ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2015 р.Справа № 915/1195/13
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Богатиря К.В., Бєляновського В.В.

секретар судового засідання Герасименко Ю.С.

Представники учасників провадження у справі про банкрутство у судове засідання не з'явились.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФОРТІС ФІНАНС"

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 01.07.2015 р.

у справі №915/1195/13

за заявою боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "КАТО"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ

10.07.2013 р. до господарського суду Миколаївської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "КАТО" (далі - ТОВ "КАТО") надійшла заява про порушення справи про його банкрутство в порядку ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 12.07.2013 р. зазначену заяву прийнято до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 17.07.2013 р. було порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "КАТО".

Постановою господарського суду Миколаївської області від 24.07.2014 р. визнано банкрутом ТОВ "КАТО", відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено Черепенко Вікторію Григорівну, тощо.

Після публікації оголошення в газеті "Урядовий Кур'єр" від 08.08.2013 р. №142 (5028) з заявами про визнання грошових вимог звернулися кредитори: Южноукраїнська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Миколаївській області у сумі 210355,35 грн., Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАСТ ФІНАНС" у сумі 3622209,88 грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 05.02.2014 р. затверджено поданий ліквідатором банкрута Черепенко В.Г. реєстр вимог кредиторів на загальну суму 3832565,23 грн. та визнані вимоги кредиторів: Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області у сумі 210355,35 грн. та Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАСТ ФІНАНС" у сумі 3622209,88 грн., внесених окремо до реєстру вимог кредиторів як вимоги заставного кредитора.

Ухвалами господарського суду Миколаївської області від 26.02.2014 р., 14.05.2014 р. визнані грошові вимоги Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області у сумі 35470,04 грн.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 14.05.2014 р. визнані грошові вимоги Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області у сумі 12268,00 грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 05.02.2014 р. зобов'язано ліквідатора банкрута надавати до 25 числа кожного місяця до суду звіт про свою діяльність, відомості про фінансове становище та майно банкрута, заплановані заходи щодо продажу майна банкрута, інформацію щодо продажу майна банкрута (умов, порядку та черговості продажу) та інформацію щодо порядку визначення організатора аукціону.

Ухвалами господарського суду Миколаївської області від 14.05.2014 р. скасовані всі арешти та інші обмеження щодо розпорядження, накладені на майно банкрута та визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Південноукраїнська універсальна біржа" учасником провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 28.05.2014 р. зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАСТ ФІНАНС" передати ліквідатору банкрута технічний паспорт на нежитловий комплекс, який належить банкруту на праві власності та знаходиться за адресою: Миколаївська область, Арбузинський район, смт.Костянтинівка, вул. Островського, 7.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 23.07.2014 р. продовжувався строк ліквідаційної процедури.

Ухвалами господарського суду Миколаївської області від 04.02.2015 р. скасовано (знято) іпотеку, заборону на нерухоме майно, арешт нерухомого майна банкрута, замінено у справі кредитора Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАСТ ФІНАНС" його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФОРТІС ФІНАНС".

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 26.05.2015 р. залишено без задоволення скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФОРТІС ФІНАНС" від 24.03.2015 р. б/н про визнання недійсним аукціону від 22.12.2014 р. з продажу майна банкрута, протоколу про проведення аукціону від 22.12.2014 р. № 22/12/1 та договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05.01.2015 р. б/н.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 01.07.2015 р. (суддя Міщенко В.І.) затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ТОВ "КАТО" станом на 12.03.2015 р., ліквідовано ТОВ "КАТО", провадження у справі про банкрутство ТОВ "КАТО" припинено, тощо.

Судова ухвала мотивована тим, що ліквідаційний баланс станом на 12.03.2015 р. та звіт ліквідатора свідчать про відсутність у банкрута оборотних засобів для ведення господарської діяльності, своєчасного погашення грошових зобов'язань, а також відсутність можливості відновити платоспроможність, оскільки у підприємства відсутнє будь-яке майно, а тому, на думку суду першої інстанції враховуючи, що поданий ліквідатором звіт та матеріали справи свідчать про дотримання останнім вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", звіт ліквідатора і ліквідаційний баланс банкрута підлягають затвердженню, юридична особа - ліквідації.

Не погоджуючись із даною ухвалою до Одеського апеляційного господарського суду звернулась Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФОРТІС ФІНАНС" (далі - ТОВ "ФК "ФОРТІС ФІНАНС") з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Миколаївської області від 01.07.2015 р. у справі №915/1195/13 про банкрутство ТОВ "КАТО" у повному обсязі та справу №915/1195/13 передати до господарського суду Миколаївської області для продовження провадження.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що суд, оскаржуваною ухвалою, без схвалення звіту ліквідатора комітетом кредиторів, за наявності інформації щодо незгоди кредитора про явні порушення в розподілі коштів від реалізації заставного майна та наявності інформації про «майнові активи» не включені ліквідатором до ліквідаційної маси передчасно визнав вимоги кредиторів погашеними та припинив провадження у справі про банкрутство.

Посилаючись на приписи п. 1 ч. 1 ст. 45, п. 4 ст. 42, п. 4 ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", апелянт зазначає, що кошти в сумі 33 280,00 грн., які були отримані ліквідатором від реалізації іпотечного майна, були витрачені ліквідатором не за цільовим призначенням та в черговості що не відповідає положенням Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Апелянт зазначає, що із звіту ліквідатора вбачається, що ліквідатором відшкодовано собі 13 254,18 грн., як компенсацію своїх особистих витрат за охорону майна. Проте, апелянт вважає, що виходячи з положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» охорона (збереження) майна банкрута є безпосередньою функцією та обов'язком ліквідатора, що слідує з самого визначення ст. 1 та положення ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Скаржник вважає, що судом не вірно дано правову оцінку «тратам» ліквідатора на зберігання майна та подальшій «компенсації» таких неправомірних трат за рахунок коштів належних апелянтові.

Як зазначає апелянт, судом першої інстанції не було досліджено обставин щодо того чи мало ТОВ «Дісент груп», яке за даними звіту ліквідатора здійснювало охорону заставного майна, ліцензію на відповідний вид діяльності. А тому, скаржник вважає, що витрати, які були здійснені ліквідатором на охорону є, на його думку, сумнівними.

Скаржник зазначає, що виходячи з матеріалів справи, витрати на охорону у проміжних звітах (за відповідні періоди) ліквідатором не відображались, натомість такі витрати виникли та надані до суду лише в кінцевому звіті, а тому апелянт вважає такі витрати ліквідатора на охорону необґрунтованими, а тому й необґрунтованою є компенсація таких витрат.

В апеляційній скарзі, скаржник зазначає, що суд не прийняв до уваги інформацію кредитора про наявність майна не включеного до складу ліквідаційної майна та не вжив заходів передбачених законом.

Так, апелянт зазначає, що у звіті ліквідатора зазначається про відсутність будь-якого іншого майна ніж зазначене, для задоволення вимог кредиторів. Разом з тим, як стверджує скаржник, в оголошенні про продаж нерухомого майна банкрута розміщеному на веб-сайті Вищого господарського суду містяться фотографії нерухомого майна де по серед іншого наявна певна кількість рухомого майна (виробів, приладдя, що має значну вартість як виріб або навіть як металобрухт). Приміром, ліквідатором не виявлено та не враховано наступне майно, а саме б/у вилковий навантажувач, б/у стаціонарна металева ємність (поблизу будівлі) (ресивер), пиломатеріали (дока обрізна), б/у візок для кисневих балонів, б/у газорізне устаткування (різак зі шлангами), б/у металеві секції кованої огорожі, б/у рама вантажного прицепа, б/у кисневі балони, б/у металеві стелажі та шафа, б/у ємність металева, б/у візок складський, б/у кран-балки в кількості 4 шт., дрібний металобрухт, промислова пересувана компресорна установка.

Апелянт вважає необґрунтованим висновок місцевого господарського суду в оскаржуваній ухвалі, що дане рухоме майно належить іншим юридичним особам та знаходились в приміщенні нерухомого заставного майна банкрута в результаті спільної господарської діяльності банкрута з вказаними юридичними особами, оскільки Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника, або визнання його банкрутом» не передбачає можливості банкруту здійснювати спільну господарську діяльність на стадії банкрутства, також не дозволяє використовувати майно банкрута, здавати в оренду чи використовувати його для збереження чужого майна. При проведенні інвентаризацій в обов'язковому порядку зазначається необліковане майно, що належить третім особам, проте ліквідатором таке майно в інвентаризації та в звіті не зазначене.

Скаржник відзначає, що фото зазначеного майна містяться у оголошені, розміщеному на сайті Вищого господарського суду України, яке було розміщено на сайті суду 20.11.2014 р. о 16 год 53 хв., тоді як справа про банкрутство була порушена в 2013 році. Тобто, на думку скаржника, суд не встановив на яких підставах на території та в приміщенні майна банкрута TOB «КАТО» перебувало перелічене невраховане майно, за яким договором, де перебуває, кому коли і як передане чи повернуто.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 31.07.2015 р. апеляційну скаргу ТОВ "ФК "ФОРТІС ФІНАНС" прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Богатиря К.В., Бєляновського В.В.

13.08.2015 р. до Одеського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ "ФК "ФОРТІС ФІНАНС" від ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Черепенко В.Г. в якому останній просить залишити апеляційну скаргу забезпеченого кредитора ТОВ "ФК "ФОРТІС ФІНАНС" без задоволення, а ухвалу господарського суду Миколаївської області від 01.07.2015 р. у справі №915/1195/13 про банкрутство ТОВ «КАТО» без змін.

Ліквідатор Черепенко В.Г. у своєму відзиві зазначає, що не згоден з висновками та твердженнями, викладеними в апеляційній скарзі забезпеченого кредитора ТОВ "ФК "ФОРТІС ФІНАНС", зокрема, про не схвалення комітетом кредиторів звіту ліквідатора, оскільки, як стверджує ліквідатор, підсумковий звіт ліквідатора банкрута ТОВ «КАТО» станом на 12.03.2015 р. був схвалений на засіданні комітету кредиторів від 12.03.2015 р. (протокол № 3).

Також, ліквідатор зазначає, що не згоден з висновками та твердженнями, викладеними в апеляційній скарзі забезпеченого кредитора ТОВ "ФК "ФОРТІС ФІНАНС", про незаконне розтрачання, часткове привласнення та використання не за цільовим призначенням ліквідатором грошових коштів від реалізації іпотечного майна банкрута, оскільки вважає, що ліквідатором у відповідності до вимог ч. 4 ст. 42, п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» грошові кошти від реалізації (продажу) об'єктів іпотечного майна, не включених до складу ліквідаційної маси банкрута ТОВ «КАТО», на загальну суму 33 286,62 грн. були повністю витрачені ліквідатором виключно для покриття фактичних витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення.

До того ж, ліквідатор відзначає, що часткове відшкодування особистих витрат ліквідатора, пов'язаних зі збереженням (охороною) іпотечного майна банкрута ТОВ «КАТО» в період з серпня 2013 р. по березень 2014 р. включно на загальну суму 13 254,18 грн. та покритих за рахунок грошових коштів від реалізації (продажу) вказаного нерухомого іпотечного майна було пов'язано з неможливістю його реалізації (продажу) у вказаний період, що підтверджується численними оголошеннями про проведення аукціонів.

Ліквідатор, також не згоден з висновками та твердженнями, викладеними в апеляційній скарзі забезпеченого кредитора ТОВ "ФК "ФОРТІС ФІНАНС", про невідповідність укладеного між банкрутом ТОВ «КАТО» та ТОВ «Дісент Груп» типового Договору відповідального зберігання (охорони) майна від 07.08.2013 р. нормам закону, оскільки, як стверджує ліквідатор, рішенням комітету кредиторів від 31.10.2014 р. (протокол № 2) був схвалений (погоджений) кошторис та порядок задоволення витрат, пов'язаних з провадженням у справі № 915/1195/13 про банкрутство TOB «КАТО» в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії, у тому числі витрати ліквідатора на збереження (охорону) майна банкрута.

Також, ліквідатор зазначає у відзиві, що не згоден з висновками та твердженнями, викладеними в апеляційній скарзі забезпеченого кредитора ТОВ "ФК "ФОРТІС ФІНАНС", про не включення ліквідатором до складу ліквідаційної маси всіх найменувань рухомого майна банкрута, оскільки, зазначає, що підставі Наказу ліквідатора від 01.08.2013 р. №2 було проведено інвентаризацію основних засобів ТОВ «КАТО» станом на 07.08.2013 р. та підтверджено фактичну наявність в розпорядженні банкрута 22-х найменувань - рухомого (обладнання та устаткування, автомобільний транспорт) та 1-го найменування нерухомого (комплекс виробничих та складських приміщень загальною площею 2625,70 кв.м.) майна за адресою: Миколаївська обл., Арбузинський р-н., смт. Костянтинівка, вул. Островського, буд. 7. На підставі Наказу ліквідатора від 03.11.2014 р. №3 було також проведено додаткову інвентаризацію наявних готівкових грошових коштів в касі ТОВ «КАТО» та відповідним Актом від 03.11.2014 р. №1 підтверджено фактичну наявність в розпорядженні банкрута готівкових грошових коштів на загальну суму 2 755,00 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 42 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», виявлені в ході інвентаризації 22 найменування рухомого майна (обладнання та устаткування, автомобільний транспорт), а також наявні готівкові грошові кошти в касі були включені ліквідатором до складу ліквідаційної маси банкрута ТОВ «КАТО». У відповідності до ч. 4 ст. 42 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», виявлене в ході інвентаризації найменування нерухомого майна (комплекс виробничих та складських приміщень загальною площею 2625,70 кв.м. за адресою: Миколаївська обл., Арбузинський р-н., смт. Костянтинівка, вул. Островського, буд. 7) не було включено ліквідатором до складу ліквідаційної маси банкрута ТОВ «КАТО», оскільки перебувало в іпотеці забезпеченого кредитора ТОВ «Траст Фінанс» згідно Кредитної угоди №370 від 01.07.2008 p., Договору про надання траншу №SOI 1.0003261.370 від 01.07.2008 p., Іпотечного договору №370-М-1 від 01.07.2008 р.

У свою чергу, ліквідатор стверджує, що найменування рухомого майна, зображені на фотографіях іпотечного майна банкрута (комплекс виробничих та складських приміщень загальною площею 2625,70 кв.м. за адресою: Миколаївська обл., Арбузинський р-н., смт. Костянтинівка, вул. Островського, буд. 7) на які посилається в апеляційній скарзі забезпечений кредитор ТОВ "ФК "ФОРТІС ФІНАНС", не належали боржнику ТОВ «КАТО» та знаходились в приміщенні вказаного іпотечного майна ще до визнання боржника банкрутом в результаті його спільної господарської діяльності з іншими юридичним особами, що підтверджується актом контрольної перевірки інвентаризації цінностей станом на 01.03.2013 р.

Як зазначає ліквідатор, забезпечений кредитор ТОВ «Траст Фінанс», правонаступником якого є ТОВ "ФК "ФОРТІС ФІНАНС", не був членом інвентаризаційної комісії та не брав участі в інвентаризації основних засобів банкрута ТОВ «КАТО» станом на 07.08.2013 р. Також забезпечений кредитор ТОВ «Траст Фінанс» та його правонаступник ТОВ "ФК "ФОРТІС ФІНАНС" не звертались до ліквідатора із письмовим повідомленням щодо необхідності перевірки документально і в натурі наявності, стану, умов збереження та користування предметом іпотеки банкрута ТОВ «КАТО».

14.08.2015 р. Одеським апеляційним господарським судом отримано клопотання представника ТОВ "ФК "ФОРТІС ФІНАНС" про розгляд справи за відсутності представника апелянта.

У судове засідання, яке відбулося 17.08.2015 р., представники учасників провадження у справі про банкрутство не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення від 03.08.2015 р.

Враховуючи строки розгляду ухвали господарського суду Миколаївської області від 01.07.2015 р. в апеляційній інстанції, передбачені ст. 102 ГПК України, судова колегія вважає, що неявка представників учасників провадження у справі про банкрутство не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Миколаївської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ "ФК "ФОРТІС ФІНАНС" підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 ГПК України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 41 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", норми якого, як спеціальні норми права, превалюють у застосуванні над загальними нормами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з приписами спеціальних норм ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи. За результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна. Обов'язки ліквідатора можуть бути покладені на голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) незалежно від наявності у нього статусу арбітражного керуючого. Вирішення питання щодо визнання боржника банкрутом здійснюється в судовому засіданні, що проводиться не пізніше чотирнадцяти днів після порушення провадження у справі в загальному порядку, визначеному цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Наказу ліквідатора від 01.08.2013 р. №2 було проведено інвентаризацію основних засобів ТОВ «КАТО» станом на 07.08.2013 р. та підтверджено фактичну наявність в розпорядженні банкрута 22-х найменувань - рухомого (обладнання та устаткування, автомобільний транспорт) та 1-го найменування нерухомого (комплекс виробничих та складських приміщень загальною площею 2625,70 кв.м.) майна за адресою: Миколаївська обл., Арбузинський р-н., смт. Костянтинівка, вул. Островського, буд. 7.

Належне боржнику нерухоме майно, а саме, комплекс виробничих та складських приміщень загальною площею 2625,70 кв.м. за адресою: Миколаївська обл., Арбузинський р-н., смт. Костянтинівка, вул. Островського, буд. 7, знаходився в іпотеці забезпеченого кредитора ТОВ «Траст Фінанс» (правонаступник ТОВ "ФК "ФОРТІС ФІНАНС") згідно Кредитної угоди №370 від 01.07.2008 p., Договору про надання траншу №SOI 1.0003261.370 від 01.07.2008 p. та іпотечного договору №370-М-1 від 01.07.2008 р.

На підставі Наказу ліквідатора від 03.11.2014 р. №3 було також проведено додаткову інвентаризацію наявних готівкових грошових коштів в касі ТОВ «КАТО» та відповідним Актом від 03.11.2014 р. №1 підтверджено фактичну наявність в розпорядженні банкрута готівкових грошових коштів на загальну суму 2 755,00 грн.

З метою оцінки та визначення ринкової вартості виявленого в ході інвентаризації майна між TOB «КАТО» в особі ліквідатора та ПП «Миагро» були укладені відповідні Договори на проведення незалежної оцінки від 21.03.2014 р.

21.03.2014 р., ПП «МИАГРО» було надано висновок щодо вартості об'єкту незалежної оцінки, а саме, комплексу виробничих та складських приміщень загальною площею 2625,70 кв.м. за адресою: Миколаївська обл., Арбузинський р-н., смт. Костянтинівка, вул. Островського, буд. 7.

Відповідно до даного висновку, ринкова вартість даного майна складає 417 844 грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 14.05.2014 р. організатора аукціону з продажу майна, зокрема, комплексу виробничих та складських приміщень загальною площею 2625,70 кв.м. за адресою: Миколаївська обл., Арбузинський р-н., смт. Костянтинівка, вул. Островського, буд. 7, ТОВ «Південноукраїнська універсальна біржа» визнано учасником провадження у справі № 915/1195/13 про банкрутство TOB «КАТО».

Між ТОВ «КАТО» в особі ліквідатора та ТОВ «Південноукраїнська універсальна біржа» було укладено договір на виконання послуг щодо (проведення аукціонних торгів з продажу майна банкрутів від 16.04.2014 р. № 01/04/2014.

ТОВ «Південноукраїнська універсальна біржа» листом від 14.07.2014 р. №14/07/2014-2 повідомила про проведення 07.08.2014 р. першого аукціону з продажу майна ТОВ «КАТО» у вигляді цілісного майнового комплексу за початковою вартістю 3 880 603,27 грн., яка дорівнювала сумі заявлених та визнаних грошових вимог кредиторів.

ТОВ «Південноукраїнська універсальна біржа» листом від 07.08.2014 р. №07/08/2014-1 повідомила, що аукціон з продажу майна ТОВ «КАТО» у вигляді цілісного майнового комплексу, призначений 07.08.2014 р., не відбувся у зв'язку з відсутністю заяв на участь.

TOB «Південноукраїнська універсальна біржа» листом від 28.08.2014 і 28/08/2014-1 повідомила про проведення 19.09.2014 р. аукціону з продажу майна ТОВ «КАТО» окремими частинами (лотами).

Початкова вартість заставного майна, а саме комплексу виробничих та складських приміщень загальною площею 2625,70 кв.м. за адресою: Миколаївська обл., Арбузинський р-н., смт. Костянтинівка, вул. Островського, буд. 7, була визначена сумі 400 000,00 грн., згідно листа-згоди кредитора ТОВ «Траст Фінанс» від 11.04.2014 р.

ТОВ «Південноукраїнська універсальна біржа» листом від 19.09.2014 р. № 19/0/2014-1 повідомила, що аукціон з продажу майна ТОВ «КАТО», призначений на 19.09.2014 р. не відбувся у зв'язку з відсутністю заяв на участь.

ТОВ «Південноукраїнська універсальна біржа» листом від 15.10.2014 р. №15/10/2014-1 повідомила про проведення 10.11.2014 р. повторного аукціону з продажу майна ТОВ «КАТО» за початковою вартістю, зменшеною на 20% щодо початкової вартості на попередньому аукціоні, оскільки умовами аукціону була передбачена можливість зменшення початкової вартості майна.

ТОВ «Південноукраїнська універсальна біржа» листом від 10.11.2014 р. №10/11/2014 повідомила, що повторний аукціон з продажу майна ТОВ «КАТО», призначений на 10.11.2014 р. не відбувся у зв'язку з відсутністю заяв на участь.

З матеріалів справи вбачається, що комплекс виробничих та складських приміщень загальною площею 2625,70 кв.м. за адресою: Миколаївська обл., Арбузинський р-н., смт. Костянтинівка, вул. Островського, буд. 7 було реалізовано ТОВ «Асаіл» за ціною 33 280,00 грн., що підтверджується протоколом про проведення аукціону від 22.12.2014 р. №22/12/1, договором купівлі-продажу нерухомого майна від 05.01.2015 р. б/н, актом про передання права власності на куплене нерухоме майно від 12.01.2015 р. б/н та Витягом з Державного реєстру речових порав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.02.2015 р.№33811429.

Із звіту ліквідатора вбачається, що фактичні витрати грошових коштів від реалізації (продажу) заставного майна, не включеного до складу ліквідаційної маси ТОВ «КАТО» були витрачені ліквідатором на часткова оплату послуг ТОВ «Дісент Груп» за зберігання (охорону) майна, згідно Договору відповідального зберігання (охорони) майна за квітень-серпень 2014 р. у сумі 7680 грн., комісія банку за ведення рахунків, згідно Договору на РКО від 04.08.2009 р. №4, за січень місяць 2015 р. у сумі 299,00 грн., комісія банку за ведення рахунків, згідно Договору на РКО від 04.08.2009 р. №4, за лютий місяць 2015 р. у сумі 299,00 грн., комісія банку за ведення рахунків, згідно Договору на РКО від 04.08.2009 р. № 4, за березень місяць 2015 р. у сумі 299,00 грн., комісія банку за переказ, згідно Договору на РКО від 04.08.2009 р. № 4 у сумі 15,00 грн., комісія банку за безготівковий переказ коштів з рахунку на рахунок у сумі 20,00 грн., оплата грошової винагороди ТОВ «ПУБ» за проведення аукціону, згідно рахунку-фактури від 22.12.2014 р. № СФ-0000003 у сумі 4 920,44 грн., оплата послуг ПП «Миагро» з незалежної оцінки майна, згідно рахунку-фактури від 04.03.2015 р. у сумі 6 500,00 грн., часткове відшкодування особистих витрат ліквідатора за збереження (охорону) майна в період з серпня 2013 р. по березень 2014 р. включно у сумі 13 254,18 грн.

Як вбачається із акту про результати інвентаризації наявних коштів від 03.11.2014 р., під час інвентаризації встановлено наявність коштів у банкрута у сумі 2755 грн.

В ході ліквідаційної процедури, ліквідатором не виявлено будь-якого іншого майна боржника, про що свідчать довідка 05.03.2013 р. № 715/1800-13 Головного управління Держземагентства Миколаївській області; довідка від 23.09.2013 р. № 11740/6/99-99-18-06-05-15 Міндоходів і зборів України; довідка від 19.07.2013 р. № 20.01.19-8347 Департаменту льотної придатності Державіаслужби України; довідка від 26.06.2013 р. № КП-26/094-13 Миколаївського морторгпорту; довідка від 28.03.2013 р. №14-11-00523 РВ Фонду Держмайна України в Миколаївській області; довідка від 08.01.2013 р. б/н Держінспекції сільського господарства Миколаївській області; довідка від 06.05.2014 р. № 09/04/8385/нк Нацкомісії з цінних паперів та фондового ринку; відомості з Державного реєстру патентів України на промислові зразки від 11.02.2015 р.; відомості з Державного реєстру патентів України на корисні моделі від 11.02.2015 р.; відомості з Державного реєстру патентів України на винаходи від 11.02.2015 р.; витяг з ЄДР юросіб та ФОП-ів України від 16.02.2015 р. № 20110165 стосовно наявності відокремлених підрозділів; витяг з ЄДР юросіб та ФОП-ів України від 16.02.2015 р. № 20110417 стосовно наявності корпоративних прав; витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 15.12.2014 р. № 45861962; витяг про реєстрацію в Державному реєстру обтяжень рухомого майна (реєстрація вилучення запису) від 30.12.2014 р. №46013943; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 16.02.2015 р. № 33681249; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 16.02.2015 р. № 33682173; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 16.02.2015 р. № 33683075; довідка Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 26.02.2015 р. № 39/18-10; довідка АТ «УкрСиббанк» від 06.01.2015 р. № 15-1/136; довідка Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м. Миколаїв від 12.03.2015 р № 400-3-5/204.

Рухоме майно боржника, що було виявлено ліквідатором, реалізовано за ціною 7034,24 грн. та 8890,24 грн., що підтверджується Протоколом про проведення аукціону від 22.12.2014 р. №22/12/3, Договором купівлі-продажу рухомого майна від 22.12.2014 р. б/н, Актом приймання-передання від 22.12.2014 р. б/н.

Грошові кошти, що були виявлені ліквідатором в касі боржника на момент порушення провадження у справі про банкрутство, а також від реалізації рухомого майна, у загальній сумі 18 679,48 грн., були витрачені ліквідатором на часткову оплата послуг ліквідатора в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання повноважень за період 2013-2014 рр. у сумі 12 944,48 грн. та відшкодування особистих витрат ліквідатора з оплати судового збору за звернення до суду із заявою про порушення справи про банкрутство ТОВ «КАТО» у сумі 5 735, 00 грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 05.02.2014 р. у справі №915/1195/13 затверджено реєстр грошових вимог кредиторів банкрута TOB «КАТО» на загальну суму 3 832 565,23 грн.

Ухвалами господарського суду Миколаївської області від 26.02.2014 р., 14.05.2014 р. визнані грошові вимоги Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області у сумі 35470,04 грн.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 14.05.2014 р. визнані грошові вимоги Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області у сумі 12268,00 грн.

Отже, в період ліквідаційної процедури грошові вимоги кредиторів банкрута на загальну суму 3 880 603,27 грн. задоволені не були.

Враховуючи зазначене, господарський суд дійшов висновку про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута, припинення юридичної особи - ТОВ «КАТО», припинення провадження у справі, оскільки, ліквідатором у повній мірі проведено ліквідаційні заходи, передбачені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що відображено у звіті ліквідатора та ліквідаційному балансі банкрута, які відповідають вимогам ст. 46 Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду не погоджується з такими висновком місцевого господарського суду, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Рішення у справі про банкрутство, що є актом правосуддя, повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Законом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному органу з питань банкрутства відповідну інформацію для ведення Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство; у разі провадження банкрутом діяльності, пов'язаної з державною таємницею, вживає заходів з ліквідації режимно-секретного органу. Для цього за погодженням із Службою безпеки України визначає склад ліквідаційної комісії режимно-секретного органу, яка формується в установленому законодавством порядку; веде реєстр вимог кредиторів; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

За приписами ст. 139 ГК України майном у сфері господарювання визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб'єктів.

Відповідно до ч. 2 - 7 наведеної норми залежно від економічної форми, якої набуває майно у процесі здійснення господарської діяльності, майнові цінності належать до основних фондів, оборотних засобів, коштів, товарів.

Основними фондами виробничого і невиробничого призначення є будинки, споруди, машини та устаткування, обладнання, інструмент, виробничий інвентар і приладдя, господарський інвентар та інше майно тривалого використання, що віднесено законодавством до основних фондів.

Оборотними засобами є сировина, паливо, матеріали, малоцінні предмети та предмети, що швидко зношуються, інше майно виробничого і невиробничого призначення, що віднесено законодавством до оборотних засобів.

Коштами у складі майна суб'єктів господарювання є гроші у національній та іноземній валюті, призначені для здійснення товарних відносин цих суб'єктів з іншими суб'єктами, а також фінансових відносин відповідно до законодавства.

Товарами у складі майна суб'єктів господарювання визнаються вироблена продукція (товарні запаси), виконані роботи та послуги.

Особливим видом майна суб'єктів господарювання є цінні папери.

Відповідно до ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку. Майно, визначене родовими ознаками, що належить банкруту на праві володіння або користування, включається до складу ліквідаційної маси. Індивідуально визначене майно, що належить банкруту на підставі речових прав, крім права власності і господарського відання, не може бути включене до складу ліквідаційної маси.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що виходячи із положень ст.ст. 37, 41, 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ліквідаційна процедура направлена на здійснення заходів щодо задоволення в порядку цього Закону вимог кредиторів, шляхом продажу майна банкрута.

Майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує.

Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

Відповідно до ст. 46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси; відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу; копії договорів купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна; реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів; довідка архівної установи про прийняття документів, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню; для акціонерних товариств - копія розпорядження про скасування реєстрації випуску акцій, засвідчена Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку; для емітентів цінних паперів - копія звіту про наслідки погашення цінних паперів, засвідчена Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Як свідчать матеріали справи, ліквідатором було виявлено належне боржнику нерухоме майно, зокрема, комплекс виробничих та складських приміщень загальною площею 2625,70 кв.м. за адресою: Миколаївська обл., Арбузинський р-н., смт. Костянтинівка, вул. Островського, буд. 7, знаходився в іпотеці забезпеченого кредитора ТОВ «Траст Фінанс» (правонаступник ТОВ "ФК "ФОРТІС ФІНАНС") згідно Кредитної угоди №370 від 01.07.2008 p., Договору про надання траншу №SOI 1.0003261.370 від 01.07.2008 p. та іпотечного договору №370-М-1 від 01.07.2008 р.

Даний комплекс виробничих та складських приміщень загальною площею 2625,70 кв.м. за адресою: Миколаївська обл., Арбузинський р-н., смт. Костянтинівка, вул. Островського, буд. 7 було реалізовано на аукціоні, ТОВ «Асаіл» за ціною 33 280,00 грн.

Із звіту ліквідатора вбачається, що фактичні витрати грошових коштів від реалізації (продажу) заставного майна, не включеного до складу ліквідаційної маси ТОВ «КАТО» були витрачені ліквідатором на часткова оплату послуг ТОВ «Дісент Груп» за зберігання (охорону) майна у сумі 7680 грн., комісія банку за ведення рахунків у сумі 299,00 грн., комісія банку за ведення рахунків у сумі 299,00 грн., комісія банку за ведення рахунків у сумі 299,00 грн., комісія банку за переказ у сумі 15,00 грн., комісія банку за безготівковий переказ коштів з рахунку на рахунок у сумі 20,00 грн., оплата грошової винагороди ТОВ «ПУБ» за проведення аукціону у сумі 4 920,44 грн., оплата послуг ПП «Миагро» з незалежної оцінки майна у сумі 6 500,00 грн., часткове відшкодування особистих витрат ліквідатора за збереження (охорону) майна в період з серпня 2013 р. по березень 2014 р. включно у сумі 13 254,18 грн.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі про те, що ліквідатором у повній мірі та законно проведено ліквідаційні заходи, передбачені ст.ст. 37-42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є безпідставними та такими, що зроблені без врахування вимог ч. 4 ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Місцевим господарським судом, в порушення вимог ст. 43 ГПК України, в оскаржуваній ухвалі не враховано, що у справі про банкрутство ТОВ «КАТО», наявний заставний кредитор, вимоги якого забезпечено заставою майна банкрута, яке не включається до ліквідаційної маси, та використовується виключно для задоволення вимог такого кредитора, які в даному випадку залишились без задоволення.

До того ж, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «КАТО» в особі ліквідатора 21.03.2014 р. було укладено договір з ПП «МИАГРО» на проведення незалежної оцінки нерухомого майна, загальною площею 2625,7 кв.м., власником якого є ТОВ «КАТО», згідно з п. 2.1. даного договору, за виконану роботу згідно цього Договору замовник перераховує оцінювачу 2000 грн. Такі роботи були проведені відповідно до Акту здачі-приймання №ОУ-0000010 від 14.05.2014 р.

Також, 21.03.2014 р. ТОВ «КАТО» в особі ліквідатора, було укладено договір з ПП «МИАГРО» на проведення незалежної оцінки рухомого майна (обладнання та устаткування) та КТЗ ГАЗ 2705, 2002 р.в., власником якого є ТОВ «КАТО», згідно з п. 2.1. даного договору, за виконану роботу згідно цього Договору замовник перераховує оцінювачу 45000 грн. Такі роботи були проведені відповідно до Акту здачі-приймання №ОУ-0000009 від 14.05.2014 р.

Згідно рахунку-фактури №СФ-0000005 від 04.03.2015 р. ТОВ «КАТО» було сплачено на користь ПП «МИАГРО» 6500 грн. за незалежну оцінку об'єктів нерухомого та рухомого майна.

Із звіту ліквідатора вбачається, що за рахунок коштів, які були отримані від реалізації заставного майна божника, було сплачено послуги ПП «МИАГРО» у сумі 6500 грн. за незалежну оцінку об'єктів нерухомого та рухомого майна.

Отже, ліквідатором грошові кошти отримані від реалізації заставного майна, в порушення вимог ч. 4 ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" були спрямовані на оплату послуг за проведення незалежної оцінки не заставного майна.

Наведене вище свідчить про не обґрунтованість прийнятої оскаржуваної ухвали, оскільки саме відповідні процесуальні дії суду, що передумовлені Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" виконані у не повному обсязі.

Твердження апелянта щодо того, що при прийнятті оскаржуваної ухвали господарським судом першої інстанції не були досліджені всі фактичні обставини справи, які суттєве значення мали при розгляді звіту ліквідатора, колегією суддів апеляційної інстанції приймаються до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції не були досліджені всі фактичні обставини справи, що і призвело для передчасного затвердження звіту ліквідатора та припинення провадження у справі.

Відповідно до статті 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Крім того, згідно приписів ч.1 ст.2 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

При розгляді справи в апеляційному порядку апелянт спростував наявні в ухвалі суду обставини, а отже, відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Згідно із ч. 7 ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвали, зокрема, про припинення провадження у справі, справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Враховуючи допущену судом першої інстанції неповноту у встановленні обставин, що мають значення для даної справи при затвердженні звіту ліквідатора та припинення провадження у справі, колегія суддів вважає, що оскаржена ухвала господарського суду Миколаївської області від 01.07.2015 р. підлягає скасуванню з передачею справи на розгляд місцевого господарського суду.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 01.07.2015 р. скасувати.

Справу №915/1195/13 за заявою боржника ТОВ "КАТО" про визнання банкрутом передати на розгляд господарського суду Миколаївської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 20.08.2015 р.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.

Суддя Бєляновський В.В.