номер провадження справи 11/133/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2015 Справа № 908/3917/15

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя Гончаренко С.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Концерн «Міські теплові мережі» (бул. Гвардійський, буд. 137, м.Запоріжжя, Запорізька область 69091; фактична адреса: вул. Артема, буд.79«А», м. Запоріжжя, Запорізька область, 69057, код. ),

до відповідача: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 69095, ІПН НОМЕР_1),

відомості про представників сторін та учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_2 дов. №51/20-19 від 05.01.2015;

від відповідача: не зявився;

про: стягнення 8864,86грн., -

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява концерну «Міські теплові мережі» про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 8864,86грн., які складаються із 6411,31грн. заборгованості за поставлену теплову енергію, 971,37грн. пені, 54,16грн. 3% річних та 1428,02грн. втрат від інфляції.

01.07.2015 порушено провадження по справі, призначені дата і час судового засідання, в порядку підготовки справи до слухання сторони зобовязані вчинити дії та надати документи, необхідні для всебічного та обєктивного вирішення спору.

У звязку із неявкою відповідача та не наданням ним відзиву на позовну заяву, розгляд справи відкладався.

У відповідності до п. 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців»).

Згідно до даних, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (minjust.gov.ua), юридичною адресою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є АДРЕСА_2, 69095.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в позовній заяві, при цьому повідомив, що спір виник внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих зобовязань за договором №1081 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.12.2005 в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг, в наслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 6411,31грн. Затримка оплати вартості поставленої теплової енергії обумовила нарахування сум пені, 3% річних та втрат від інфляції. Разом з цим, позивач просить судові витрати, повязані із розглядом справи віднести на відповідача.

Відповідач вимоги суду не виконав, відзив на позовну заяву та витребувані докази не надав, акт звіряння взаємних розрахунків, направлений на його адресу позивачем, не підписав. В судове засідання повноважного представника не направив. Заяв про розгляд справи без повноважного представника відповідача на адресу суду не надходило. За таких обставин, справа розглядається в порядку передбаченому ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в матеріалах справи документами та за відсутністю повноважного представника відповідача.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, а також ретельно дослідивши додатково надані сторонами докази, встановив наступні обставини:

Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) закріплено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до п. 2 цієї статті підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Зобовязанням, відповідно до п.п.1, 2 ст.509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

01.12.2005 між концерном «Міські теплові мережі» (надалі - Теплопостачальна організація) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі Споживач) укладено договір №1081 про постачання теплової енергії в гарячій воді (надалі Договір).

Згідно п. 1.2 вказаного Договору, Теплопостачальна організація бере на себе зобовязання постачати теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а останній, в свою чергу прийняти та оплатити її разом з втратами теплової енергії на теплотрасі, що перебуває на балансі Споживача за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором.

Відповідно до п.10.1. Договір набуває чинності після підписання особа сторонами та діє з 01.12.2005 по 30.11.2007. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, окрім досягнення взаємної згоди сторін про його розірвання.

Статтею 655 ЦК України передбачено, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивач, виконуючи договірні зобовязання, за періоди з жовтня 2014 року по квітень 2015 року відпустив відповідачу теплову енергію на суму 6411,31грн., що підтверджується рахунками та актами приймання-передачі за поставлену теплову енергію за вказаний період.

Стаття 692 ЦК України визначає обовязок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з п. 6.2 Договору розрахунковим періодом - є календарний місяць.

Згідно з п. 6.3 Договору Енергопостачальна організація після 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надає Споживачу рахунок за фактично спожиту теплову енергію, акт надання послуг і податкову накладну. Споживач зобовязаний оформити акт надання послуг і до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, повернути його Енергопостачальній організації, У випадку неповернення другого примірника акта в адресу Енергопостачальної організації вважається, що вказана теплова енергія отримана Споживачем в повному обсязі і відповідає виставленій сумі.

Позивач щомісяця направляв акти та рахунки на адресу відповідача, про свідчать реєстри на відправку рахунків та актів, з відмітками поштових відділень.

Відповідно до п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, споживач зобовязаний дотримуватись вимог норматипно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Відповідно до п. 3.2.2 Договору Споживач теплової енергії зобовязується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах згідно рахунків за теплову енергію і в термін, які передбачені розділом VI договору.

Відповідно до п. 6.5 Договору, споживач зобовязаний до 20 числа поточного місяця перерахувати на розрахунковий рахунок Енергопостачальної організації суму заборгованості за фактично спожиту теплову енергію.

Стаття 193 Господарського кодексу України (надалі ГК України) передбачає, субєкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 ЦК України. Так, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Відповідач взяті на себе зобовязання за договором в частині повної та своєчасної оплати вартості отриманої теплової енергії, належним чином не виконував у звязку з чим, на момент вирішення спору залишається неоплаченою поставлена теплова енергія на суму 6411,31грн.

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами.

У розділі VII Договору зазначено, що за невиконання або неналежне виконання сторонами зобовязань за договором винна сторона відшкодовує інший завдані збитки без зарахування неустойки. Відшкодування збитків та оплата неустойки не звільняє від виконання зобовязань, крім випадку письмової відмови сторони.

Відповідно п. 7.2.3. Договору споживач несе відповідальністю за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію пеня в розмірі 1,0% від належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше 100% загальної суми боргу.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань обчислюється від простроченої суми та не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню в сумі 971,37грн. за період з 21.11.2014 по 10.06.2015.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України божник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

За порушення строків оплати позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 54,16грн. 3% річних за період з 21.11.2014 по 10.06.2015 та 1428,02грн. втрат від інфляції за період з грудня 2014 по травень 2015.

Суми пені, 3% річних та втрат від інфляції ретельно перевірені в судовому засіданні, розрахунок здійснено вірно.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 6411,31грн. заборгованості за поставлену теплову енергію, 971,37грн. пені, 54,16грн. 3% річних та 1428,02грн. втрат від інфляції позивачем заявлені правомірно та обґрунтовано, а тому підлягають задоволенню.

Судові витрати у справі слід віднести на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 69095, ІПН НОМЕР_1) на користь концерну «Міські теплові мережі» (бул. Гвардійський, буд. 137, м.Запоріжжя, Запорізька область 69091; фактична адреса: вул. Артема, буд.79«А», м. Запоріжжя, Запорізька область, 69057, код. ) 6411 (шість тисяч чотириста одинадцять) грн. 31коп. заборгованості за поставлену теплову енергію, 971 (девятсот сімдесят одну) грн. 37коп. пені, 54 (пятдесят чотири) грн. 16коп. 3% річних та 1428 (чотири тисячі чотириста двадцять вісім) грн. 02коп. втрат від інфляції та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В засіданні 25.08.2015 оголошена вступна і резолютивна частини рішення. Рішення в повному обсязі складено і підписане 27.08.2015.

Суддя С.А. Гончаренко