КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2015 р. Справа№ 903/496/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Ільєнок Т.В.

Тарасенко К.В.

секретар судового засідання - Пугачова А.С.,

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 18.08.2015 року по справі № 903/496/15 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора міста Нововолинська на ухвалу господарського суду міста Києва від 15.05.2015 року у справі № 903/496/15 (суддя Полякова К.В.)

за позовом прокурора міста Нововолинська в інтересах держави в особі

державного підприємства "Волиньвугілля"

до публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

про розірвання договору та стягнення 103 185,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.05.2015 року у справі №903/496/15 позовну заяву прокурора міста Нововолинська в інтересах держави в особі державного підприємства "Волиньвугілля" до публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про розірвання договору та стягнення 103185,74 грн. повернуто без розгляду.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, прокурор міста Нововолинська повторно звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду міста Києва від 15.05.2015 року у справі № 903/496/15, у якій просить зазначену ухвалу скасувати, а справу передати для розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу скаржник мотивує тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2015 року (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Гончаров С.А.) задоволено клопотання прокурора міста Нововолинська про поновлення строку для подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 15.05.2015 року у справі № 903/496/15; відновлено прокурору міста Нововолинська строк для подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 15.05.2015 року у справі № 903/496/15; прийнято апеляційну скаргу прокурора міста Нововолинська на ухвалу господарського суду міста Києва від 15.05.2015 року у справі №903/496/15 до провадження; розгляд апеляційної скарги призначено на 27.07.2015 року.

Розпорядженням голови Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2015 року змінено склад судової колегії.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2015 року (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Тищенко О.В.) прийнято апеляційну скаргу прокурора міста Нововолинська на ухвалу господарського суду міста Києва від 15.05.2015 року у справі №903/496/15 до провадження та розгляд апеляційної скарги призначено на 27.07.2015 року.

Розпорядженням В.о. керівника апарату Київського апеляційного господарського суду № 09-52/1043/15 від 03.08.2015 року у зв'язку з перебуванням головуючого суддів (судді-доповідача) Іоннікової І.А. у відпустці, відповідно до підпункту 2.3.50, пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 903/496/15.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу прокурора міста Нововолинська 03.08.2015 року передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Ільєнок Т.В., Куксов В.В.

У зв'язку з перебуванням судді Куксов В.В. та Ільєнок Т.В. у відпустці розпорядженням секретаря палати Київського апеляційного господарського суду від 06.08.2015 року здійснено заміну судової колегії та для розгляду апеляційної скарги по справі № 903/496/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Сулім В.В. та Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.08.2015 року прийнято апеляційну скаргу прокурора міста Нововолинська на ухвалу господарського суду міста Києва від 15.05.2015 року у справі № 903/496/15 до провадження та розгляд апеляційної скарги призначено на 18.08.2015 року.

У зв'язку з перебуванням судді Суліма В.В. у відпустці розпорядженням секретаря палати Київського апеляційного господарського суду від 18.08.2015 року здійснено заміну судової колегії та для розгляду апеляційної скарги по справі № 403/496/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Ільєнок Т.В. та Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.08.2015 року по справі № 903/496/15 апеляційну скаргу прокурора міста Нововолинська на ухвалу господарського суду міста Києва від 15.05.2015 року у справі № 903/496/15 прийнято до провадження зазначеною колегією.

Державним підприємством "Волиньвугілля" та публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" на підставі ст. 96 ГПК України не надано до суду відзиву на апеляційну скаргу.

Представник прокуратури був присутнім в судовому засіданні та надав свої пояснення, якими підтримав доводи, що викладені в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу господарського суду міста Києва від 15.05.2015 року скасувати та направити справу до місцевого суду для розгляду по суті.

Представники позивача та відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомили.

Враховуючи викладене, а також наявність в матеріалах справи всіх необхідних для перегляду рішення доказів, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутністю представників позивача та відповідача, проти чого також не заперечує представник прокуратури, присутній у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, виступ представника прокуратури, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду міста Києва від 15.05.2015 року по справі № 903/496/15 - скасуванню, виходячи з наступного.

Як визначає ст. 106 ГПК України, окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема ухвала про повернення позовної заяви (п. 2 ч. 1 ст. 106 ГПК України).

Апеляційні скарги на ухвали місцевого суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення господарського суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Слід зазначити, що відповідно ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. ст. 42, 43 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами, а господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Основні вимоги, що пред'являються до форми та змісту позовної заяви, а також вимоги щодо надання разом з нею певних доказів, визначені ст. ст. 54 - 57 ГПК України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.05.2015 року у справі № 903/496/15 позовну заяву прокурора міста Нововолинська в інтересах держави в особі державного підприємства "Волиньвугілля" до публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про розірвання договору та стягнення 103185,74 грн. повернуто без розгляду на підставі п. 1, 6 ст. 63 ГПК України.

Підставою для повернення вказаної позовної заяви судом першої інстанції зазначено неправильне визначення прокурором органу, уповноваженого здійснювати функції виконавчої влади у спірних правовідносинах, а також неподання прокурором доказів відправлення позовної заяви позивачеві.

Однак, колегія суддів з зазначеним погодитись не може, з огляду на наступне.

У відповідності до п. 1 рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року, прокурор самостійно вирішує та обґрунтовує в позовній заяві, з якою і звертається до суду, в чому полягають порушення інтересів держави або в чому існує, загроза інтересам держави, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, і така заява відповідно до вимог ст. 2 Господарського процесуального кодексу України є підставою для порушення справи в господарському суді. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково, або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, підприємств або організацій, так як держава може вбачати свої інтереси і в діяльності приватних підприємств, товариств та інших.

Згідно витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та із Статуту, державне підприємство «Волиньвугілля» засноване на державній власності, згідно наказу Мінпаливенерго Україні 12.12.2002 року № 722, і належить до сфери управління вказаного центрального органу виконавчої влади (аналогічні положення передбачені у наказі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 30.07.2014 року № 536). На сьогодні робота вказаного держаного підприємства підлягає реформуванню згідно Програми реформування роботи державних підприємств вугільної галузі від 02.06.2015 року та Плану заходів Міненерговугілля з виконання програми діяльності Кабінету Міністрів України та стратегії сталого розвитку «Україна 2020» у 2015 році.

Статтею 2 Закону України «Про підвищення престижності шахторської праці» передбачено, що держава сприяє розвитку вугільної і гірничодобувної промисловості та створює умови для високопродуктивної і безпечної праці на основі механізації та впровадження новітніх технологій у виробничі процеси.

Із врахуванням ст. ст. 15, 36-1, 37 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, ст. 2 ГПК України, п. 6.4 наказу Генерального прокурора України «Про організацію роботи органів прокуратури щодо представництва інтересів громадянина або держави в суді та їх захисту при виконанні судових рішень» від 28.11.2012 року № 6 гн, прокурор міста Нововолинська звернувся до господарського суду Волинської області із позовною заявою в інтересах держави в особі державного підприємства «Волиньвугілля», яку в подальшому за територіальністю скеровано до господарського суду м. Києва, оскільки порушенням договірних зобов'язань відповідачем публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» порушені економічні інтереси саме даного підприємства, яке самостійно розпоряджається власними коштами з метою забезпечення функціонування його господарської діяльності, а не Міністерства енергетики та вугільної промисловості. При зверненні до суду із вказаним позовом прокурором міста Нововолинська обґрунтовано наступним чином, у чому саме полягає порушення інтересів держави, зокрема вказано, що невиконання відповідачем умов договору про розрахунково-касове обслуговування № 18553 є істотним, оскільки на момент звернення на рахунку, які обслуговуються відповідачем, перебувають грошові кошти позивача у розмірі 98 453,95 грн., які не надійшли згідно визначених у платіжних дорученнях призначеннях, а також не повернуті відповідачем на рахунок, який зазначено позивачем, внаслідок чого позивач позбавлений можливості виконати зобов'язання перед третіми особами, направити дані кошти на інші цілі. ДП «Волиньвугілля» є державним підприємством, юридичною особою. Пріоритетним завданням вказаного підприємства згідно Статуту є видобування та збагачення кам'яного вугілля, пошук корисних копалин, гірничі роботи, експлуатація родовищ корисних копалин та інші. Насьогодні ДГІ «Волиньвугілля» перебуває у скрутному фінансовому становищі у зв'язку із недофінансуванням державою видатків на утримання і функціонування підприємства, зокрема заборгованість по виплаті заробітної плати становить 7,4 млн. грн. Із врахування викладеного, коштів для сплати судового мита для звернення до суду у позивача немає, а тому останній звернувся до прокурора міста Нововолинська із відповідною заявою.

Крім того, сторонами договору від 22.05.2014 є не зазначений центральний орган виконавчої влади, а державне підприємство «Волиньвугілля», і саме дане підприємство звернулось із відповідною заявою в прокуратуру міста. Вказане узгоджується із нормами, викладеними у ст. 21 ГПК України, згідно яких сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Більше того, викладений висновок в оскаржуваній ухвалі не узгоджується із принципом диспозитивності у господарському судочинстві, що передбачений ст. ст. 1, 2, 22 ГПК України, з метою реалізації якого, із врахуванням законності, прокурор міста Нововолинська звернувся із позовом до суду саме в інтересах держави в особі державного підприємства «Волиньвугілля».

Таким чином, прокурором міста Нововолинська правильно визначено позивача - державне підприємство, інтереси якого порушено внаслідок невиконання зобов'язань відповідачем.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України судочинство повинне визначатися виключно законами України.

Також згідно ст. 4 ГПК України передбачено, що господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, звернення прокурора до суду з позовом в інтересах державного підприємства «Волиньвугілля» є обґрунтованим та підтвердженим матеріалами справи та не є підставою для повернення позовної заяви на підставі п. 1 ст. 63 ГПК України.

Частиною 1 ст. 56 ГПК України передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Докази виконання вимог вказаної норми, в силу п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України, додаються до позовної заяви.

У статті 63 ГПК України визначені підстави для повернення позовної заяви без розгляду, зокрема, відповідно до п. 6 ч. 1 цієї статті суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Другою підставою, що потягло за собою повернення позовної заяви, є посилання суду першої інстанції на невиконання прокурором обов'язку передбаченого ст. 56 та 57 ГПК України щодо направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів позивачу з описом вкладення.

Однак, колегія апеляційного господарського суду не погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з додатків до позовної заяви № 834 вих-15 від 28.04.2015 року до суду було надано докази відправки позову та доданих до нього документів позивачу, що підтверджується довідкою позивача, якою повідомлено, що 28.04.2015 року на адресу державного підприємства «Волиньвугілля» надійшла копія позовної заяви з додатками (а.с. 107).

Таким чином, факт надсилання позичені копії позовної заяви № 834 вих-15 від 28.04.2015 року та всіх доданих до неї документів підтверджується довідкою, на якій стоїть вхідний номер № 857/8.1/11.2-13 від 28.04.2015 року, штамп та підпис в.о. генерального директора державного підприємства «Волиньвугілля», що є належним доказом надсилання та отримання позивачем копії позовної заяви з усіма доданими до неї документами, на що не звернув увагу суд першої інстанції.

При таких даних колегія суддів приходить до висновку, що прокурором було здійснено всі передбачені чинним законодавством України дії щодо надсилання позивачу копії позовної заяви та наданих до неї документів.

Вказаний у ч. 1 ст. 63 ГПК України перелік підстав повернення позовної заяви є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч. 7 ст. 106 ГПК України, у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвали про повернення позовної заяви у справі справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Виходячи з викладеного вище, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала господарського суду міста Києва від 15.05.2015 року у справі № 903/496/15 - підлягає скасуванню з наступним направленням справи до місцевого господарського суду для подальшого розгляду.

З огляду на вищезазначене, керуючись ст. ст. 28, 54, 56, 57, 63, 99, 101-105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу прокурора міста Нововолинська на ухвалу господарського суду міста Києва від 15.05.2015 року у справі № 903/496/15 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 15.05.2015 року у справі № 903/496/15 скасувати.

3. Матеріали справи № 903/496/15 направити до господарського суду міста Києва для подальшого розгляду.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Т.В. Ільєнок

К.В. Тарасенко