РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2015Справа №910/13740/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Алар-10"
доДержавної казначейської служби України
прозобов'язання перерахувати кошти в розмірі 369302,03 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Дубков А.В. представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Алар-10" заявлено позов до Державної казначейської служби України про зобов'язання здійснити переказ коштів за фактично виконану роботу по договорам будівельних підрядів в розмірі 369302,03 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2015 порушено провадження у справі №910/13740/15, розгляд справи призначено на 20.07.2015.

07.07.2015 відповідач через відділ діловодства суду подав клопотання про припинення провадження у справі з підстав того, що чинним законодавством України для господарських судів не передбачено повноважень щодо розгляду категорії справ, що виникають зі спору, стороною у якому є суб'єкт владних повноважень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2015 задоволено клопотання представника відповідача про продовження строку вирішення спору та в зв'язку з неявкою представника позивача в судове засідання розгляд справи відкладено до 10.08.2015.

Представник позивача в судовому засіданні 10.08.2015 позовні вимоги підтримав у повному обсязі; в частині клопотання відповідача про припинення провадження у справі зазначив, що теж вважає що спір у дані справі мав би розглядатися адміністративним судом, однак, з огляду на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2014 у справі № 875/55/14 звернувся за захистом свого порушеного права до суду господарської юрисдикції.

Відповідач свого представника в судове засідання 10.08.2015 не направив, втім 27.07.2015 через відділ діловодства суду подав клопотання про розгляд справи без участі представника Казначейства.

Суд, розглянувши в судовому засіданні 10.08.2015 клопотання відповідача про припинення провадження у справі, відмовляє в його задоволенні з огляду на наступне.

Так, частиною 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позовних вимог у даній справі є зобов'язання перерахувати кошти за господарськими договорами (договорами підряду), а відповідач у даних спірних правовідносинах не здійснює щодо позивача владних управлінських функцій.

Отже, вказана справа за участю Державної казначейської служби України розглядається господарським судом на загальних підставах.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 10.08.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, які приймали участь у розгляді справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Протягом 2012-2013 років між Комунальним підприємством житлово-експлуатаційна організація «Лівадія», як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алар 10», як підрядником було укладено ряд двосторонніх договорів, зокрема:

- Договір підряду №2307-01 від 23.07.2012 (далі - договір №1);

- Договір №1902/3 на виконання робіт по об'єкту «Капітальний ремонт дитячих майданчиків вул. ЮБШ, 44/4 в смт. Виноградне, м. Ялта» від 11.03.2013 (далі - договір №2);

- Договір №1902/4 на виконання робіт по об'єкту «Капітальний ремонт дитячих майданчиків по вул. Курчатова, 10а в смт. Виноградне, м. Ялта» від 11.03.2013 (далі - договір №3);

- Договір №1902/5 на виконання робіт по об'єкту «Капітальний ремонт дитячих майданчиків пров. Курчатова, 7, смт. Лівадія» від 11.03.2013 (далі - договір №4);

- Договір №1902/1 на виконання робіт по об'єкту «Капітальний ремонт дитячого майданчику по вул. ЮБШ, 44 в смт. Виноградне, м. Ялта» від 14.03.2013 (далі - договір №5);

- Договір №2703/01 на виконання робіт по об'єкту «Капітальний ремонт фасаду житлового дому №28, смт. Ореанда» від 27.03.2013 (далі - договір №6);

- Договір №2703/02 на виконання робіт по об'єкту «Капітальний ремонт фасаду житлового дому №44 вул. Батуріна, смт. Лівадія» від 27.03.2013 (далі - договір №7);

- Договір №0103/1 на виконання робіт по об'єкту «Капітальний ремонт покрівлі житлового дому по вул. Курчатова в смт. Виноградне» від 11.04.2013 (далі - договір №8);

- Договір №1206/01 від 24.06.2013 (далі - договір №9).

Відповідно до умов вказаних договорів замовник доручає, а підрядник забезпечує у відповідності з проектно-кошторисною документацією та умовами договору виконання робіт власними та залученими силами, з використанням власних матеріалів.

При цьому договорами №№2-9 передбачено, що фінансові зобов'язання замовника виникають за наявності та в рамках відповідних бюджетних асигнувань.

В той час, як п. 27 договору №1 КП ЖЕО «Лівадія» та ТОВ «Алар 10» погодили, що фінансування робіт здійснюється замовником за рахунок коштів замовника.

Як зазначає позивач, на виконання зазначених договорів він виконав узгоджені роботи на загальну суму 369302,03 грн.

У свою чергу, КП ЖЕО «Лівадія» оплату виконаних робіт не здійснило, в зв'язку з чим позивач звернувся до відповідача з проханням здійснити переказ коштів за фактично виконану роботу.

Однак, Державна казначейська служба України листом №11-08/1294-16966 від 23.07.2014 повідомила ТОВ «Алар 10» про неможливість здійснити переказ коштів, виходячи з того, що порядок погашення кредиторської заборгованості розпорядників бюджетних коштів, що знаходяться на тимчасово окупованій території України не встановлено.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст. 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Отже, зобов'язання є правовідношенням, в якому беруть участь дві сторони: боржник та кредитор. Боржником у зобов'язанні є особа, яка має обов'язок виконати на користь кредитора певну дію або утриматися від виконання певної дії. Тобто боржник - це зобов'язана сторона. В свою чергу кредитором є сторона зобов'язання, яка має право вимагати вчинення на свою користь певної дії або утриматися від її вчинення. Тобто кредитор - це уповноважена сторона.

Однією з підстав виникнення зобов`язань відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України є договір.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору (ч.ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України).

Укладені між Комунальним підприємством житлово-експлуатаційна організація «Лівадія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алар 10» договори за своєю правовою природою є договорами підряду, а відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Виходячи з положень статей 837, 626 ЦК України, договір підряду є двостороннім правочином, що укладається між підрядником і замовником та створює для обох сторін права і обов'язки.

Згідно зі ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Незважаючи на посилання в договорах №№2-9 на ту обставину, що фінансові зобов'язання замовника за договорами виникають за наявності та в рамках відповідних бюджетних асигнувань, безпосередньо на права та обов'язки Державної казначейської служби України вказані договори не впливають, оскільки зобов'язання відповідача в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються.

До того ж, відсутність бюджетного призначення на фінансування робіт за спірними договорами, не може бути підставою для звільнення замовника від обов'язку оплати відповідних робіт.

Суд виходить з того, що згідно з частиною першою статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 №11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005".

Таким чином, оскільки підставами позову є обставини невиконання господарських договорів, укладених між Комунальним підприємством житлово-експлуатаційна організація «Лівадія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алар 10», а відповідач у будь-яких договірних відносинах з позивачем не перебував, відсутні підстави для зобов'язання Державної казначейської служби України здійснити переказ коштів за фактично виконану роботу по договорах будівельних підрядів в розмірі 369302,03 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Повне рішення складено: 14.08.15

Суддя О.А. Грєхова