ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2015 р. Справа № 925/1310/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М. з секретарем судового засідання Буднік А.М., за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЗАРТ ПЛЮС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Дашуківські бентоніти" про стягнення 13 973,19 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивачем предявлено позов про стягнення з відповідача 13 973,19 грн. заборгованості за поставлені нафтопродукти на підставі договору поставки нафтопродуктів № К-ТК-04-1223/1 від 23 грудня 2013 року, укладеного між сторонами, а саме: 7 000,00 основного боргу, 501,34 грн. як 3% річних та 6 471,85 грн. інфляційних витрат.

У судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, свого представника в жодне судове засідання не направив, заперечень проти позову суду не надав.

Суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності представника відповідача за наявним документами, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши доводи та пояснення представника позивача і дослідивши наявні у справі документи, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного:

У відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи вбачається наступне :

23 грудня 2013 року між сторонами по справі було укладено договір поставки нафтопродуктів № К-ТК-04-1223/1 (а.с. 10-11, далі - Договір), у відповідності до умов якого предметом Договору є визначення умов передачі Постачальником (позивач по справі) належного йому товару у власність Покупця (відповідач по справі) та умов приймання та оплати цього товару Покупцем (п.1.1. Договору).

Укладений сторонами договір відповідає положенням чинного законодавства, зокрема ст. 712 Цивільного кодексу України, у відповідності до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Договір набуває чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунку за поставлений товар - до повного виконання зобов'язання. (п. 7.1. Договору).

Доказів припинення дії договору шляхом його розірвання чи доказів визнання його недійсним сторонами у справу не надано.

Сторонами також було підписано додаткову угоду до Договору № НОМЕР_1 від 21 лютого 2014 року (а.с. 12), якою сторони погодили поставку відповідачу 5 550 л. дизельного палива на загальну суму 54 945,00 грн. з умовою оплати протягом 3 (трьох) банківських днів.

За доводами позивача, на виконання Договору та Додаткової угоди, згідно видаткової накладної № РН-0000174 від 24 лютого 2014 року (а.с. 13) позивач здійснив поставку відповідачу дизельного палива, код згідно УКТ ЗЕД 2710.19.43.00 в кількості 5 550 л на суму 54 945,00 грн.

Заперечень проти неотримання товару чи доказів про існування між сторонами спору з приводу його якості, відповідач суду не надав.

Як вказано вище, згідно Додаткової угоди до Договору відповідач повинен був повністю розрахуватися до 28 лютого 2014 року.

Позивач вказав, що відповідач провів лише частковий розрахунок за отримане дизельне паливо на суму 47 945,00 грн., про що суду надано засвідчена банківською установою виписка руху коштів по рахунку позивача із вказівкою у призначеннях платежів - сплата за дизельне паливо ( а.с. 15).

Доказів про проведення розрахунку у більшій сумі відповідач суду не надав.

Відповідач не надав суду доказів, що між сторонами існують інші договірні стосунки і внесені платежі повинні бути зараховані за іншим договором.

Таким чином, залишок боргу за отримане дизельне паливо у відповідача перед позивачем складає 7 000,00 грн. (54 945,00-47 945,00).

Строк виконання зобов'язання по оплаті дизельного палива для відповідача є таким, що настав, доказів сплати залишку основного боргу в справу не подано, а тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 7 000,00 грн. основного боргу.

Зобовязання у відповідності з ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Позивач також просить стягнути з відповідача на свою користь за прострочення розрахунків 501,34 грн. як 3% річних за визначений позивачем період з 28 лютого 2014 року по 03 серпня 2015 року та 6 471,85 грн. інфляційних витрат за період 12 березня 2014 року по 31 липня 2015 року, нараховані на вказану суму боргу.

Дані вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого:

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Законодавством не обмежується період нарахування інфляційних та 3% річних, також договір між сторонами не містить умови про обмеження цих платежів певною нарахованою сумою.

Право на нарахування інфляційних та 3% річних виникає у позивача незалежно від того, чи встановлено такі умови договором, оскільки таку відповідальність для боржника встановлено законом.

Строк позовної давності для стягнення цих платежів встановлено загальний, у три роки.

За належним розрахунком, перевіреним судом за програмою Ліга-Закон, за обраний період позивач мав би право нарахувати 519,18 грн. як 3% річних. Однак своїх вимог у бік збільшення за цим платежем позивач не змінив.

З цих підстав суд погоджується із розрахунком позивач по 3% річних на суму 501,34 грн.

Розрахунок інфляційних на суму 6 471,85 грн. позивачем зроблено вірно.

Доказів про проведення розрахунків за інфляційними та 3% річних, а також заперечень проти розрахунків позивача чи доказів про не існування заборгованості, як підстави нарахування боргу за позовними вимогами, відповідач суду не надав.

Строк розрахунку за отримане дизельне паливо для відповідача настає через три дні після поставки та прийняття дизельного палива (Додаткова угода до Договору). Оскільки передача дизельного палива відбулася 24 лютого 2014 року, що підтверджується видатковою накладною № РН-0000174 від 24 лютого 2014 року та довіреністю № 735037 від 21 лютого 2014 року, то нарахування 3% річних та інфляційних на суму боргу в розмірі 7 000,00 грн. позивач має право проводити за будь-який період після 28 лютого 2014 року.

На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача слід примусово стягнути 7 000,00 грн. залишку основного боргу за поставлені нафтопродукти, 501,34 грн. як 3% річних за період з 28 лютого 2014 року по 03 серпня 2015 року та 6 471,85 грн. інфляційних витрат за період 12 березня 2014 року по 31 липня 2015 року.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволенні позову, з відповідача на користь позивача слід також стягнути 1827,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 49,82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Дашуківські бентоніти" (ідентифікаційний код 30146245, Черкаська область, Лисянський район, с. Дашуківка) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дізарт Плюс" ( ідентифікаційний код 37610015, м. Черкаси, вул. Смілянська, 168) -- 7000,00 грн. залишку основного боргу за поставлені нафтопродукти, 501,34 грн. як 3% річних, 6 471,85 грн. інфляційних втрат на підставі договору поставки нафтопродуктів № К-ТК-04-1223/1 від 23 грудня 2013 року і 1827,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Повне рішення складено 27 серпня 2015 року

Суддя Н.М. Спаських