РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2015Справа №910/11871/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЕйЕмДжи Груп"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес"

про стягнення 119 988, 00 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Дремлюга В.В.;

від відповідача: Томін О.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ЕйЕмДжи Груп" (далі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 119 988,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором перестрахування № 97/679/11 від 26.10.2011.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.05.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 15.06.2015 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Розгляд справи відкладався у порядку п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

01.07.2015 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача надав відзив на позов, у якому заперечував проти заявлених позовних вимог та просив у задоволенні позову відмовити повністю, мотивуючи тим, що позивачем та застрахованою особою вчинялися всі можливі дії з метою перешкоджання відповідачу у розслідуванні причин та обставин страхового випадку по договору страхування, що є підставою для відмови перестраховиком у виплаті своєї частки страхового відшкодування перестрахувальнику. Також вказував на те, що позовні вимоги щодо стягнення доплати страхового відшкодування у сумі 165 000, 00 грн. не підлягають задоволенню, зокрема з тих підстав, що позивач не звернувся до відповідача із заявою про виплату страхової суми, а останній, керуючись ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про страхування» не приймав відповідне рішення.

У судовому засіданні 06.07.2015 представник позивача надав письмові пояснення на відзив відповідача, у якому заперечував проти доводів останнього та зазначив, що виплату страхової суми Шепетьку А.Ф. не можна вважати виплатою компромісного збитку, крім того, відповідач неправомірно ставить під сумнів факт обов'язку виплати своєї частини страхового відшкодування, адже він встановлений рішенням суду, яке набрало законної сили і доказуванню не підлягає.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.07.2015 продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів.

20.07.2015 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав письмові пояснення, в яких зазначає, що відмова відповідача у виплаті позивачу своєї перестрахованої частки є обґрунтованою та законною з наступних підстав: позивач здійснив компромісну виплату без попереднього погодження з відповідачем; позивач перешкоджав та надавав недостовірну інформацію відповідачу в процесі розслідування останнім причин та обставин випадку; позивач перестрахував своє утримання за договором перестрахування без письмового погодження з перестраховиком.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 13.08.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.06.2006 між Командитним товариством «Страхова Інвестиційна Корпорація «СТРІНКОР» та Закритим акціонерним товариством "Страхова компанія "Брокбізнес" укладено договір № 28-ФП про співробітництво в галузі перестрахування (ретроцесії), умовами якого передбачено, що на умовах даного договору страховик може передавати, а перестраховик може приймати у перестрахування ризики за договорами страхування, які укладено страховиком з страхувальниками, а також ризики взяті за договорами про перестрахування з іншими страховиками.

Страховик не має зобов'язань перед перестраховиком щодо обов'язкового перестрахування того чи іншого ризику за договором страхування/перестрахування, що укладено страховиком.

Перестраховик має право прийняти в перестрахування або відхилити будь-який ризик, який запропоновано страховиком.

Згідно п. 1.3. договору, на підставі та на умовах даного договору для здійснення перестрахування сторони можуть в письмовій формі укладати між собою договори про факультативне перестрахування (Ковер-ноти) окремо по кожному ризику (ризику, об'єкту страхування, договору страхування або перестрахування) або по сукупності ризиків (об'єктів страхування, договорів страхування або перестрахування).

Відповідно до п. 5.2. договору, відповідальність перестраховика по сплаті сум страхового відшкодування обмежується лише часткою його участі в перестрахуванні та/або сумою, які визначені у Ковер-ноті. Відповідальність перестраховика не може бути збільшена у разі нездатності страховика здійснити виплату страхового відшкодування за своєю часткою відповідальності.

Умовами п. 10.3.1. договору передбачено, що перестраховик зобов'язаний сплатити частку страхового відшкодування, яка належить до сплати перестраховиком згідно умов розділу 11 даного договору і Ковер-ноти, та завірені перестрахувальником копії документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та його обставини, розмір страхового відшкодування та розмір частки відповідальності перестраховика у збитку:

- заява про виплату страхового відшкодування;

- договір страхування;

- офіційний висновок з описанням всіх обставин випадку, який видається установою, до компетенції якої належить розгляд даного випадку;

- розрахунок суми страхового відшкодування;

- страховий акт;

- експертний висновок щодо розміру збитку, якого було завдано внаслідок настання страхового випадку, якщо умовами договору страхування передбачається такий висновок;

- рахунок (кошторис) на відновлювальні роботи в тому випадку, якщо за умовами первинного договору страхування розмір збитку визначається на підставі такого рахунку;

- документи, які підтверджують витрати перестрахувальника, пов'язані з врегулюванням збитку, крім документів, що підтверджують сплату перестрахувальником страхового відшкодування у випадку коли розмір збитку за оригінальним договором страхування перевищив розмір касового збитку, що зазначений в Ковер-ноті;

- платіжне доручення з позначкою обслуговуючого банку про списання коштів із розрахункового рахунку або видатковий касовий ордер про оплату перестрахувальником страхового відшкодування, крім випадків коли розмір збитку за оригінальним договором страхування перевищив розмір касового збитку, що зазначений в Ковер-ноті.

Перелік документів, що запитуються, не може бути ширше переліку документів, передбаченого Правилами страхування страховика та оригінальним договором страхування.

Перестраховик сплачує свою частку страхового відшкодування не пов'язуючи сплату із фактом сплати відшкодування за оригінальним договором страхування страховиком, якщо розмір збитку за оригінальним договором страхування перевищив розмір касового збитку зазначений в Ковер-ноті.

Пунктом 11.2. договору визначено, що перестраховик сплачує частку страхового відшкодування та витрат на врегулювання збитків за страховим випадком на розрахунковий рахунок страховика, страхувальника або застрахованої особи (згідно листа страховика) не пізніше 10 (десяти банківських днів) з дати одержання перестраховиком від страховика документів, які зазначені в п. 10.3.1. У випадку виникнення касового збитку відповідно до Ковер-ноти перестраховик сплачує частку страхового відшкодування та витрат на врегулювання збитків за страховим випадком на розрахунковий рахунок страховика, страхувальника або застрахованої особи (згідно листа страховика) не пізніше 5 (п'яти) банківських днів з дати одержання перестраховиком від страховика документів, які зазначені в п. 10.3.1.

08.01.2008 між Відкритим акціонерним товариством "Страхова компанія "ЕйЕмДжи Груп" та Закритим акціонерним товариством "Страхова компанія "Брокбізнес" укладено договір про внесення змін та доповнень до договору № 28-ФП про співробітництво в галузі перестрахування (ретроцесії) від 09.06.2006 р., зокрема, у зв'язку з тим, що Командитне товариство «Страхова Інвестиційна Корпорація «СТРІНКОР» було реорганізовано шляхом перетворення у Відкрите акціонерне товариство "Страхова компанія "ЕйЕмДжи Груп", яке є правонаступником усіх його прав та обов'язків, сторони погодили викласти преамбулу договору № 28-ФП про співробітництво в галузі перестрахування (ретроцесії) від 09.06.2006 у наступній редакції:

«Відкрите акціонерне товариство "Страхова компанія "ЕйЕмДжи Груп", в особі Першого заступника Голови Правління Пулехи Олександра Миколайовича, що діє на підставі Довіреності № 3/03 від 04.01.08 р., з однієї сторони, та Закрите акціонерне товариство "Страхова компанія "Брокбізнес", в особі Голови Правління Загребного Вадима Миколайовича, що діє на підставі Статуту, з другої сторони, (далі по тексту - «Сторони»), уклали цей договір про нижченаведене».

Відповідно до п.1.1. статуту Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес", затвердженого загальними зборами акціонерів Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес", протокол № 40 від 26.03.2012 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Брокбізнес" створене відповідно до чинного законодавства України та є правонаступником Акціонерного товариства закритого типу «Страхова компанія «Скайд-Донбасс», Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕССТРАХУВАННЯ», яке згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів від 09.04.2007 перейменоване в Закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес».

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем змінено вид товариства на тип, зокрема на приватне товариство.

Так, згідно п. 1. 4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 зазначено, що господарським судам необхідно враховувати, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи.

Згідно ст. 5 та п. 5 ч. 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про акціонерні товариства», зміна виду акціонерного товариства на тип, зокрема, із закритого на приватне не його реорганізацією.

Так, 06.08.2011 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ЕйЕмДжи Груп" (далі - страховик) та Шепетьком Андрієм Федоровичем (далі - страхувальник) укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків № 110000/10/0002/11, умовами якого передбачено, що за даним договором одна сторона страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 4.1. договору, страховим ризиком за даним договором є нещасний випадок із застрахованою особою. Нещасним випадком є раптова, випадкова, короткочасна, незалежна від волі страхувальника (застрахованої особи) чи вигодо набувача подія, що фактично відбулась, і внаслідок якої настав розлад здоров'я (травматичне ушкодження, опіки, випадкове гостре отруєння отруйними рослинами, хімічними речовинами (промисловими або побутовими), недоброякісними харчовими продуктами, за винятком харчової токсикоінфекції (дизентерії, сальмонельозу)); захворювання кліщовим енцефалітом (енцефаломієлітом) або поліомієлітом, розриви органів (поранення органів або їх вилучення внаслідок помилкових медичних маніпуляцій) або поліомієлітом; розриви органів (поранення органів або їх вилучення внаслідок помилкових медичних маніпуляцій) у Застрахованої особи або смерть застрахованої особи. Між нещасним випадком та розладом здоров'я (втратою працездатності) або смертю застрахованої особи повинен бути встановлений причинний зв'язок.

Згідно п. 4.3. договору, страховим випадком за даним договором є тимчасова втрата застрахованою особою загальної працездатності не менше, ніж на 5 днів, внаслідок нещасного випадку.

Строк дії договору з 25.09.2011 по 24.09.2012 (п. 8 договору).

26.10.2011 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ЕйЕмДжи Груп" (далі - перестрахувальник) та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Брокбізнес" (далі - перестраховик) укладений договір перестрахування № 97/679/11, відповідно до якого перестраховані майнові інтереси, пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю застрахованої особи - Шепетька Андрія Федоровича.

Згідно п. 7.4. договору, відповідальність перестраховика становить 500 000, 00 грн. або 33, 33 % від страхової суми.

Період перестрахування з 26.10.2011 до 24.09.2012 (п. 7.6. договору).

Відповідно до п. 8.2.1. договору, перестраховик зобов'язаний сплатити частку страхового відшкодування, яка належить до сплати перестраховиком згідно з умовами даного договору та договору зазначеного у п. 8.3. договору. Перестраховик сплачує свою частку відшкодування лише після підтвердження факту виплати перестрахувальником страхового відшкодування за оригінальним договором страхування/договором перестрахування. В разі якщо збиток за страховим випадок перевищує розмір касового збитку, перестраховик сплачує свою частку страхового відшкодування до виплати перестрахувальником страхового відшкодування за оригінальним договором страхування.

Перестраховик зобов'язаний відшкодувати перестрахувальнику витрати на розслідування та врегулювання страхового випадку, включаючи витрати, що пов'язані з визначенням причин та розміру збитку, витрат на зменшення розміру збитку у такій частці, в якій він ніс відповідальність за договором перестрахування. Перестраховик не відшкодовує витрати за заробітну платню та витрати на утримання офісу перестрахувальника.

Умовами п. 8.2.4. договору передбачено, що перестраховик сплачує частку страхового відшкодування та витрат на врегулювання збитків за страховим випадком на розрахунковий рахунок перестрахувальника, або безпосередньо страхувальнику в разі неплатоспроможності страховика (за заявою страховика) не пізніше 10 банківських днів з дня одержання перестраховиком від перестрахувальника копії страхового акту та документів, що посвідчують настання страхового випадку та розрахунок суми збитків. Перелік документів, що посвідчують настання страхового випадку, не може бути більшим, ніж передбачено оригінальним договором страхування.

Даний договір перестрахування є невід'ємною частиною договору про загальні умови факультативного перестрахування № 28-ФП від 09.06.2006.

У п. 8.6. договору зазначено договір страхування № 110000/10/00002/11 від 06.08.2011.

Так, 14.02.2012 Шепетько А.Ф. звернувся до позивача із заявою про подію, в якій повідомив, що 09.02.2012 в наслідок нещасного випадку, а саме, в результаті падіння на гранітних сходах власного будинку, вкритих ожеледдю, зазнав тілесних ушкоджень, що призвело до тимчасової втрати працездатності.

18.04.2012 Шепетьком А.Ф. оформлено заяву на виплату страхового відшкодування.

На підставі зазначеного вище, позивач звернувся до відповідача із повідомленням № 10/53 від 16.02.2012, в якому зазначив, що випадок, пов'язаний з Шепетьком А.Ф. має ознаки страхового та просив повідомити про бажання взяти участь в огляді та врегулюванні відшкодування.

На підставі страхового акту № 121/04-КСРМС від 23.04.2012 позивачем було прийнято рішення про виплату Шепетьку А.Ф. страхового відшкодування в сумі 195 000,00 (сто дев'яносто п'ять тисяч) гривень, про що видано наказ № 110000/10/00002/11 від 23.04.2012. У відповідності до наказу зазначена сума була перерахована на вказані застрахованою особою в заяві про виплату страхового відшкодування рахунки, що підтверджується платіжними дорученнями від 11.05.2012 за №№ 4904, 4905, 4906, 4907, 4908, 4909, 4910.

Разом з тим, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.01.2013 за позовом Шепетька А.Ф. розмір страхового відшкодування був збільшений. Згідно вказаного судового акту з ПрАТ "СК "ЕйЕмДжи Груп" на користь Шепетька А.Ф. додатково стягнуто суму 165 000,00 грн., яка була перерахована Шепетьку А.Ф., що підтверджується платіжними дорученнями від 22.03.2013 за №№ 7817, 7818, 7819, 7823, 7824, 7825, 7826.

Отже, відповідно до частини 3 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, факти, встановлені у рішенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.01.2013 не доказуються при розгляді даної справи.

Тож, загальний розмір страхового відшкодування Шепетьку А.Ф. за Договором добровільного страхування, який виплачено позивачем, становить 360 000, 00 грн.

Так, листом від 13.03.2013 № 538-08 відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті частки страхового відшкодування відповідно до п. 10.4.7. договору № 28-ФП від 09.06.2006, оскільки перестрахувальник здійснив виплату компромісного збитку без попереднього узгодження такої виплати з перестраховиком.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання за договором перестрахування № 97/679/11 від 26.10.2011 щодо сплати частки страхового відшкодування, яка відповідно до п. 7.4. договору перестрахування становить 33, 33 % від страхової суми, що складає 119 988, 00 грн. (360 000, 00 грн. х 33, 33%).

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

У відповідності зі ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України, предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про страхування» визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховим випадком, у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п. 4.3. договору № 110000/10/00002/11 від 06.08.2011, страховими випадками є: тимчасова втрата застрахованою особою загальної працездатності не менше, ніж на 5 днів, внаслідок нещасного випадку.

Згідно п. 13.2. договору № 110000/10/00002/11 від 06.08.2011, для одержання страхової виплати страховику подаються наступні документи: документи, що підтверджують факт настання страхового випадку висновок, довідка) медичного закладу, виписка із амбулаторної картки чи історії хвороби із значенням діагнозу та тривалості лікування, копія лікарняного листка, акт про нещасний випадок на виробництві, довідка ДАІ про ДТП, рішення суду, тощо (п. 13.2.5.).

Застрахованою особою - Шепетьком А.Ф. були надані: виписки з медичної картки амбулаторного хворого, листок непрацездатності.

На підставі наданих застрахованою особою документів, позивачем прийнято рішення про визнання події страховим випадком та виплату страхового відшкодування.

Крім того, листом від 23.10.2012 № 1381 Бориспільська центральна районна лікарня надала відповідь на лист відповідача № 1744 від 01.10.2012 повідомивши, що Шепетько А.Ф. звертався до травмпункту Бориспільської ЦРЛ 09.02.2012 о 22:15 год., діагноз: забій, пошкодження капсульно-зв'язкового апарату лівого ліктьового суглобу, пошкодження капсульно- зв'язкового апарату лівого плечового суглобу кисті. Пошкодження зв'язок правого скакового суглобу, гематома стопи. Накладена гіпсова лангета. Рекомедовано амбулаторне спостереження.

Так, згідно з ч. 1 ст. 987 Цивільного Кодексу України, за договором перестрахування страховик, який уклав договір страхування, страхує в іншого страховика (перестраховика) ризик виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником.

У відповідності до ст. 12 Закону України "Про страхування", перестрахування - це страхування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором перестрахування № 97/679/11 від 26.10.2011 у повному обсязі, виплативши страхувальнику суму страхового відшкодування за страховим випадком.

Згідно п. 7.4. договору, відповідальність перестраховика становить 500 000, 00 грн. або 33, 33 % від страхової суми, яка у даному випадку після виплат по рішенню Бориспільського міськрайонного суду Київської області становить 360 000, 00 грн. та розраховано позивачем наступним чином: 360 000, 00*33,33 %=119 988, 00 грн.

Разом з тим, позивачем всупереч умовам п. 10.3.1. договору № 28-ФП від 09.06.2006 та п. 8.2.1. договору перестрахування № 97/679/11 від 26.10.2011 не було повідомлено відповідача про збільшення розміру страхового відшкодування у зв'язку з ухваленням рішення суду.

За таких обставин, за розрахунком суду обґрунтованою до стягнення є сума страхового відшкодування у розмірі 64 993, 50 грн., яка розраховано наступним чином: 195 000, 00 грн. (страхова сума, виплачена на підставі страхового акту № 121/04-КСРМС від 23.04.2012) х 33, 33 %.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору перестрахування № 97/679/11 від 26.10.2011 р. та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача частки страхового відшкодування підлягають частковому задоволенню у розмірі 64 993, 50 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЕйЕмДжи Груп" задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" (04050, м. Київ, вул. Білоруська, буд. 3, ідентифікаційний код - 20344871) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЕйЕмДжи Груп" (02140, м. Київ, вул. Олександра Мишуги, буд. 2, офіс 423 ідентифікаційний код - 20783470) 64 993 (шістдесят чотири тисячі дев'ятсот дев'яносто три) грн. 50 коп. - заборгованості та 1 300 (одну тисячу триста) грн. 00 коп. - судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 20.08.2015.

Суддя Бондарчук В.В.