РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2015Справа №910/16454/15

За позовомПублічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»
доУкраїнського консорціуму «Екосорб»
простягнення 106024,83 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача Довгалюк А.В. - представник;
від відповідача не з'явились;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Українського консорціуму «Екосорб» заборгованості за договором №08498/5-08-Б від 25.11.2008 у розмірі 69022,62 грн., інфляційних втрат у розмірі 26806,64 грн., 3% річних у розмірі 580,41 грн., пені у розмірі 6164,03 грн. та штрафу у розмірі 3451,13 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем умов договору на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі №08498/5-08-Б від 25.11.2008 в частині здійснення своєчасної оплати за надані позивачем послуги, що і стало підставою для звернення позивача до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2015 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/16454/15 та призначено розгляд справи на 23.07.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2015, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, неподанням сторонами витребуваних судом документів, заявленим позивачем клопотанням про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 11.08.2015.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 11.08.2015 з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Відповідач вимог ухвал суду не виконав, відзив на позов не подав. Про проведення судових засідань відповідач повідомлений належним чином згідно повідомлень про вручення рекомендованого поштового відправлення №444, 180.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається судом за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.11.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», яке в подальшому перейменоване в Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (постачальник, позивач) та Українським консорціумом «Екосорб» (абонент, відповідач) було укладено договір на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі №08498/5-08-Б (надалі - договір) відповідно до умов якого, постачальник зобов'язався надавати абоненту послуги з постачання питної води та на підставі пред'явленого абонентом дозволу на скид стічних вод у систему каналізацій м.Києва приймати від нього стічні води у систему каналізацій м.Києва відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізацій м.Києва, а абонент зобов'язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору, дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 01.07.1994 №65 (позивач зазначає, що ці правила втратили чинність 18.10.2008 у зв'язку із введенням в дію Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затвердженими наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37, а також дотримуватися норм визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором (п.1.1).

Згідно п. 2.1.1 договору облік поставленої води та кількість прийнятих стоків, здійснюється за показаннями лічильника, зареєстрованого у постачальника. У випадку наявності у абонента декількох об'єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх лічильників, зареєстрованих за абонентом.

Відповідно до п. 2.1.2 договору зняття показань з лічильника здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника у присутності представника абонента. В разі, якщо абонент не забезпечить присутність свого представника для зняття показань, дані, що зняті постачальником, є підставою для виставлення розрахункових документів на оплату наданих послуг.

Пунктом 2.1.4 договору визначено, що кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показаннями лічильників стічних вод або за кількістю стічних вод, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями лічильників води та/або іншими способами визначення об'ємів стоків у відповідності до розділу 21 Правил користування та місцевих правил приймання.

Згідно п. 2.1.6 договору облікові дані абонента щодо кількості та вартості спожитих ним послуг підлягають обов'язковому звірянню у постачальника. Абонент щоквартально, не пізніше 10-го числа наступного за звітним кварталом місяця та в інші строки (за письмовою вимогою постачальника) направляє до останнього письмовий звіт по обсягам наданих послуг (за встановленою постачальником формою) та проводить з останнім звірку обсягів наданих послуг у відповідному обліковому періоді, а також звірку по проведених розрахунках за надані послуги. Для проведення звірки абонент направляє свого представника до постачальника із необхідними для цього обліковими та бухгалтерськими документами. Звірка вважається проведеною з моменту отримання постачальником підписаного повноважними особами акту звірки розрахунків. В разі невиконання абонентом цього пункту договору, облікові дані постачальника щодо кількості та вартості наданих послуг та проведених абонентом розрахунків вважаються безумовно погодженими абонентом.

Відповідно до п. 2.2.1 договору постачальник щомісячно направляє до банківської установи абонента розрахункові документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення або у паперовому вигляді вимоги - доручення тощо) для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів. Тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно до чинного законодавства та не підлягають узгодженню сторонами. В разі зміни тарифів у період дії цього договору постачальник доводить абоненту нові тарифи у розрахункових документах без внесення додаткових змін до цього договору стосовно строків їх введення та розмірів.

Згідно з п. 2.2.2 договору оплата вартості послуг здійснюється абонентом щомісячно у безготівковій формі у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента. В разі утворення боргу, оплата за надані послуги, що надходить від абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу першочергово зараховується постачальником в погашення боргу.

Пунктом 2.2.3 цього ж договору визначено, що в разі неотримання від постачальника поточного щомісячного розрахункового документу, абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг, не пізніше п'ятого числа наступного місяця, платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води.

Відповідно до п. 2.2.4 договору у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, абонент зобов'язаний у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документа до банківської установи абонента, письмово повідомити про це постачальника та у цей же термін направити представника з обґрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова абонента оплатити розрахунковий документ постачальника вважається безпідставною.

Відповідно до актів про зняття показників водолічильників, погодженими та підписаними представниками сторін, розшифровками рахунків абонента за період з листопада 2014 року по квітень 2015 року позивач надав, а відповідач прийняв послуги на загальну суму 88874,32 грн.

Як стверджує позивач у позовній заяві, відповідач перерахував позивачу 18.11.2014 - 50000,00 грн., а 10.04.2015 - 81600,80 грн., що підтверджується відповідними виписками банку, з яких, за період заборгованості з листопада 2014 року по квітень 2015 року позивачем враховано 19851,70 грн., а 111749,10 грн. враховано як погашення заборгованості за попередні періоди відповідно до п.2.2.2 договору.

Оскільки відповідач свої договірні зобов'язання щодо здійснення розрахунків за надані позивачем послуги своєчасно та в повному обсязі не здійснив, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 69022,62 грн.

Дослідивши зміст спірного договору суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Відповідно ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з: підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення; об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності.

Згідно з п. 3.7 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190, розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що позивачем було надано відповідачу послуги на умовах, передбачених укладеним між сторонами договором у період з листопада 2014 року по квітень 2015 року на загальну суму 88874,32 грн., а відповідач в порушення умов договору та норм законодавства України виконав взяті на себе зобов'язання по оплаті цих послуг за вказаний період частково, сплативши 19851,70 грн., у зв'язку з чим в останнього станом на день розгляду справи існує заборгованість перед позивачем у розмірі 69022,62 грн.

Оскільки факт наявності основної заборгованості за договором, яка становить 69022,62 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 26806,64 грн., 3% річних у розмірі 580,41 грн., пені у розмірі 6164,03 грн. та штрафу у розмірі 3451,13 грн., господарський суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.2 договору сторонами погоджено, що у разі порушення строків виконання зобов'язання по оплаті за надані послуги, абонент сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені припиняється через один рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивачем на неодноразові вимоги суду не надано доказів направлення до банківської установи відповідача розрахункових документів на оплату наданих послуг, а тому строк оплати відповідачем вартості цих послуг визначається судом за правилами, погодженими сторонами у п.2.2.3 договору, а саме: в разі неотримання від постачальника поточного щомісячного розрахункового документу, абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг, не пізніше п'ятого числа наступного місяця, платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води.

Тому суд здійснив перерахунок належної до сплати суми пені та визначив її у розмірі, що є більшим, ніж заявлено позивачем у позові, а тому суд задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в межах, заявлених позивачем, тобто у розмірі 6164,03 грн.

Згідно п. 4.6 договору, за безпідставну відмову оплатити направлений рахунок, або вимогу щодо оплати, абонент сплачує постачальнику штраф у розмірі 5% від суми, яку відмовився сплатити.

Розглянувши вимогу позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 3451,13 грн. суд, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача в цій частині, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів направлення відповідачу рахунків за надані послуги, або вимоги щодо оплати заборгованості відповідачем.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові №48/23 від 18.10.2011 та Верховний Суд України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010.

З наданого позивачем розрахунку слідує, що останній проводить нарахування 3% річних та інфляційних втрат з листопада місяця 2014 року по квітень 2015 року.

За розрахунком суду, в межах періоду, який визначений позивачем у розрахунку до позовної заяви, з урахуванням строку оплати, який визначений п.2.2.3 договору та часткової оплати відповідача 10.04.2015, розмір 3 % річних, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 485,07 грн., а інфляційних втрат - 18787,22 грн.

На підставі викладеного, позов підлягає задоволенню частково.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Українського консорціуму «Екосорб» (03170, м. Київ, вул. Р.Роллана, будинок 7, ідентифікаційний код 02023732) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А, ідентифікаційний код 03327664) основний борг у розмірі 69022 (шістдесят дев'ять тисяч двадцять дві) грн. 62 коп., 3% річних у розмірі 485 (чотириста вісімдесят п'ять) грн. 07 коп., інфляційні втрати у розмірі 18787 (вісімнадцять тисяч сімсот вісімдесят сім) грн. 22 коп., 6164 (шість тисяч сто шістдесят чотири) грн. 03 коп. пені та судовий збір у розмірі 1889 (одна тисяча вісімсот вісімдесят дев'ять) грн. 18 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 18.08.2015.

Суддя Ю.М.Смирнова