5 за лютий 2015 р. на суму 73 777,86 грн., що підтверджується списком згрупованих внутрішніх поштових відправлень від 06.03.2015 р. (а/с 26).

Однак, станом на час розгляду справи, заборгованість не погашена. Тому позовна вимога про стягнення заборгованості за перевищення договірної величини споживання електричної енергії за лютий 2015 р. на суму 73 777,86 грн. є обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 6.33. ПКЕЕ, Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, погодженої НКРЕ, затвердженої наказом Мінпаливенерго України від 17.01.20002р. 3 19, було укладено додаток №7а до Договору № 90531 від 01.07.2013п. «Про порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

Згідно п. 2.3.4. договору, споживач зобов'язується здійснювати оплату за перетікання реактивної електроенергії між електромережею Постачальника та електроустановками Споживача згідно з додатком 3 7а. Враховуючи вищенаведене, внаслідок порушення відповідачем умов Договору, вимога про стягнення заборгованості за перетікання реактивної електроенергії у сумі 133,8 грн. є обґрунтованою і підлягає до задоволення.

На час розгляду справи судом, відповідач не подав докази погашення боргу в повному обсязі, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

14.08.2015 р. представник відповідача через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач визнав заборгованість в сумі 193 722,80 грн. та за перетікання реактивної енергії - 133,80 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо об'єктивних доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідач щодо заявлених позовних вимог не заперечив, доказів погашення боргу не подав, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго" щодо стягнення заборгованості: за активну електроенергію в сумі 193 722,80 грн., 3 % річних з простроченої суми - 1 066,80 грн. та 20 062,26 грн. - інфляційних втрат, заборгованості за перевищення договірної величини споживання електричної енергії за лютий 2015 р. на суму 73 777,86 грн. та заборгованості за перетікання реактивної електроенергії в сумі 133,80 грн. є обґрунтованим та підлягають до задоволення.

14.08.2015 р. представник відповідача через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 50% та відстрочити виконання рішення суду на шість місяців.

В пункті 6 статті 83 ГПК України передбачено право суду, постановляючи рішення, відстрочити або розстрочити його виконання. При цьому слід враховувати приписи ст. 121 ГПК України про те, що за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарсього суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17 жовтня 2012 року N 9, відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк. Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відтак, відстрочка виконання судового рішення може бути встановлена судом лише за умов наявності виключних обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, в основу ухвали про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим його виконання.

Як вбачається із заяви відповідача, він обґрунтовує неможливість виконання судового рішення важким фінансовим становищем та відсутністю грошових коштів.

Проте, вказані обставини не є такими, що відповідають визначеним в ст.121 ГПК України обставинам при яких надається відстрочка виконання рішення. Заявником не доведено, яким чином вони ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Останнім також не наведено виняткових обставин, які б могля бути підставою для відстрочки виконання рішення.

Фактично обставини, на які заявник (відповідач) посилається, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у даний час та можливість настання для нього негативних наслідків у зв'язку з цим, а не на обставини, що унеможливлюють або утруднюють виконання рішення суду у даній справі.

Відповідно до статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З аналізу наведених обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви відповідача про відстрочку виконання рішення слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, оскільки судове рішення прийнято на користь позивача, судові витрати потрібно покласти на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 33, 34 43, 49, 81, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Новояворівське державне підприємство «Екотрансенерго» (адреса: 81051, Львівська обл.., Яворівський р-н, с. Новий Яр, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» (адреса: 79026, вул. Козельницька, 3, м. Львів; ідентифікаційний код 00131587) 193 722,80 грн. заборгованості за поставлену активну електроенергію, 1 066,80 грн. - 3% річних, 20 062,26 грн. - інфляційних нарахувань, 133,80 грн. боргу за перетікання реактивної електроенергії, 73 777,86 грн. за перевищення договірної величини споживання електричної енергії та 5 775,30 грн. судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено 28.08.2015 р.

Суддя Синчук М.М.