ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" серпня 2015 р.Справа № 924/1212/14

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Олійник Ю.П., розглянувши матеріали справи

за позовом Прокурора м. Кам'янець-Подільського в інтересах держави

до Кам'янець-Подільської міської ради м. Кам'янець-Подільський

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Кам'янець-Подільський

в частині про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 08.07.2014р.

Сторони і представники сторін :

Від прокуратури - Симчак О.В. за посв. від 2.02.15,

Від першого відповідача- Медєкєсцев О.І. за дов. від 23.09.14,

Від другого відповідача- Стоянська Н.О.- підприємець

Рішення приймається 25.08.2015р., оскільки у судовому засіданні 19.08.15р. оголошувалась перерва.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 20.10.2014р. у справі №924/1212/14 в задоволенні позову відмовлено. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.02.2015р. рішення господарського суду Хмельницької області від 20.10.14 у справі № 924/1212/14 скасовано в частині відмови в позові про визнання недійсним рішення Кам'янець-Подільської міської ради №4/58 від 21.02.2014р. ; прийнято в цій частині нове рішення, яким визнано недійсним рішення Кам'янець-Подільської міської ради № 4/58 від 21.02.2014р. ; в решті рішення залишено без змін. Постановою Вищого господарського суду України від 29.04.2015р. постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 12.02.2015р. та рішення господарського суду Хмельницької області від 20.10.2014р. у справі № 924/1212/14 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення шляхом викупу від 08.07.2014р. Справу в цій частині передано на новий розгляд до господарського суду Хмельницької області в іншому складі суду. В іншій частині постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 12.02.2015 у справі залишено без змін.

Вищим господарським судом України у постанові від 29.04.2015р. зазначено, що вирішуючи питання про вартість невід'ємних поліпшень орендованого майна необхідно надати належну правову оцінку Висновку про вартість майна, згідно із яким ринкова вартість об'єкта оцінки, яка належить територіальній громаді, складає 227457 грн. (76%), а ринкова вартість невід'ємних поліпшень орендованого нерухомого майна, які здійснені орендодавцем складає 69956 грн. (24%). Вказано на те, що суд апеляційної інстанції, застосовуючи практику Європейського суду з прав людини та відмовляючи у задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу, в тому числі з тих підстав, що відповідач не мала і не могла мати можливості перевіряти правильність рішень міської ради щодо приватизації, і винної, протиправної поведінки відповідача при укладенні договору не встановлено, не в повній мірі досліджено обставини справи, пов'язані із приватизацією спірного майна, зокрема, не з'ясовано підстави включення спірного приміщення до переліку об'єктів, що пропонуються до приватизації шляхом викупу, обставини, пов'язані із зверненням відповідача-2 та подання нею документів щодо приватизації вказаних приміщень, участі відповідача-2 при прийнятті рішень міської ради в процесі викупу спірного майна, наслідки укладання оспорюваного договору для територіальної громади м. Кам'янець-Подільського та наслідки визнання його недійсним для сторін вказаного правочину тощо. Апеляційний господарський суд, не вирішивши питання про дотримання справедливого балансу між інтересами територіальної громади, за захистом яких звернувся прокурор із зазначеним позовом, та правами відповідача, передчасно застосував до спірних правовідносин як джерело права практику Європейського суду з прав людини.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2015р. справа передана судді Олійнику Ю.П. Ухвалою суду від 22.06.2015р. справу прийнято до провадження в частині позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 08.07.2014р.

Суть спору: Прокурор у позовній заяві, письмових поясненнях та представник прокуратури у судовому засіданні просять, крім іншого, визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 08.07.2014р., посилаючись на те, що його зміст та порядок укладення не відповідають вимогам закону. Звертається увага, що 21.02.2014р. рішенням Кам'янець-Подільської міської ради "Про внесення доповнень до рішення 53 сесії міської ради від 10.12.2013р. №4/53" доповнено перелік об'єктів, що пропонуються для приватизації у 2014 році і внесено до нього нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 та способом приватизації визначено викуп. Разом з тим, на момент прийняття цього рішення №4/58 від 21.02.2014р. зазначене приміщення не було предметом продажу на аукціоні або за конкурсом, спірне майно не перебувало в користуванні орендаря та невід'ємні поліпшення у ньому не здійснювались. Відповідно порушено норми Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

У позовній заяві звертається увага, що за звітом про оцінку майна, здійсненого для цілей приватизації, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради від 03.07.2014р., станом на 31.05.2014р. вартість невід'ємних поліпшень, проведених орендарем в приміщенні, становить 69956,00 грн., тобто лише 23% від ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду. Відповідно відсоток поліпшень не відповідає вимогам статті 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", оскільки вартість невід'ємних поліпшень повинна становити не менш як 25% ринкової вартості майна. Відповідно порушення порядку приватизації є підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу об'єкта приватизації. При цьому згідно зазначеного закону приватизація майна здійснюється на конкурентних засадах, першочерговими способами якої є аукціон чи конкурс, а викуп, як спосіб приватизації застосовується лише у виключних випадках. Разом з тим, на момент прийняття Кам'янець - Подільською міською радою рішення №4/58 від 21.02.14р. щодо включення приміщення загальною площею 237,1 кв.м., до переліку об'єктів, що підлягають приватизації, зазначене приміщення не було предметом продажу на аукціоні або за конкурсом, а також у вказаному приміщенні будь - хто не здійснював невід'ємних поліпшень, які б надавали право на його викуп.

У письмових поясненнях прокуратури, поданих у судовому засіданні 19.08.15, вважають безпідставними посилання відповідачів на Рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2003р. по справі "Стретч проти Сполученого Королівства". Зазначається, що оцінку вказаному рішенню надано і Верховним судом України в постанові від 18.09.2013 року при розгляді заяви заступника Генерального прокурора України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.10.12 у справі за позовом Бердянського природоохоронного міжрайонного прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Бердянської міської ради про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та повернення її. Зокрема, судом вказано, що відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Звертається увага, що в рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.82, «Новоселець кий проти України» від 11.03.03, «Федоренко проти України» від 01.06.06). Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах «Хендісайд проти Сполученого Королівства» від 07.12.76, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.01.86). Відповідно створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов'язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості. Прокурор зазначає, що у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини виніс рішення на користь заявника, однак у справі, яка переглядається, обставини справи є істотно відмінними. Відповідачка набула право власності на нежитлове приміщення незаконно, через порушення встановленого законодавством порядку приватизації комунального майна, що в свою чергу порушує інтереси територіальної громади, яку неправомірно позбавлено власності. Фактично звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільнозначимого питання про законність передачі комунального майна у приватну власність та повернення у власність територіальної громади майна, яке незаконно вибуло з її власності і шляхом вчинення неправомірних дій. Звертається увага, що вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.04 категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес». Відповідно висновок Європейського суду з прав людини про порушення прав заявника у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» не може бути безумовним прецедентом при розгляді справи.

Перший відповідач у запереченнях, письмових поясненнях та його представник у судовому засіданні проти позову заперечують, посилаючись на те, що п. 30 ч.1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", яким визначено, що місцева рада як орган місцевого самоврядування має право самостійно, на власний розсуд, без жодних додаткових умов своїм рішенням обирати спосіб приватизації об'єкта права комунальної власності. Вважає, що відсутні підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 08.07.2014р., оскільки вартість невід'ємних поліпшень орендованого нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2, які здійснені орендарем - відповідачем становить 78601,00 грн. (без ПДВ) або 26,25% , що підтверджується рішеннями виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради №532 від 08.05.2014р. та №1098 від 10.10.2014р. Крім того, в своїх запереченнях посилається на Закон України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини" 1950 року, Перший протокол, протоколи №2,4,7 та 11 до Конвенції №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яким ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, зазначаючи, що наявність порушень з боку публічної влади при визначенні умов та порядку приватизації не можуть бути безумовною підставою для визнання приватизаційних договорів недійсними, повернення приватизованого майна державі в порушення права власності покупця, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самого покупця.

У письмових поясненнях від 1.07.2015р. звертається увага, що єдиною підставою визнання недійсним договору купівлі-продажу позивач вказує недостатній об'єм виконаних відповідачем-2 невід'ємних поліпшень, що не давало права застосовувати викуп та, відповідно, укладати договір купівлі-продажу. При цьому обґрунтування позивача не містять жодного посилання на встановлені законодавством підстави визнання правочину недійсним. Натомість 10.10.2014р. за зверненням ФОП ОСОБА_1 було прийняте рішення виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради № 1098 від 10.10.2014р., яким внесено зміни до п.3 рішення виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради від 08.05.2014р. № 532 «Про затвердження акта № 6 від 30.04.2014 року засідання постійної робочої комісії з надання дозволів на виконання ремонтних робіт та визначення фактичних витрат виконаних робіт», а саме п.3 викладено в наступній редакції: затвердити орендарю ОСОБА_1 витрати за виконанні ремонтно-будівельні роботи, як невід'ємні поліпшення, в орендованому приміщенні комунальної власності за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 237,1 м2 на суму 78601,00 грн. та відшкодувати їх орендарю при приватизації. За приписами пункту 58 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 р. №1440, доопрацювання оцінки майна може здійснюватись, в тому числі на вимогу замовника оцінки, коли істотних змін в умовах функціонування та фізичного стану об'єкта оцінки не відбулось. На підставі рішення виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради № 1098 від 10.10.2014 року, ПП «Аспект» було виконано актуалізований звіт про оцінку майна, який визначив ринкову вартість невід'ємних поліпшень в сумі 78601,00 грн., що складає 26% частки орендаря. Звертається увага, що 6.11.2014р. прийняте рішення Кам'янець-Подільською міською радою №1202 «Про затвердження актуалізованого звіту про оцінку майна комунальної власності нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_2», яким було затверджено актуалізований звіт про оцінку майна комунальної власності нежитлового приміщення, загальну ринкову вартість об'єкта оцінки станом на 31.05.2014р. (без ПДВ) - 297413,00 грн., в т.ч. ринкову вартість об'єкта оцінки, яка належить територіальній громаді міста- 218812,00 грн. та ринкову вартість невід'ємних поліпшень орендованого нерухомого майна, які здійсненні орендарем - 78 610,00 грн., що складає 26%. Жодне із вказаних рішень виконавчого комітету оскаржено не було. Звертається увага на те, що за оскаржуваним договором наступили реальні правові наслідки, які ним передбачені, всі вимоги цивільного законодавства щодо укладення правочинів дотримані. Фактично до міського бюджету надійшли обумовлені спірним договором кошти, відповідачем-2 набуто право власності на спірне приміщення.

Першим відповідачем звертається увага на те, що у зв'язку з обов'язком держави виконувати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України, необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції і протоколів до неї, прийнято Закон України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Статтею 17 цього закону встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. При цьому згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30.06.2006р. визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Виходячи зі змісту пунктів 32 - 35 рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24.06.2003р., майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. Звертається увага, що у рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила. У цій справі Європейський суд дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції». Верховний Суд України у постанові від 14.03.2007р. застосовував рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» та зазначив, що самі по собі допущені органами публічної влади порушення при визначенні умов та порядку приватизації не можуть бути безумовною підставою для визнання приватизаційних договорів недійсними, повернення приватизованого майна державі в порушення права власності покупця, якщо вони не допущені в наслідок винної, протиправної поведінки самого покупця.

Першим відповідачем звертається увага суду, що Відповідач-2 жодним чином не приймала та не могла приймати участь в процесі підготовки проектів рішень щодо викупу спірного майна та в процесі прийняття таких рішень. Процедура прийняття рішень міської ради та її виконавчого комітету чітко прописана у відповідних регламентах та унеможливлює участь зацікавлених осіб в їх прийнятті. Натомість наслідком визнання спірного договору недійсним стане зобов'язання відшкодувати Відповідачу-2 не тільки вартість приміщення, обумовлену в спірному договорі, а і понесені ним витрати на здійснення ремонтно-будівельних робіт. В такому випадку міському бюджету буде завдано більшої шкоди, що свідчить про відсутність суспільного інтересу у визнанні спірного договору недійсним та перевагу права людини в розумінні наведеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Першим відповідачем у судовому засіданні 25.08.15 подані додаткові письмові пояснення, у яких звертається увага, що Вищий господарський суд України в постанові від 29.04.2015р. по даній справі зазначив про необхідність дослідити наслідки укладення оспорюваного правочину для територіальної громади міста Кам'янця-Подільського та наслідки визнання його недійсним для обох сторін договору, а також про необхідність визначення при застосуванні практики Європейського суду з прав людини дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини. Тому стосовно наслідків укладення спірного договору купівлі-продажу та наслідків визнання його недійсним, то спірний договір купівлі-продажу мав реальне настання передбачених ним наслідків - до місцевого бюджету фактично надійшли грошові кошти в сумі 227457,00 грн. за об'єкт та сплачено 45491,40 ПДВ. Повернення зазначених коштів з місцевого бюджету зумовить необхідність стягнення цих сум з статей бюджету, спрямованих на соціальну сферу - освіта, медицина, фізична культура та спорт. Окрім того, у власність міста повернеться об'єкт, тягар утримання якого знову ж ляже на місцевий бюджет. Стосовно дотримання рівноваги між суспільним інтересом та фундаментальними правами людини при застосуванні практики Європейського суду з прав людини, то при розгляді справи «Стретч проти Сполученого Королівства» ключовим питанням було наявність в органу місцевого самоврядування повноважень щодо включення до договору оренди землі умови про можливість його продовження. Компетентний суд Сполученого Королівства дійшов до висновку про те, що орган місцевого самоврядування діяв за межами компетенції (пункт 21 рішення «Стретч проти Сполученого Королівства»). У пункті 39 рішення «Стретч проти Сполученого Королівства» суд зазначив, що з метою виконання покладених на них функцій, органи місцевого самоврядування неминуче вирішують питання, пов'язані з укладенням договорів приватноправового характеру зі звичайними громадянами, але не всі з цих функцій стосуються питань, що становлять життєво важливий суспільний інтерес. У цій справі місцевий орган влади уклав орендний договір, не усвідомлюючи при цьому, що при здійсненні таких повноважень він не мав права погоджуватися на включення до договору умови про можливість продовження строку оренди. Зрештою, однак, він отримав передбачені цим договором орендні платежі, а коли справа дійшла до продовження строку оренди, скористався можливістю домовитися про підвищення розміру орендної плати за землю. Ніщо не вказує на те, що місцевий орган влади діяв всупереч суспільним інтересам, коли в зазначений спосіб розпорядився майном, що перебувало в його управлінні, або що реалізація договірної умови про продовження строку оренди могла б завдати шкоди інтересам тієї чи іншої третьої особи або інтересам виконання цим органом якихось інших передбачених законом функцій. Викладена позиція цілком кореспондується зі змістом справи №924/1212/14, оскільки відповідач 1 включив спірний об'єкт до переліку об'єктів, що підлягають приватизації з порушеннями, але в той ж час отримав всі передбачені платежі в повному обсязі та у встановлені строки. В кінцевому висновку, незважаючи на факт перевищення повноважень з боку органу влади, Європейський суд з прав людини констатував факт непропорційного втручання в право заявника на мирне володіння майном. Тому враховуючи аналогічність спірних правовідносин у справі №924/1212/14, вважає визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу таким, що порушить статтю 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при цьому у даному випадку суспільний інтерес буде порушено більш суттєво, ніж у випадку відмови в позові.

Другий відповідач у раніше поданому запереченні та у судовому засіданні проти позову заперечує, зазначаючи про наявність у неї всіх правових підстав для викупу даного приміщення, оскільки згідно з ч. 2 ст. 327 ЦК України управління майном, що є у комунальній власності, здійснює безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Згідно з п. 30 ч.1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції міської ради належить також прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна, ст. ст. 7, 11 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" передбачено способи та порядок приватизації. Тому Кам'янець-Подільська міська рада приймаючи рішення про приватизацію шляхом викупу частини нежитлового приміщення була наділена правом самостійно, на власний розсуд, обирати той чи інший спосіб приватизації майна, зокрема шляхом викупу. Договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 08.07.2014р. відповідає вимогам, додержання яких є необхідним для дійсності правочину згідно з ст. 203 ЦК України. Вартість невід'ємних поліпшень орендованого нерухомого майна становить 78601,00 грн. (без ПДВ) або 26,25%, що відповідає вимогам статті 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

У судовому засіданні оглянуто надані першим відповідачем оригінали матеріалів щодо приватизації приміщення по АДРЕСА_2, площею 237,1 кв.м. ( викуп) , 2014 рік.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Рішенням виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради від 20.02.2014р. №165 "Про передачу в оренду нежитлового приміщення комунальної власності за адресою АДРЕСА_2" вирішено передати в оренду ФОП ОСОБА_1 ( відповідач 2) нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 237,1 кв.м. (балансоутримувач Департамент економіки та розвитку інфраструктури міста) , терміном оренди до 3-х років для розміщення швейної майстерні.

При цьому згідно Висновку про вартість майна, проведеного ПП „Аспект" м.Кам'янець-Подільський станом на 31.01.2014р. для визначення орендної плати, який затверджений рішенням виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради від 20.02.2014р. №164, ринкова вартість об'єкта оцінки (без ПДВ) складає - 299334 гривні.

Рішенням Кам'янець-Подільської міської ради від 21.02.2014р. №4/58 "Про внесення доповнень до рішення 53 сесії міської ради VI скликання від 10.12.2013р. №4/53" доповнено перелік об'єктів комунальної власності, що пропонуються для приватизації у 2014 році, зокрема, доповнено об'єкт приватизації: нежитлове приміщення загальною площею 237,1 кв.м., розташоване по АДРЕСА_2, спосіб приватизації- викуп.

Договір оренди приміщення №32-02/14 між Департаментом економіки та розвитку інфраструктури міста Кам'янець-Подільської міської ради та ФОП ОСОБА_1 укладений тільки 24.02.2014р., хронологічно пізніше рішення ради від 21.02.2014р. №4/58.

Згідно з п. 1.1. договору орендодавець відповідно до рішення виконавчого комітету від 20.02.2014р. №165 передає, а орендар приймає в оренду нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 237,1 кв.м. для розміщення швейної майстерні. Згідно з п.1.2. цього договору вартість об'єкта оренди, згідно із затвердженим рішенням виконавчого комітету від 20.02.2014р. №164, актуалізованим звітом про оцінку майна становить - 299334,00 грн.

Рішенням виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради від 13.03.2014р. №247 „Про затвердження акта № 4 від 7.03.2014р. засідання постійної комісії з надання дозволів на виконання ремонтних робіт та визначення фактичних витрат виконаних робіт" погоджено ФОП ОСОБА_1 кошторисну документацію та надано дозвіл на виконання ремонтних робіт, а саме: ремонт покрівлі, заміна віконних та дверних прорізів, електропроводки, улаштування опалення, підлог, санвузла в приміщенні комунальної власності за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 237,10 м2 .

На підтвердження проведених ремонтних робіт цього нежитлового приміщення другим відповідачем надано до матеріалів справи підтверджуючі докази, зокрема, договір підряду від 18.03.2014р. з ТОВ "ДАН-СЕРВІС" на виконання робіт по ремонту покрівлі, договір підряду №14/04/14 БМР від 14.04.2014р. з БВ ТОВ "РОКОР" на виконання будівельно-монтажних робіт приміщення, первинні бухгалтерські та платіжні документи на виконання робіт та їх оплату.

Згідно аудиторського висновку про фінансування здійснених поліпшень орендованого нерухомого майна за рахунок коштів орендаря 17.04.2014р., проведеного ПП "Аудиторська фірма "Аудит-Партнер - 2003" м.Кам'янець-Подільський, загальна сума витрат, понесених та оплачених ФОП ОСОБА_1 - 115336,89 грн.

Рішенням виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради №532 від 08.05.2014р. „Про затвердження акта № 6 від 30.04.2014р. засідання постійної робочої комісії з надання дозволів на виконання ремонтних робіт та визначення фактичних витрат виконаних робіт" затверджено другому відповідачу витрати за виконані ремонтно-будівельні роботи, як невід'ємні поліпшення, в орендованому приміщенні комунальної власності за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 237,1 кв.м. на суму 72774,70 грн., в т.ч. ПДВ - 2188,51 грн. та вирішено відшкодувати їх орендарю при приватизації.

Рішенням виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради від 05.06.2014р. №668 нежитловому приміщенню комунальної власності загальною площею 237,1 м2 по АДРЕСА_2 надано адресу - АДРЕСА_2 "б".

Рішенням виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради від 03.07.2014р. затверджено Звіт про оцінку майна комунальної власності - нежитлового приміщення площею 237,1кв.м., розташованого на першому поверсі дев'ятиповерхового будинку по АДРЕСА_2, проведеного ПП "Аспект" м.Кам'янець-Подільський, згідно якого загальна ринкова вартість об'єкта оцінки становить 297413,00грн., у т.ч. 227457,00грн. - ринкова вартість оцінки об'єкта, 69956,00грн. - вартість невід'ємних поліпшень.

При цьому згідно Висновку про вартість майна, проведеного ПП "Аспект" м.Кам'янець-Подільський, станом на 31.05.14, ринкова вартість невід'ємних поліпшень орендованого нерухомого майна, які здійснені орендарем складає 69956,00грн.- 24/100 частки або 24%. На звіт про оцінку рецензентом ОСОБА_3 складено Рецензію від 27.06.2014р. із загальним висновком про відповідність звіту в цілому вимогам нормативно-праівових актів з оцінки майна згідно абз.2 п.67 Національного стандарту №1 „Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003р.

08.07.2014р. між першим відповідачем - Кам'янець-Подільською міською радою (продавець) та другим відповідачем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) був укладений договір купівлі-продажу приміщення шляхом викупу. Відповідно до п.1.1. договору продавець зобов'язується передати у власність покупця нежитлове приміщення, загальною площею 237,1 кв.м., яке знаходиться в багатоповерховому житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2. Вказане приміщення належить територіальній громаді міста, в особі Кам'янець-Подільської міської ради, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно сер. НОМЕР_2 від 07.07.2014р., виданого реєстраційною службою Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області за індексним номером 23913183. При цьому у п.1.3. договору зазначено, що згідно Висновку суб'єкта оціночної діяльності про вартість майна приміщення за адресою АДРЕСА_2, зробленого ПП "Аспект" м.Кам'янець-Подільський, загальна ринкова вартість об'єкта оцінки становить 297413,00грн., у т.ч. 227457,00грн. - ринкова вартість оцінки об'єкта, 69956,00грн. - вартість невід'ємних поліпшень за рахунок коштів орендаря.

08.07.2014р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію права власності на вищезазначене нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності.

За актом прийому-передачі майна комунальної власності від 25.07.2014р. перший відповідач передав, а другий відповідач прийняв продане нежитлове приміщення загальною площею 237,1 кв.м. розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради №1098 від 10.10.2014р. внесено зміни до пункту 3 рішення виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради від 08.05.2014р. №532 "Про затвердження акта №6 від 30.04.2014р. засідання постійної робочої комісії з надання дозволів на виконання ремонтних робіт та визначення фактичних витрат виконаних робіт", а саме п. 3 викладено в наступній редакції: затвердити орендарю ОСОБА_1 витрати за виконані ремонтно-будівельні роботи, як невід'ємні поліпшення, в орендованому приміщенні комунальної власності за адресою АДРЕСА_2 на суму 78601,00 грн. та відшкодувати їх орендарю при приватизації.

Рішенням виконкому Кам'янець-Подільської міської ради від 06.11.2014р. №1202 затверджено актуалізований звіт про оцінку майна комунальної власності - приміщення площею 237,1 кв. по АДРЕСА_2"б", проведеного ПП "Аспект" м.Кам'янець-Подільський, згідно якого загальна ринкова вартість об'єкта оцінки становить 297413,00грн., у т.ч. 218812,00грн. - ринкова вартість об'єкта оцінки, 78601,00грн. - ринкова вартість невідємних поліпшень.

При цьому згідно Висновку про вартість майна, проведеного в Звіті по оцінку майна (актуалізація) ПП "Аспект" м.Кам'янець-Подільський, станом на 31.05.14, ринкова вартість невід'ємних поліпшень станом на 31.05.14 становить 26%.

Зазначені обставини також встановлені постановою Рівненського господарського суду від 12.02.15, якою рішення господарського суду Хмельницької області від 20.10.14р. про відмову у позові прокурора м. Кам'янець-Подільського в інтересах держави до відповідачів про визнання незаконним та скасування рішення міської ради №4/58 від 21.02.2014р. "Про внесення доповнень до рішення 53 сесії міської ради VI скликання від 10.12.2013р. №4/53" та про визнання недійсним договору купівлі-продажу скасовано в частині відмови в позові про визнання недійсним рішення Камянець-Подільської міської ради №4/58 від 21.02.2014р. "Про внесення доповнень до рішення 53 сесії міської ради VI скликання від 10.12.2013р. №4/53". Постановою Рівненського господарського суду від 12.02.15, яка в цій частині залишена без змін Постановою Вищого господарського суду України від 29.04.2015р., прийнято нове рішення, яким визнано недійсним рішення Камянець-Подільської міської ради №4/58 від 21.02.2014р. "Про внесення доповнень до рішення 53 сесії міської ради VI скликання від 10.12.2013р. №4/53".

Щодо додаткових доказів, які б підтверджували підстави включення спірного приміщення до переліку об'єктів, що пропонуються до приватизації шляхом викупу, обставин, пов'язані із зверненням відповідача-2 та подання нею документів щодо приватизації вказаних приміщень, участі відповідача-2 при прийнятті рішень міської ради в процесі викупу спірного майна, то сторонами такі не подані у зв'язку з їх відсутністю, а судом оглядом наданих першим відповідачем оригіналами матеріалів щодо приватизації приміщення по АДРЕСА_2, площею 237,1 кв.м. ( викуп) , 2014 рік, не встановлено.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, суд приймає до уваги таке.

Згідно із ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави у суді у випадках, визначених законом.

Частиною 3 ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 ( в редакції, чинній на подання позову) визначено підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Згідно з ч. 2 ст.2 Господарського процесуального кодексу України ( в редакції, чинній на подання позову) прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

Згідно з ч.2 ст.29 ГПК України у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом по справі, визначив порушення інтересів держави позбавленням спільної власності територіальної громади міста Кам'янець-Подільського, передбаченого законодавством порядку приватизації комунального майна.

За змістом ст. ст. 215, 216 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Аналогічна правова позиція у п.2.1 Постанови Пленуму ВГСУ № 11 від 29.05.2013р.

Між відповідачами 08.07.2014р. укладений договір купівлі-продажу приміщення шляхом викупу. Відповідно на даний договір поширюється правовий механізм приватизації невеликих державних підприємств.

Частиною 1 статті 11 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" від 6.03.1992р. із змінами і доповненнями передбачено, що викуп застосовується щодо об'єктів малої приватизації, які не продано на аукціоні, за конкурсом, а також у разі, якщо право покупця на викуп об'єкта передбачено законодавчими актами.

Сторонами не підтверджено, що об'єкт малої приватизації, зазначений у спірному договорі, виставлявся для продажу на аукціоні, за конкурсом, такого рішення міська рада не приймала.

Щодо інших передбачених чинним законодавством випадків, які надають право покупцю на викуп об'єкта приватизації, то відповідно до ст. 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) орендар одержує право на викуп такого майна, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об'єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання для цілей оренди майна.

Відповідно таке право має орендар державного майна при умови прийняття рішення органу місцевого самоврядування про приватизацію орендованого державного майна і якщо орендарем здійснено поліпшення орендованого майна в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду.

Судом враховується, що рішення Камянець-Подільської міської ради №4/58 від 21.02.2014р. "Про внесення доповнень до рішення 53 сесії міської ради VI скликання від 10.12.2013р. №4/53", яким доповнено перелік об'єктів комунальної власності, що пропонуються для приватизації у 2014 році, зокрема, доповнено об'єкт приватизації: нежитлове приміщення загальною площею 237,1 кв.м., розташоване по АДРЕСА_2, спосіб приватизації: викуп, визнано недійсним постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.02.15 у справі 924/121214, яка в цій частині залишена без змін Постановою Вищого господарського суду України від 29.04.2015р. Судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначене рішення міської ради № 4/58 від 21.02.2014 не відповідає вимогам Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" щодо наявності підстав для застосування викупу як способу приватизації. Зазначені обставини на підставі ст.35 ГПК України судом приймаються до уваги та не потребують повторного доведення.

Відповідно, на момент вирішення даного спору відсутнє рішення органу місцевого самоврядування про приватизацію орендованого майна, яке є підставою для укладення договору купівлі-продажу шляхом викупу , що суперечить ст. 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

В силу ст. 35 ГПК України не потребує повторного доведення також те, що другий відповідач не була орендарем приватизаційного майна, нею не були здійснені поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від відповідного об'єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна. Зазначені обставини також встановлені судовою колегією Рівненського апеляційного господарського суду від 12.02.15 у справі і на підставі ст.35 ГПК України судом приймаються до уваги та не потребують повторного доведення.

Відповідно наявне порушення ст. 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" щодо права на викуп приватизаційного майна саме орендарем.

Щодо визначення вартості невід'ємних поліпшень, судом приймається до уваги, що згідно з ст. 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" орендар одержує право на вукуп орендованого майна , якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об'єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна.

При цьому ціна продажу об'єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, встановлюється на підставі результатів його оцінки (ч. 2 ст. 9 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію").

Згідно із ст. 20 Закону України "Про приватизацію державного майна" визначення вартості об'єктів приватизації або розміру статутного капіталу господарських товариств у випадках, встановлених цим Законом, проводиться відповідно до методики оцінки майна, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 67 Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003р. №189, вартість орендованого нерухомого майна під час приватизації на аукціоні (конкурсі) або шляхом викупу у разі прийняття рішення про компенсацію орендарю вартості невід'ємних поліпшень, здійснених за рахунок власних коштів за час оренди, визначається на підставі оцінки його ринкової вартості та ринкової вартості невід'ємних поліпшень орендованого майна.

Порядок оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невід'ємні поліпшення, здійснені за час його оренди, під час приватизації затверджено наказом Фонду державного майна України від 27.02.2004р. № 377 , цей Порядок застосовується для оцінки орендованого нерухомого майна, що перебуває у державній, комунальній власності або належить Автономній Республіці Крим, щодо якого прийнято рішення про приватизацію та компенсацію орендарю вартості невід'ємних поліпшень, здійснених за рахунок коштів орендаря.

Судом враховується, що рішенням виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради від 03.07.2014р. затверджено Звіт про оцінку майна комунальної власності - нежитлового приміщення площею 237,1кв.м., розташованого на першому поверсі дев'ятиповерхового будинку по АДРЕСА_2, проведений ПП "Аспект" м.Кам'янець-Подільський, згідно якого загальна ринкова вартість об'єкта оцінки становить 297413,00грн., у т.ч. 227457,00грн. - ринкова вартість оцінки об'єкта, 69956,00грн. - вартість невід'ємних поліпшень. При цьому згідно Висновку про вартість майна, проведеного ПП "Аспект" м.Кам'янець-Подільський, станом на 31.05.14, ринкова вартість невід'ємних поліпшень орендованого нерухомого майна, які здійснені орендарем складає 69956,00грн.- 24/100 частки або 24%. При цьому обґрунтованість та відповідність висновку вимогам нормативно-праівових актів з оцінки майна підтверджено Рецензією від 27.06.2014р.

Зазначене свідчить про те, що станом на дату укладення між Кам'янець-Подільською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 договору купівлі-продажу приміщення шляхом викупу - 08.07.2014р. вартість здійснених останньою невід'ємних поліпшень становила 24% ринкової вартості об'єкта оренди, що не давало право на його викуп, оскільки орендар одержує право на вукуп орендованого майна, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об'єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна.

Судом не можуть бути прийняті до уваги посилання другого відповідача на наявні в матеріалах справи Рішення виконавчого комітету рішення Кам'янець-Подільської міської ради №1098 від 10.10.2014р. та від 06.11.2014р., а також на Висновок про оцінку майна (актуалізація) №23.10/1 ПП "Аспект", згідно якого ринкова вартість невід'ємних поліпшень станом на 31.05.14 становить 26%, оскільки останні були складені та прийняті хронологічно після спірного договору та не давали право на викуп на момент укладення договору купівлі-продажу.

Також не можуть бути прийняті до уваги посилання другого відповідача на аудиторський висновок ПП "Аудиторська фірма "Аудит-Партнер- 2003" від 17.04.2014р., згідно якого загальна сума витрат, понесених та оплачених ФОП ОСОБА_1 становить 115336,89 грн., оскільки останній зроблено за власною ініціативою відповідача і він не має відношення до оцінки майна, що проводиться під час приватизації. Прийняття його за основу суперечило б Закону України "Про приватизацію державного майна", Методиці оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003р. №189, Порядку оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невід'ємні поліпшення, здійснені за час його оренди, під час приватизації затверджено наказом Фонду державного майна України від 27.02.2004р. №377.

Відповідно до абз. 2 ч. 6 ст. 29 Закону України "Про приватизацію державного майна" порушення встановленого законодавством порядку приватизації або прав покупців є підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу об'єкта приватизації в порядку, передбаченому законодавством України.

Вищезазначені порушення норм статті 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (відсутність у другого відповідача правового статусу орендаря, відсутність рішення про приватизацію, відсутність підтвердження належним документом здійснення поліпшення орендованого майна в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна) є порушеннями встановленого законодавством порядку приватизації, що є підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу об'єкта приватизації згідно ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Посилання відповідачів як на підставу у відмові у позові на відсутність вини другого відповідача не приймаються до уваги, оскільки визнання судом правочину недійсним є наслідком його вчинення з порушенням закону, а не заходом відповідальності сторін. Тому для такого визнання, як правило, не має значення чи усвідомлювали (або повинні були усвідомлювати) сторони протиправність своєї поведінки під час вчинення такого правочину. Аналогічна правова позиція у п. 2.5.1 Постанови Пленуму ВГСУ № 11 від 29.05.2013р. Крім того, другий відповідач повинен був усвідомлювати допущені порушення вимог Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Щодо посилання першого відповідача на необхідність застосування до оцінки обставин справи рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2003р. у справі «Стретч проти Сполученого Королівства», то судом враховується наступне.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.1997р. ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Тому особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 "Стретч проти Сполученого Королівства" майном, у значенні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. Даним рішенням суду з прав людини встановлено, непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном.

Судом приймаються доводи першого відповідача про необхідність застосування зазначеного. Однак, безпідставним є зазначення відповідачем про те, що є неприпустимим визнання недійсним договору, згідно якого покупець отримав майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, оскільки необхідно і важливо є дотримання принципу ultra vires, який служить гарантією проти зловживань владою, не дозволяючи державним органам та органам місцевого самоврядування виходити за межі своєї компетенції, передбаченої національним законодавством ( п.38 рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 "Стретч проти Сполученого Королівства)

Щодо принципу пропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном, то як вбачається із досліджених обставин справи № 924/1212/14 необхідно враховувати, що другий відповідач повинен був усвідомлювати допущені порушення вимог Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", оскільки не мав статусу орендаря державного майна, не здійснив поліпшення орендованого майна в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду. Відповідно не є безспірною законність очікування другим відповідачем набути майно за договором.

При цьому судом враховується, що майно, яке було предметом спірного договору, належить територіальній громаді м.Кам'янець-Подільського , чинним законодавством встановлені виключні випадки його відчуження, зокрема, внаслідок приватизації згідно з Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)". Не дотримання норм чинного законодавства безпосередньо впливає на дотримання справедливого балансу між інтересами територіальної громади, за захистом яких звернувся прокурор із зазначеним позовом, та правами відповідача.

Крім того, судом враховується, що фактично звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільнозначимого питання про законність передачі комунального майна у приватну власність, а правильне застосування законодавства незаперечно становить суспільний інтерес, як зазначено , зокрема, у п.54 рішення Європейського суду з прав людини від 2.11.2004 у справі "Трегубенко проти України".

За таких обставин позовні вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 08.07.2014р. визнаються обгрунтованими та підлягають задоволенню, а спірний договір - визнанню недійсним.

У зв'язку із задоволенняи позову судові витрати по сплаті судових витрат (судового збору) згідно з ст.44, 49 ГПК України покладаються на відповідачів у рівних частинах шляхом стягнення в доход Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.1, 2, 45, 12, 13, 33, 43, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов прокурора м. Кам'янець-Подільського в інтересах держави до Кам'янець-Подільської міської ради м. Кам'янець-Подільський, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Кам'янець-Подільський в частині про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 08.07.2014р. задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу приміщення шляхом викупу від 08.07.2014р. між Кам'янець-Подільською міською радою м. Кам'янець-Подільський та Фізичною особою-підприємем ОСОБА_1, м. Кам'янець-Подільський.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_3, реєстраційний номер НОМЕР_1) в доход Державного бюджету України (код класифікації доходів 22030001, отримувач коштів - УДКСУ у м.Хмельницькому, рахунок отримувача №3002, код ЄДРПОУ отримувача 38045529, банк отримувача - ГУ ДКСУ у Хмельницькій області, МФО 815013) судовий збір у розмірі 609,00грн. (шістсот дев'ять гривень 00 коп.). Видати наказ, який надіслати в державну податкову інспекцію.

Стягнути з Кам'янець-Подільської міської ради м. Кам'янець-Подільський м.Кам'янець-Подільський ( майдан Відродження, 1, код 26571846) в доход Державного бюджету України (код класифікації доходів 22030001, отримувач коштів - УДКСУ у м.Хмельницькому, рахунок отримувача №3002, код ЄДРПОУ отримувача 38045529, банк отримувача - ГУ ДКСУ у Хмельницькій області, МФО 815013) судовий збір у розмірі 609,00грн. (шістсот дев'ять гривень 00 коп.). Видати наказ, який надіслати в державну податкову інспекцію.

Повне рішення складено 28.08.2015р.

Суддя Ю.П. Олійник

Віддрук. 1 прим.:

1 - до справи