номер провадження справи 11/139/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2015 Справа № 908/3982/15

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя Гончаренко С.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Публічне акціонерне товариство «Бердянське підприємство теплових мереж» (вул. Мазіна, буд. 65/97, м. Бердянськ, Запорізька область, 71100, код. ),

до відповідача: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (вул.К.Маркса, буд.22/69, кв.86, м. Бердянськ, Запорізька область, 71100, ІПН НОМЕР_1),

відомості про представників сторін та учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_2 дов. №1 від 05.01.2015;

від відповідача: не зявився;

про: стягнення 24131,17грн., -

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 15163,14грн. заборгованості за поставлену теплову енергію.

06.07.2015 порушено провадження по справі, призначені дата і час судового засідання, в порядку підготовки справи до слухання сторони зобовязані вчинити дії та надати документи, необхідні для всебічного та обєктивного вирішення спору.

29.07.2015 позивач збільшив позовні вимоги. Просить додатково стягнути 14330,12 грн. пені, 172,05грн. 3% річних та 3240,84грн. інфляційних втрат.

Збільшення позовних вимог відповідають вимогам Господарського процесуального кодексу України і прийняті судом до розгляду.

Крім того, позивач повідомив суд про те, що після порушення провадження по справі відповідачем було сплачено 7696,00грн. заборгованості.

У відповідності до п. 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців»).

Згідно до даних, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (minjust.gov.ua), юридичною адресою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є АДРЕСА_1, 71100.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в позовній заяві та заяві про збільшення розміру позовних вимог, при цьому повідомив, що спір виник внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих зобовязань за договором №518 купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення від 09.02.2011 в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг, в наслідок чого утворилась заборгованість. Затримка оплати вартості поставленої теплової енергії обумовила нарахування сум пені, 3% річних та втрат від інфляції. Разом з цим, позивач просить судові витрати, повязані із розглядом справи віднести на відповідача.

Відповідач вимоги суду не виконав, відзив на позовну заяву та витребувані докази не надав, акт звіряння взаємних розрахунків, направлений на його адресу позивачем, не підписав. В судове засідання повноважного представника не направив. Заяв про розгляд справи без повноважного представника відповідача на адресу суду не надходило. За таких обставин, справа розглядається в порядку передбаченому ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в матеріалах справи документами та за відсутністю повноважного представника відповідача.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, а також ретельно дослідивши додатково надані сторонами докази, встановив наступні обставини:

Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) закріплено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до п. 2 цієї статті підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Зобовязанням, відповідно до п. п. 1, 2 ст. 509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

09.02.2011 між публічним акціонерним товариством «Бердянське підприємство теплових мереж» (надалі - Постачальник) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (надалі Споживач) укладено договір №518 купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення (надалі Договір).

Згідно п. 1.1 вказаного Договору Постачальник відпускає теплову енергію на потреби опалення обєктів Споживача, а Споживач одержує теплову енергію та оплачує її вартість відповідно до умов даного договору та виставленого рахунку.

У п. 8.1 Договору зазначено, що даний договорі укладений строком з 01.02.2011 по 30.01.2012 і вважається пролонгованим на той же строк та на тих же умовах, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодною із сторін не буде заявлено про припинення цього договору або перегляд його умов.

Статтею 655 ЦК України передбачено, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивач, виконуючи договірні зобовязання, за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року відпустив відповідачу теплову енергію на суму 15163,14грн., що підтверджується рахунками-актами виконаних робіт за вказаний період.

Стаття 692 ЦК України визначає обовязок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з п. 4.5. Договору рахунок-акт виконано них робіт виписується до 15 числа місяця, наступного за звітнім.

Позивач щомісяця направляв рахунки-акт на адресу відповідача, про свідчать реєстри на відправку рахунків та актів, з відмітками поштових відділень.

Відповідно до п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, споживач зобовязаний дотримуватись вимог норматипно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Згідно п. 4.6. Договору, оплата проводиться Споживачем не пізніше 20 числа наступного за звітнім місяцем.

Стаття 193 Господарського кодексу України (надалі ГК України) передбачає, субєкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 ЦК України. Так, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Відповідач взяті на себе зобовязання належним чином (своєчасно та у повному обсязі) не виконував.

Згідно розрахунку на дату звернення позивача із позовом (06.07.2015) заборгованість за поставлену теплову енергію за період з жовтня 2014 по квітень 2015 складала 15163,14грн.

Під час розгляду справи, платіжним дорученням №@2PL087392 від 16.07.2015, відповідачем була частково сплачена заборгованість у розмірі 7696,00грн.

Таким чином, заборгованість відповідача день розгляду справи складає 7467,14грн.

Позовні вимоги в частині стягнення 7696,00грн. підлягають припиненню на підставі п.1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у звязку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами.

У п. 5.1. Договору сторони узгодили, що за невиконання або неналежне виконання своїх обовязків за договором, сторони несуть відповідальність відповідно до діючого законодавства України.

Відповідно до п.5.3.4. Договору Споживач за несвоєчасну оплату отриманих послуг сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більш ніж 100% суми заборгованості. Пеня нараховується за шість останніх місяців, що передують даті подання позову до суду.

Частиною третьою статті 1 Закону України «Про відповідальність субєктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» передбачено, що субєкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

У п.6 оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.04.2013 №01-06/767/2013 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» зазначено, що оскільки Законом України «Про відповідальність субєктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» встановлено відповідальність за несвоєчасне внесення плати за надані комунальні послуги, то нарахування пені має відбуватися відповідно саме до положень названого Закону, а приписи Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» до таких правовідносин не застосовуються.

Відповідно до п.2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

У таких випадках нарахування пені здійснюється не за Законом України «Про відповідальність за невиконання грошових зобовязань», а на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини.

Позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню в сумі 14330,12грн. за період з 21.11.2014 по 14.07.2015.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України божник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

За порушення строків оплати позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 172,05грн. 3% річних за період з 21.11.2014 по 14.07.2015 та 3240,84грн. втрат від інфляції за період з грудня 2014 по червень 2015.

Суми пені, 3% річних та втрат від інфляції ретельно перевірені в судовому засіданні, розрахунок здійснено вірно.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 7467,14грн. заборгованості за поставлену теплову енергію, 14330,12грн. пені, 172,05грн. 3% річних та 3240,84грн. втрат від інфляції позивачем заявлені правомірно та обґрунтовано, а тому підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що часткова сплата заборгованості була здійснена після порушення провадження у справі, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати слід віднести на відповідача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 75, п. 1-1. ст. 80, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (вул.К.Маркса, буд.22/69, кв.86, м. Бердянськ, Запорізька область, 71100, ІПН НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» (вул. Мазіна, буд. 65/97, м. Бердянськ, Запорізька область, 71100, код. ) 7467 (сім тисяч чотириста шістдесят сім) грн. 14коп. заборгованості за поставлену теплову енергію, 14330 (чотирнадцять тисяч триста тридцять) грн. 12коп. пені, 172 (сто сімдесят два) грн. 05коп. 3% річних та 3240 (три тисячі двісті сорок) грн. 84коп. втрат від інфляції та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 7696,00грн. провадження у справі припинити.

В засіданні 25.08.2015 оголошена вступна і резолютивна частини рішення. Рішення в повному обсязі складено і підписане 27.08.2015.

Суддя С.А. Гончаренко