ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.15 Справа№ 914/1479/15

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», м. Київ,

до відповідача 1: Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м. Львів,

до відповідача 2: Служби автомобільних доріг у Львівській області, м. Львів,

про: стягнення 12 538,57 грн.

Суддя М.Синчук

при секретарі Н. Григорчук

За участю представників:

позивача: не зявився,

відповідача 1: ОСОБА_1 довіреність №1 від 11.06.2015 р.

відповідача 2: ОСОБА_2 довіреність № 01н-05/18-05 від 05.01.15р.

Представникам відповідач 1 та відповідача 2 роз'яснено права та обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» до Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення 12 538,57 грн. в порядку регресу.

Ухвалою від 08.05.2015 р. провадження у справі порушено, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 26.05.2015 р.

Ухвалою суду від 08.05.2015 р. позивача зобовязано надати суду оригінал додатку № 2 договір добровільного страхування наземного транспорту №А0178177 від 07.05.2011 р., до позовної заяви для огляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 26.05.2015р. розгляд справи відкладено на 08.06.2015р. Ухвалою суду від 08.06.2015р. розгляд справи відкладено на 22.06.2015р. до участі у справі залучено відповідача 2 - Службу автомобільних доріг у Львівській області. Ухвалою суду від 22.06.2015р. розгляд справи відкладено на 01.07.2015р.

В судове засідання 01.07.2015 р. представник позивача не зявився, вимог ухвали суду від 08.05.2015 р. не виконав. Через канцелярію суду 23.06.2015р. надав копію Договору добровільного страхування № А 0178177.

В судове засідання 01.07.2015 р. представник відповідача 1 зявився, вимог ухвали суду від 22.06.2015р. не виконав, щодо позову заперечив. Подав клопотання про продовження строку розгляду для надання можливості подати необхідні докази.

В судове засідання 01.07.2015 р. представник відповідача 2 зявився, щодо позову заперечив з підстав наведених у відзиві № 01н-2151/18-05 від 26.06.15р. який подано через канцелярію суду, також надав довідку про відсутність тотожного спору.

Ухвалою суду від 01.07.2015 р. розгляд справи відкладено на 17.08.2015 р., строк розгляду справи продовжено.

В судове засідання 17.08.2015 року представник позивача не зявився.

14.08.2015 р. до канцелярії суду від представника позивача надійшла факсограма, згідно якої позивач просить відкласти розгляд справи у звязку із неможливістю виконати вимоги ухвали суду від 01.07.2015 р. та надати витребувані документи, а саме оригінал договору добровільного страхування наземного транспорту №А0178177 від 07.05.2011 р.

14.08.2015 р. до канцелярії суду від представника позивача надійшла факсограма, згідно якої позивач просить строк розгляду справи продовжити.

В судове засідання 17.08.2015 року представник відповідача 1 зявився, щодо позову заперечив, просить в задоволенні позову відмовити.

В судове засідання 17.08.2015 р. представник відповідача 2 зявився, щодо позову заперечив з підстав наведених у відзиві № 01н-2151/18-05 від 26.06.15р.

Суд, розглянувши заяву позивача про відкладення розгляду справи та клопотання продовження строку розгляду справи, дійшов висновку про безпідставність їх до задоволення з огляду на наступне. Позивач явку повноважного представника в судові засідання 26.05.2015 р., 08.06.2015 р., 22.06.2015 р., 01.07.2015 р. 17.08.2015 р. не забезпечив, вимог ухвали суду від 01.07.2015 р. не виконав, однак подав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із неможливістю надати витребувані докази, оскільки Додаток 2 (оригінал договору добровільного страхування наземного транспорту №А0178177 від 07.05.2011 р.,) до позовної заяви знаходиться в архіві страхової компанії позивача.

Відповідно до ст. 69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою суду від 01.07.2015 р. строк розгляду справи продовжено на п'ятнадцять днів.

Суд вважає подані клопотання необґрунтованими та не вбачає достатніх підстав для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю надати витребувані докази та продовження строку розгляду справи.

Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.3 ст.22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, оскільки про місце, час та дату розгляду справи останній повідомлений належно, проте не скористався правами передбаченими діючим господарським процесуальним законодавством, а також в матеріалах справи достатньо необхідних господарському суду документів для прийняття обґрунтованого та правомірного рішення.

Згідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши представників відповідача 1 та відповідача 2, проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

07.05.2011 р. між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія ТАС (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №А0178177, згідно якого ПрАТ СК ТАС застраховано майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією транспортного засобу марки Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1.

Ухвалою суду від 08.05.2015 р. позивача зобовязано надати суду оригінал договору добровільного страхування наземного транспорту №А0178177 від 07.05.2011 р.

В судові засідання 26.05.2015 р., 08.06.2015 р., 22.06.2015 р., 01.07.2015 р. 17.08.2015 р. представник позивача не зявився, вимог ухвали суду від 01.07.2015 р. не виконав, оригінал Договору не надав, оскільки Додаток 2 (оригінал) до позовної заяви знаходиться в архіві страхової компанії позивача.

Як вбачається з Довідки Відділу ДАІ Пустомитівського РВ ГУМВСУ у Львівській області (а.с. 23-24) 23.03.2012 р. близько 05 год. 25 хв. на 429 км + 700 м автодороги Н-09 Мукачево- Івано-Франківськ - Рогатин - Львів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу марки Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4, та під його керуванням.

Як зафіксовано в даній довідці, автомобіль марки Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1, внаслідок наїзду на перешкоду (вибоїну) втратив керування та отримав механічні пошкодження, що також підтверджується страховим актом №11740Р/17/2012 від 17.05.2012 р.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова розглянуто матеріали адміністративної справи, ОСОБА_5, працюючого виконробом філії Львівська ДЕД, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Відповідно до ч.4 ст. 35 ГПК України, вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Частина 4 ст. 140 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях місць провадження робіт, які зокрема спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4ст.140 КУпАП та притягнено до адміністративного стягнення.

15.02.2012 р. Службою автомобільних доріг у Львівській області, як Замовником, було укладено договір з ДП Львівський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України», як Підрядником, № 03-02/12 про надання послуг (виконання робіт) з поточного (планово-попереджувального) ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного та місцевого значення загального користування Львівської області.

Згідно п. 1.1 Договору Підрядник бере на себе у 2012 році, надати послуги (виконати роботи) зазначені в Технічних вимогах (Додаток №1), (мережа автомобільних доріг Львівської області державного значення 1043,6 км, місцевого значення 7 335,1 км), а замовник - прийняти і оплатити такі послуги в межах затверджених бюджетних на 2012 рік та фактично отриманих державних коштів на поточний (планово-попереджувальний) ремонт та експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення у Львівській області протяжністю 8 378,7 км., в тому числі автомобільних доріг державного значення 1 043,6 км, місцевого значення 7 335,1 км, у відповідності до Додатку №2 (Акт передачі автомобільних доріг).

Актом передачі автомобільних доріг, що є Додатком № 2 Договору та є його невід'ємною частиною, відповідач 2 передав, а Відповідач 1 прийняв мережу автомобільних доріг державного та місцевого значення Львівської області для виконання робіт з поточного ремонту і експлуатаційного утримання.

Згідно п. 7.4 Договору Підрядник несе відповідальність за незабезпечення безпеки дорожнього руху згідно діючих нормативів при виконанні підрядних послуг (робіт), якщо ці порушення виникли з вини Підрядника та призвели до дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач звернувся з позовною заявою до суду з вимогою до відповідача 1 та відповідача 2 про стягнення страхового відшкодування в сумі 12 538,57 грн. виплаченого потерпілій особі ОСОБА_4. До позовної заяви долучив платіжне доручення №34571 від 23.05.2012 р. на суму 46 539,21 грн. (призначення платежу: «пер.кошт (стр.відшк.пов.ст.пл.) по від №1230512 від 23.05.2012 зг.дог. По Аваль-Експрес №11/43-4-1/129 від 01.02.2008, в т.ч. ком.вин.за пос. Банку 482,59».). (а.с.49)

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.10 Закону України Про автомобільні дороги, державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Отже Служби автомобільних доріг у Львівській області є тим державним підприємством, яке уповноважене власником, а саме державою на здійснення заходів для забезпечення нормального стану доріг.

Відповідно до ст. 24 Закону України Про дорожній рух власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Згідно з положеннями ст.9 згаданого закону компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів.

Відповідно до Положення про Службу автомобільних доріг у Львівській області (нова редакція), затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України 02.11.2011 р. № 12, метою діяльності служби є організація утримання в належному технічному стані та розвиток мережі автомобільних доріг загального користування, мостів, штучних споруд. Предмет діяльності служби серед іншого полягає у організації будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування.

Відповідно до Закону України Про дорожній рух (ст.9) до компетенції власників автомобільних доріг належить передача права на експлуатаційне утримання доріг іншим юридичним особам.

Як встановлено судом, 15.02.2012 р. Службою автомобільних доріг у Львівській області, як Замовником, було укладено договір з ДП Львівський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України», як Підрядником, № 03-02/12 про надання послуг (виконання робіт) з поточного (планово-попереджувального) ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного та місцевого значення загального користування Львівської області.

Згідно п. 1.1 Договору Підрядник бере на себе у 2012 році, надати послуги (виконати роботи) зазначені в Технічних вимогах (Додаток №1), (мережа автомобільних доріг Львівської області державного значення 1043,6 км, місцевого значення 7 335,1 км), а замовник - прийняти і оплатити такі послуги в межах затверджених бюджетних на 2012 рік та фактично отриманих державних коштів на поточний (планово-попереджувальний) ремонт та експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення у Львівській області протяжністю 8 378,7 км., в тому числі автомобільних доріг державного значення 1 043,6 км, місцевого значення 7 335,1 км, у відповідності до Додатку №2 (Акт передачі автомобільних доріг).

Актом передачі автомобільних доріг, що є Додатком № 2 Договору та є його невід'ємною частиною, відповідач 2 передав, а Відповідач 1 прийняв мережу автомобільних доріг державного та місцевого значення Львівської області для виконання робіт з поточного ремонту і експлуатаційного утримання.

Згідно п. 7.4 Договору Підрядник несе відповідальність за незабезпечення безпеки дорожнього руху згідно діючих нормативів при виконанні підрядних послуг (робіт), якщо ці порушення виникли з вини Підрядника та призвели до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч.1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Тобто, відповідно до представленого відповідачем 2 суду Договору, сторони наділені взаємними правами та обовязками щодо предмету договору та у випадку неналежного виконання своїх зобовязань за договором, вправі вимагати застосування визначених договором чи законом правових наслідків порушення зобовязань.

За таких обставин, саме відповідач 1 повинен нести відповідальність за наслідки ДТП, оскільки він здійснював експлуатаційне обслуговування даної автодороги.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Зі змісту даної норми закону слідує, що однією з умов, яка утворює підстави відшкодування шкоди є причинний звязок між правопорушенням та шкодою.

Як на підставу стягнення з відповідача 1 майнової шкоди позивач посилається на порушення працівником відповідача 1 правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме допущення напливів та ямковості на ділянці дороги, що призвело до згаданої дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Як встановлено судом та встановлено в Постанові Личаківського районного суду м. Львова, ОСОБА_5, працюючого виконробом філії Львівська ДЕД, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як встановлено судом, 07.05.2011 р. між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія ТАС (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №А0178177, згідно якого ПрАТ СК ТАС застраховано майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією транспортного засобу марки Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1. (копія договору)

Позивач звернувся до суду з вимогою про відшкодування виплаченого страхового відшкодування страхувальнику - ОСОБА_4, який згідно з Довідки Відділу ДАІ Пустомитівського РВ ГУМВСУ у Львівській області (а.с. 23-24) є власником застрахованого транспортного засобу марки Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1, що потрапив в ДТП 23.03.2012 р. близько 05 год. 25 хв. на 429 км + 700 м автодороги Н-09 Мукачево- Івано-Франківськ - Рогатин - Львів.

Ухвалою суду від 08.05.2015 р. позивача зобовязано надати суду оригінал договору добровільного страхування наземного транспорту №А0178177 від 07.05.2011 р.

В судові засідання 26.05.2015 р., 08.06.2015 р., 22.06.2015 р., 01.07.2015 р. 17.08.2015 р. представник позивача не зявився, вимог ухвали суду від 01.07.2015 р. не виконав, оригінал витребуваного Договору не надав, повідомив, що Договір (оригінал) знаходиться в архіві страхової компанії позивача.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивач долучив до матеріалів справи платіжне доручення №34571 від 23.05.2012 р. на суму 46 539,21 грн. (призначення платежу: «пер.кошт (стр.відшк.пов.ст.пл.) по від№1230512 від 23.05.2012 зг.дог. По Аваль-Експрес №11/43-4-1/129 від 01.02.2008, в т.ч. ком.вин.за пос. Банку 482,59».). (а.с.49)

Однак в матеріалах справи відсутні та позивачем не надано суду доказів здійснення виплати страхового відшкодування в сумі 12 538,57 грн. потерпілій особі ОСОБА_3 страхувальнику за Договором добровільного страхування наземного транспорту №А0178177.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги до відповідача 1 є не обґрунтованими, непідтвердженими матеріалами справи, та не підлягають до задоволення в повному обсязі.

В задоволенні позовних вимог до відповідача 2 слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32 34, 43, 49, 82 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91 93 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21.08.2015 р.

Суддя Синчук М.М.