Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

20.08.2015 Справа № 910/16218/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1 банк" (ПАТ "ВіЕйБі Банк"),юридична адреса: вул. Дегтярівська, 27 Т, м. Київ, 04119, адреса для листування: Харківське шосе, 49, м. Київ, 02160

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

вул. Каштанова, буд. 33, м. Чернігів, 14000

про розірвання договору та зобовязання передати акт приймання-передачі приміщення

Суддя Демидова М.О.

За участю представників сторін:

від позивача - не прибув;

від відповідача - не прибув;

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про розірвання договору суборенди нежитлового приміщення від 02.01.2013, укладеного сторонами у справі, та зобовязання відповідача виконати умови договору, а саме передати позивачеві належним чином складений і підписаний Акт приймання - передачі приміщення (п. 3.2. договору).

В обґрунтування позовних вимог позивач у справі послався на факт віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних та початок процедури ліквідації позивача, що стало підставою для дострокового фактичного звільнення позивачем орендованого майна. За доводами позивача вказані обставини є підставою для дострокового розірвання укладеного сторонами договору суборенди нежитлового приміщення та зобовязання відповідача передати позивачеві належним чином оформлений акт приймання-передачі майна з оренди.

Сторони явку своїх повноважних представників у засідання суду не забезпечили, про час та місце судового розгляду справи судом повідомлялися належним чином шляхом надсилання за їх юридичними адресами ухвали господарського суду.

10.08.2015 на адресу суду надійшло письмове клопотання позивача від 30.07.2015 про розгляд справи без участі його представника.

Ухвали суду, а також позовна заява надсилались відповідачу за належною юридичною адресою відповідача згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

19.08.2015 на адресу Господарського суду Чернігівської області відділенням поштового звязку повернуто конверту з ухвалою суду від 11.08.2015 у даній справі, що надсилалася на адресу відповідача, із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Пунктом 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 передбачено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

З урахуванням викладеного вище відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового засідання у справі.

Відзив на позовну заяву та інші витребувані судом документи відповідачем не надані. За таких обставин справа на підставі положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

02.01.2013 між відповідачем як орендарем та позивачем як суборендарем укладений договір суборенди нежитлового приміщення (а.с. 8 13) (далі за текстом договір), відповідно до умов пункту 1.1 якого орендар зобовязався передати суборендареві, а останній прийняти у тимчасове платне користування на строк та на умовах договору нежитлове приміщення площею 183,8 кв. м, а саме приміщення 1-го поверху площею 135,6 кв. м та підвальне приміщення літ. 2-1 площею 48,2 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, проспект Перемоги, 96а.

Відповідно до умов пункту 1.5 договору строк суборенди - з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення по 31.12.2013 включно.

Приміщення, що є предметом договору, передане відповідачем позивачеві за Актом приймання-передачі від 02.01.2013, підписаним повноважними представниками сторін (а.с. 14).

Як встановлено пунктом 3.2 договору після закінчення строку дії договору або у випадку його дострокового розірвання приміщення повертається орендареві протягом 7 (семи) календарних днів за відповідним актом (за формою, що визначена у Додатку № 2 до договору у стані, першому, ніж на момент його передачі в суборенду, з урахуванням нормального (природного) зносу. При цьому сторонами здійснюється підписання акту в момент фактичної передачі приміщення або суборендар готує та надає (надсилає) орендарю на адресу, вказану у ст. 12 договору, підписані з боку суборендаря два примірники акту. У разі, якщо протягом 7 (семи) календарних днів з моменту відправлення актів орендарю (даний строк починає обраховуватися з дати відправлення акту суборендарем рекомендованим листом з повідомленням про вручення, підтвердженням чого є відповідна відмітка поштового відділення відправника) останній не поверне їх суборендарю (на адресу, вказану у ст. 12 договору), підписаний зі свого боку один екземпляр акту, то в такому разі приміщення вважається переданим суборендарем та прийнятим орендарем в останній календарний день зазначеного строку.

Додатковим договором від 31.12.2013 (а.с. 15) сторони внесли зміни до договору та встановили строк його дії до 31.12.2014 включно.

Відповідно до умов пункту 5.4 договору по закінченню строку дії даного договору, визначеного пунктом 5.2, договір може бути продовжений за домовленістю сторін, при цьому суборендар має переважне право на продовження або переукладення договору на новий термін; якщо суборендар продовжує користуватися приміщенням після закінчення строку дії договору, що визначений пунктом 5.2 договору, то, за відсутності письмових заперечень орендаря протягом одного місяця, договір вважається поновленим на новий аналогічний строк.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі за текстом Фонд) прийнято рішення від 20.11.2014 № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_1».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» виконавчою дирекцією Фонду прийняте рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту урегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно.

За доводами позивача він звернувся до відповідача з повідомленням про дострокове припинення дії договору оренди від 02.01.2013, а 24.12.2014 виїхав з орендованого приміщення, при цьому повторно звернувся до відповідача з листом від 23.12.2014 № 17889, в якому просив відповідача підписати Акт приймання-передачі майна та направити його на адресу позивача.

До матеріалів справи позивачем надано копію адресованого відповідачеві листа від 23.12.2014 № 15-17889 (а.с. 16), в якому позивач запропонував відповідачеві припинити дію договору внаслідок проведення позивачем заходів економії та підписати Акт приймання-передачі приміщення.

Доказів надсилання (вручення) відповідачеві вказаного листа, а також Акту приймання-передачі приміщення з оренди (відповідно до умов пункту 3.2 договору) позивач не надав.

Інших доказів виїзду з орендованого приміщення позивач також під час судового розгляду справи не надав.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у задоволенні позову у повному обсязі з таких підстав.

Ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За змістом ст. 283 Господарського кодексу України та ст. 759 Цивільного кодексу України орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення господарської діяльності.

Як свідчать фактичні обставини справи, за своєю правовою природою відносини сторін у справі за укладеним ними договором є орендними правовідносинами.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на факт віднесення ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних та початок процедури ліквідації позивача, що стало підставою для дострокового фактичного звільнення позивачем орендованого майна.

Підстави розірвання договору найму на вимогу наймача визначені положеннями ст. 784 Цивільного кодексу України, відповідно до якої наймач має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймодавець передав у користування річ, якість якої не відповідає умовам договору та призначенню речі; наймодавець не виконує свого обовязку щодо проведення капітального ремонту речі.

При цьому відповідно до положень ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Умовами пункту 5.3.5 договору передбачене право суборендаря на дострокове розірвання договору в односторонньому порядку за умови письмового повідомлення орендаря не менше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до дати дострокового припинення дії договору. Даний строк починає обраховуватися з дати відправлення суборендарем рекомендованого листа з повідомленням про вручення.

Судом встановлено, що в порядку пункту 5.3.5 договору письмове повідомлення про дострокове розірвання договору позивачем відповідачеві не направлялося (не вручалося).

За доводами позивача орендоване приміщення було фактично звільнене позивачем 24.12.2014.

Доказів звільнення орендованого майна та виконання умов пункту 3.2 договору щодо порядку повернення орендованого майна (зокрема, складення, підписання та направлення відповідачеві акту приймання-передачі майна з оренди) позивач під час судового розгляду справи не надав.

Відповідно до умов пункту 5.4 договору якщо суборендар продовжує користуватися приміщенням після закінчення строку дії договору, що визначений пунктом 5.2 договору, то, за відсутності письмових заперечень орендаря протягом одного місяця договір вважається поновленим на новий аналогічний строк.

Вказані положення договору відповідають приписам ст. 764 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Враховуючи відсутність доказів повернення відповідачеві орендованого майна після закінчення строку договору, а також відсутність заперечень відповідача щодо подовження договору на новий строк суд доходить висновку про фактичне продовження укладеного сторонами договору.

Наведені позивачем такі підстави для розірвання договору в судовому порядку, як віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних та початок процедури ліквідації позивача не є визначеними законом або укладеним сторонами договором підставами для розірвання договору в судовому порядку за ініціативою позивача.

Такі підстави для припинення відносин оренди не передбачені, зокрема, і спеціальним законом Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, правових підстав та фактичних обставин, що є підставою для розірвання договору в судовому порядку, позивачем у справі не наведено.

За таких обставин у задоволенні вимоги про розірвання укладеного сторонами договору слід відмовити за необґрунтованістю.

Є необґрунтованою та такою, у задоволенні якої слід відмовити, й вимога позивача про та зобовязання відповідача виконати умови договору, а саме передати позивачеві належним чином складений і підписаний Акт приймання - передачі приміщення (п. 3.2. договору), оскільки такий обовязок відповідно до умов договору виникає у відповідача після отримання ним вказаного Акту приймання-передачі саме від позивача, а позивачем доказів направлення акту суду не надано.

Крім того, позивачем у частині вказаної вимоги обрано спосіб захисту порушеного права, що не передбачений ст.ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

З урахуванням викладеного вище у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі з покладенням на позивача судових витрат у справі у справі на підставі вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати за позовом покласти на позивача.

Дата складення та підписання повного рішення: 25.08.2015

Суддя М.О. Демидова