ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.08.2015р. Справа №905/813/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ,

до відповідача: Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь,

про стягнення 103480,16 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 за дов.

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь про стягнення:

- боргу за активну електроенергію у розмірі 56877,29 грн, спожиту у липні 2014 року;

- боргу за реактивну електроенергію у розмірі 4155,50 грн, спожиту у травні, червні, липні 2014 року;

- 3% річних у розмірі 1727,36 грн, нарахованих з 27.05.2014р. до 25.06.2015р., за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної та реактивної електроенергії, спожитої у травні, червні, липні 2014 року;

- суми інфляційних у розмірі 21397,89 грн, нарахованих з 01.07.2014р. до 31.05.2015р., за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної та реактивної електроенергії, спожитої у травні, червні, липні 2014 року;

- пені у розмірі 19322,12 грн, нарахованої з 01.07.2014р. до 25.06.2015р., за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної та реактивної електроенергії, спожитої у травні, червні, липні 2014 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №64 від 12.09.2013р. про постачання електричної енергії, внаслідок чого у Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» утворилась заборгованість за активну електроенергію в сумі 56877,29 грн та реактивну електроенергію у розмірі 4155,50 грн, що стало підставою для нарахування 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Відповідач у відзиві №1489 від 24.07.2015р. з позовними вимогами в частині стягнення основного боргу, 3% річних, інфляційних втрат погодився. Одночасно, щодо вимог про стягнення пені Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» надало заперечення з посиланням на приписи Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси», а також наявність форс-мажорних обставин за договором №64 від 12.09.2013р.

Одночасно, відповідачем зазначено про наявність помилок у розрахунках пені та інфляційних збитків.

Крім того, Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» надано клопотання №1490 від 24.07.2015р. про надання розстрочки виконання рішення в порядку норм п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України на 12 місяців.

Згідно із ст.75 Господарського процесуального кодексу України судом встановлено, що наявні у матеріалах справи документи є достатніми для прийняття повного та обґрунтованого рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Як свідчать матеріали справи, 12.09.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Донецькобленерго» (постачальник) та Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» (споживач) було підписано договір №64 про постачання електричної енергії.

Відповідно до розділу 1 вказаного договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача із загальною (за всіма обєктами) приєднаною потужністю 626,9 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

За приписами п.9.5 договору №64 від 12.09.2013р. останній набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2013р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Приймаючи до уваги, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази припинення дії спірного правочину, суд дійшов висновку, що зобовязання сторін за вказаною угодою автоматично продовжувалися кожний наступний рік та були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

Виходячи зі змісту матеріалів справи, у липні 2014 року постачальник поставив споживачу активну електроенергію на суму 56877,29 грн (39961 кВт/год).

Крім того, у травні, червні, липні 2014 року постачальник поставив споживачу реактивну електроенергію на загальну суму 4155,50 грн, а саме:

- у травні 2014 року на суму 1113,37 грн (29414 кВАр/год),

- у червні 2014 року на суму 1515,98 грн (34001кВАр/год),

- у липні 2014 року на суму 1526,15 грн (32905 кВАр/год).

Як вказує позивач, відповідач встановлений договором обовязок по оплаті поставленої електричної енергії у повному обсязі та у передбачений договором строк не виконав, внаслідок чого Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» заявлено вимоги, зокрема, про стягнення боргу за активну електроенергію в сумі 56877,29 грн та реактивну електроенергію у розмірі 4155,50 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами п.2.3.4 договору №64 від 12.09.2013р. споживач зобовязався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» та №5 «Порядок розрахунків» до цього договору.

Згідно із п.9 додатку №5 до договору №64 від 12.09.2013р. остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, а також за інші платежі, передбачені цим договором та ПКЕЕ здійснюються споживачем на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка грошовими коштами на рахунки постачальника електричної енергії, у терміни, що не перевищують 5 операційних днів від дня отримання рахунка.

Як свідчать матеріали справи, рахунки на оплату поставленої активної електроенергії на суму 56877,29 грн, реактивної електроенергії на суму 4155,50 грн вручені представникам відповідача у відповідності до умов договору №64 від 12.09.2013р. Факт отримання рахунків відповідачем в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не заперечується.

Відтак, з урахуванням змісту п.9 додатку 5 до договору №64 від 12.09.2013р., господарським судом встановлено, що строк виконання відповідачем зобовязання з оплати електричної енергії на вказані суми настав.

Проте, як стверджує позивач, відповідні рахунки не були оплачені відповідачем.

Як було зазначено судом вище, у відзиві №1489 від 24.07.2015р. Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» з позовними вимогами в частині стягнення основного боргу погодилось.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що позивач зобовязання за договором №64 від 12.09.2013р. виконав належним чином, зауважень щодо кількості спожитої електричної енергії від відповідача не надходило, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за спірним договором обовязки в частині строку їх виконання та у повному обсязі, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на користь позивача суми боргу за активну електроенергію 56877,29 грн, реактивну електроенергію 4155,50 грн, підлягають задоволенню.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

В силу ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Пунктом 4.2.1 договору №64 від 12.09.2013р. визначено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.4 2.5.5 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком №5 «Порядок розрахунків», споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі обумовленому додатком №5 «Порядок розрахунків» до цього договору за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

При цьому, згідно із абзацом п.9 додатку №5 до договору №64 від 12.09.2013р. за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.4 2.5.5 цього договору, з порушенням термінів, визначених даним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Наразі, позивач нарахував за період з 01.07.2014р. по 25.06.2015р. та заявив до стягнення пеню в сумі 19322,12 грн.

Здійснивши перевірку розрахунку пені з урахуванням приписів Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» (який набрав чинності з 07.02.2015р.), п.1.9 постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» щодо не нарахування пені у день фактичної оплати, суд дійшов висновку, що сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 6725,39 грн.

Твердження відповідача в частині наявності форс-мажорних обставин за договором №64 від 12.09.2013р. судом до уваги не приймаються, з огляду на наступне:

За змістом представленого відповідачем сертифікатів (висновків) №1735 (вих. №5270/05-4 від 25.11.2014р.), №1736 (вих. №5268/05-4 від 25.11.2014р.) Торгово-промислової палати України, зазначеною установою засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014р. Комунальному підприємству «Компанія «Вода Донбасу» при здійснені господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України для продовження граничного строку подачі податкових декларацій, справляння та сплати податків та обовязкових плптежів. Наразі, посилань на договір №64 від 12.09.2013р. сертифікати (висновки) №1735 (вих. №5270/05-4 від 25.11.2014р.), №1736 (вих. №5268/05-4 від 25.11.2014р.) Торгово-промислової палати України не містять.

За таких обставин, з урахуванням того, що дія наведених вище документів не поширюється на спірні правовідносини, господарським судом встановлено, що відповідачем всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту настання форс-мажорних обставин за договором №64 від 12.09.2013р., внаслідок чого підстави для звільнення від відповідальності у вигляді неустойки за невиконання грошових зобовязань за наведеним правочином відсутні.

Посилання відповідача на наявність заборгованості по заробітній платі, як на підставу для звільнення від сплати пені, судом до уваги не приймаються, з огляду на наступне:

Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч.4 ст.179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Частиною 1 ст.510 Цивільного кодексу України визначено, що сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Згідно із ч.1 ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

У даному випадку, відповідач є боржником за договором №64 від 12.09.2013р., який зобовязаний забезпечити своєчасне надходження коштів на рахунок позивача, що належать до сплати за вказаною угодою. При цьому, наявність боргових зобовязань перед іншими особами, в тому числі, працівниками Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», не є підставою для звільнення відповідача від сплати неустойки, нарахованої внаслідок порушення строків оплати належних до сплати за відповідною угодою сум.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Керуючись приписами вказаної норми, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних у розмірі 1727,36 грн (період з 27.05.2014р. по 25.06.2015р.), інфляційні збитки в сумі 21397,89 грн (період з 01.07.2014р. по 31.05.2015р).

Перевіривши розрахунки 3% річних тиа інфляційних втрат позивача за визначені періоди, господарський суд встановив, що їх суми є фактично більшими, ніж заявлені позивачем до стягнення. Проте, враховуючи, що суд обмежений обсягом вимог позивача та не може їх змінити на власний розсуд чи спонукати до їх уточнення, позовні вимоги у вказаних частинах підлягають задоволенню на визначені позивачем суми, а саме 1727,36 грн та 21397,89 грн.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, зясувавши обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунків пені, 3% річних та інфляційних збитків, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, зваживши доводи відповідача у цій частині, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення пені підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 6725,39 грн. Крім того, позовні вимоги про стягнення 3% річних, інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відносно клопотання №1490 від 24.07.2015р. відповідача про розстрочення виконання рішення суду на 12 місяців, суд зазначає про наступне:

Відповідно до п.6 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право розстрочити його виконання.

Підставою для вчинення вказаних дій є наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Пунктом 7.2 постанови №9 від 17.10.2012р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» встановлено, що вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Одночасно, судом також повинні прийматися до уваги можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом.

Обґрунтовуючи подану заяву відповідач посилається на збитковість господарської діяльності Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу». Зокрема, за твердженнями вказаного учасника судового процесу, основним джерелом надходження грошових коштів для оплати спожитої електроенергії є грошові надходження від водокористувачів (абонентів) за надані послуги з водопостачання та водовідведення, які вносяться не вчасно і не в повному обсязі. Тарифи, встановлені для Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» є збитковими та не покривають витрат підприємства.

На підтвердження своєї заяви відповідачем представлено до матеріалів справи довідку №03/01/900 від 30.06.2015р. про заборгованість по заробітній платі, звіт про фінансові результати підприємства за 2014 рік.

Позивач у судовому засіданні 13.08.2015р. проти задоволення клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення заперечив.

З огляду на наявні у матеріалах справи документи, з урахуванням того, що негайне виконання рішення є ускладненим, приймаючи до уваги матеріальні інтереси позивача, суд вважає можливим надання розстрочки виконання рішення господарського суду Донецької області від 13.08.2015р. по справі №905/813/15 на 3 місяці, внаслідок чого клопотання №1490 від 24.07.2015р. Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», підлягає частковому задоволенню.

Клопотання позивача №51юр-1482/15 від 27.07.2015р. про відкладення розгляду справи залишається судом без задоволення з урахуванням того, що наявні у матеріалах справи документи є достатніми для прийняття повного та обґрунтованого рішення, а підстави для відкладення судового засідання на іншу дату відсутні.

Згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 2069,60 грн, підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам, а судовий збір в сумі 1584,40 грн належить повернути Публічному акціонерному товариству «ДТЕК Донецькобленерго» на підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у звязку із внесенням збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь про стягнення:

- боргу за активну електроенергію у розмірі 56877,29 грн, спожиту у липні 2014 року;

- боргу за реактивну електроенергію у розмірі 4155,50 грн, спожиту у травні, червні, липні 2014 року;

- 3% річних у розмірі 1727,36 грн, нарахованих з 27.05.2014р. до 25.06.2015р., за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної та реактивної електроенергії, спожитої у травні, червні, липні 2014 року;

- суми інфляційних у розмірі 21397,89 грн, нарахованих з 01.07.2014р. до 31.05.2015р., за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної та реактивної електроенергії, спожитої у травні, червні, липні 2014 року;

- пені у розмірі 19322,12 грн, нарахованої з 01.07.2014р. до 25.06.2015р., за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної та реактивної електроенергії, спожитої у травні, червні, липні 2014 року.

Стягнути з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (87547, Донецька область, м.Маріуполь, вулиця К.Лібкнехта, буд.177А, ) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вулиця Островського, буд.8, ) борг за активну електроенергію 56877,29 грн; борг за реактивну електроенергію 4155,50 грн; пеню 6725,39 грн; 3% річних 1727,36 грн; суму інфляційних 21397,89 грн, а також судовий збір в сумі 1817,67 грн.

Розстрочити виконання рішення господарського суду Донецької області від 13.08.2015р. по справі №905/813/15 строком на 3 місяців наступним чином:

- вересень 2015 року 30900,37 грн,

- жовтень 2015 року 30900,37 грн,

- листопад 2015 року 30900,36 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Повернути Публічному акціонерному товариству «ДТЕК Донецькобленерго» (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вулиця Островського, буд.8, ) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 1584,40 грн, сплачений на підставі платіжного доручення № від 29.05.2015р.

У судовому засіданні 13.08.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 18.08.2015р.

Суддя Ю.О.Паляниця