ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року Справа № 915/1415/15

м. Миколаїв

За позовом: Обласного комунального підприємства Миколаїоблтеплоенерго, 54034, м.Миколаїв, вул. Миколаївська, 5а.

до відповідача: Комунального підприємства «Спеціалізоване комунальне підприємство «Гуртожиток», 54006, м. Миколаїв, вул. Маршала Василевського, 55-а.

про: стягнення з відповідача вартості безпідставно спожитої теплової енергії в сумі 9 214,23 грн.

Суддя Ткаченко О.В.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 8677/Юр.

від відповідача: представник не зявився.

СУТЬ СПОРУ: позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 9214,23 грн. вартості безпідставно спожитої теплової енергії.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Відповідач правом, передбаченим ст.59 Господарського процесуального кодексу України щодо надання відзиву на позовну заяву і документів, що підтверджують заперечення проти позову не скористався, вимоги ухвали господарського суду щодо надання відзиву на позовну заяву та заперечень проти позову не виконав.

Згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Нежитлові приміщення першого поверху площею 85,9 кв.м за адресою: вул.. Артема, 1, м. Миколаїв, обліковується на балансі відповідача, що підтверджується листом Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради від 07.08.2014 № 1493/10.01-07 (а.с. 6).

У період з 24.10.2014 року по 13.04.2015 року відповідач, без укладення договору з позивачем, спожив теплову енергію вартістю 9 214,23 грн. на опалювання нежитлових приміщень першого поверху площею 85,9 кв.м за адресою: вул.. Артема, 1, м. Миколаїв, що підтверджується нарядами на підключення/відключення системи опалення. (а.с. 11-12)

Згідно ч. 2. ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Пунктом 1.7 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань передбачено, що якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

У відповідності до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Як свідчать матеріали справи, позивач направив відповідачу для оплати вартості спожитої теплової енергії рахунки: за жовтень 2014 р. на суму 392,96 грн., за листопад 2014р. на суму 1939,46 грн., за грудень 2014р. на суму 2 395,50 грн., за січень 2015р. на суму 1597,31 грн., за лютий 2015р. на суму 1150,64 грн., за березень 2015р. на суму 880,48 грн., за квітень 2015р. на суму 857,88 грн., які були направлені відповідачу поштою у відповідності до наданих реєстрів від 20.11.2014, від 09.12.2014, від 15.01.2015, від 04.02.2015, від 04.03.2015, від 02.04.2015, від 12.05.2015. (а.с. 31-44)

Відповідач вказану заборгованість перед позивачем не погасив, що і зумовило позивача звернутись до суду з позовом про стягнення безпідставно спожитої теплової енергії за період з 24.10.2014 року по 13.04.2015 року в сумі 9214,23 грн.

Отже, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за безпідставно спожиту теплову енергію за період з 24.10.2014 року по 13.04.2015 року року в сумі 9214,23 грн. є обґрунтованими, матеріалами справи підтвердженими та підлягають задоволенню.

Частина 1 ст. 15 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Відповідач не спростував вимоги позивача, не надав суду відповідні докази, які свідчать про відсутність заборгованості перед кредитором.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 821, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Спеціалізоване комунальне підприємство «Гуртожиток» (54006, м. Миколаїв, вул. Маршала Василевського, 55-а, код 34437926) на користь Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» (54034, м.Миколаїв, вул.Миколаївська, 5а, ) 9 214,23 грн. вартості безпідставно спожитої теплової енергії та 1827,00 грн. судового збору.

Суддя О.В. Ткаченко