РІШЕННЯ

"10" серпня 2015 р.Справа № 921/566/15-г/3

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровця Я.Я.

Розглянув матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ, 49027

до відповідача: ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, 46022

про cтягнення заборгованості в сумі 6 602,08 грн.

За участю представників сторін:

Позивача: юрисконсульт - ОСОБА_3 (довіреність № НОМЕР_1 від 24.06.2015 р.)

Відповідач: не прибув.

В судовому засіданні учаснику судового процесу розяснено його процесуальні права та обовязки, передбачені статтями 20, 22, 81-1 ГПК України. Технічна фіксація судового процесу не здійснюється. В судовому засіданні 10.08.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2 про cтягнення заборгованості в сумі 6 602,08 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач взяті на себе визначені умовами договору банківського обслуговування № б/н від 02.03.2010 року зобовязання по поверненню кредиту та відсотків за користування ним виконав не належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість в заявленій до стягнення сумі.

Ухвалою суду від 10.06.2015 року порушено провадження у даній справі та її розгляд призначено в судовому засіданні на 30.07.2015 року.

Представник позивача в судове засідання 30.07.2015 року з'явився, надав оригінали документів долучених до позовної заяви для огляду судом, через канцелярію супровідним листом № б/н від 29.07.2015 року подав суду витребувані ухвалою про порушення провадження по справі від 10.06.2015 року матеріали, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач явки повноважного представника у судове засідання призначене на 30.07.2015 року не забезпечив, витребуваних ухвалою про порушення провадження по справі від 10.06.2015 року матеріалів не подав, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось на адресу суду за закінченням терміну зберігання.

Представник позивача в судове засідання призначене на 10.08.2015 року з'явився, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити повністю з підстав наведених у позовній заяві та письмовому поясненні б/н від 29.07.2015 року.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання призначене на 10.08.2015 року не забезпечив, вимог ухвал суду не виконав, проти позовних вимог у встановленому порядку не заперечив.

Слід зазначити, що ухвали суду від 10.06.2015 року, 30.07.2015 року, надсилалися відповідачу на адресу зазначену у позовній заяві, а саме: вул. Черняховського, 11/55, м. Тернопіль, 46022, яка відповідає даним зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на час розгляду справи в суді (копія витягу знаходиться у матеріалах справи).

На адресу суду 15.07.2015 року повернулося поштове повідомлення з поштовим конвертом з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінченням строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин справи, враховуючи, що явка сторін не визнавалася судом обовязковою, поданих доказів є достатньо для вирішення спору по суті, брати участь в судовому засіданні є правом сторони, передбаченим ст. 22 ГПК України, тому суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у ній документами згідно ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представника позивача, повно та об'єктивно дослідивши подані докази в сукупності, господарським судом встановлено наступне:

02.03.2010 року відповідачем було підписано Заяву про відкриття рахунку та заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якої Банк (позивач) відкрив відповідачу в національній валюті поточний рахунок № 1523.

Підписавши дану заяву, клієнт приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг (які знаходяться на сайті банку www.pb.ua) - надалі Умови/Правила, Тарифів ОСОБА_4, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування.

Відповідно до заяви відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих угод або додаткових угод до договору, так і шляхом обміну інформацією відносно банківського обслуговування з клієнтом через web-сайти банку www.privatbank.ua та http://client-bank.privatbank.ua чи інший Інтернет SMS-ресурс, зазначений банком.

Розділом 1 Правил, розміщених на web-сайті банку www.privatbank.ua, передбачено, що ці правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Приватбанку.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У відповідності зі ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Статтею 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" встановлено, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є умови про предмет договору, а також ті, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Приписами ст. 633 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обовязок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівлі, перевезення транспортом загального користування, послуги звязку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, за своєю правовою природою укладений між ПАТ КБ "Приватбанк" та ФО-П ОСОБА_2 договір банківського обслуговування є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору.

Отже, для укладення договору банківського обслуговування, який є змішаним за своєю правовою природою і має елементи кредитного договору, сторони повинні були обмінятися всіма документами, в яких зафіксований зміст правочину, щоб договір був вчинений у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 1067 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Відповідно до п. 3.18.1.1. Правил, кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка та клієнта. Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок коштів в межах ліміту, шляхом дебатування поточного рахунку.

Кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди (п. 3.18.1.3).

Пунктом 3.18.1.6. Умов передбачено, що ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

У відповідності до п. 3.18.1.8 Правил, проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відтиском печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнтбанк / інтернет клієнтбанк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі "Угода"). При порушенні клієнтом будь-якого із обовязків, передбачених "Умовами і правилами надання банківських послуг", банк на власний розсуд, має право змінити умови кредитування, встановити інший строк повернення кредиту. При належному використанні клієнтом обов'язків, передбачених "Умовами і правилами надання банківських послуг", проведення платежів клієнта в порядку обслуговування ліміту може бути продовжено банком на той же строк.

Пунктом 3.18.1.11. Правил встановлено період безперервного користування кредитним лімітом - не більше 35 днів (періодом безперервного користування кредитним лімітом є період часу, на протязі якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку).

В силу приписів п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.п. 3.18.2.2.2, 3.18.2.2.3 та 3.18.2.2.5 Правил, клієнт зобов'язується проводити погашення кредитного ліміту не пізніше строку закінчення періоду безперервного користування кредитним лімітом, сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом та повністю повернути кредит в строки, передбачені Правилами.

Розділом 3.18.4. Умов, яким затверджений порядок розрахунків, встановлено, що:

- за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка) (п. 18.4.1 Правил);

- за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну із дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. При необнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню. У разі непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п.п. 3.18.4.1.1- 3.18.4.1.3 Правил).

А також відповідно до п. 3.2.1.4.1.2. Умов та Правил надавання банківських послуг, які набрали чинності з 1 липня 2014 р. , у випадку необнулення дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, Клієнт сплачує Банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36(тридцять шість)% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальто підлягало обнуленню, та згідно п. 3.2.1.4.1.3., у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальто підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобовязання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56 (пятдесят шість) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості - про що відповідач (клієнт) був повідомлений через програму "Приват24" що підтверджується наданою позивачем випискою з "Приват24" по клієнту.

Згідно п. 3.18.4.4. Правил, клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту (щомісячна комісія) відповідно до п.п. 3.18.1.6., 3.18.2.3.2., 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, у порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг. Клієнт доручає банку здійснювати списання винагороди зі своїх рахунків. Сплата винагороди здійснюється в гривні.

Як слідує із матеріалів справи, на виконання умов Договору банківського обслуговування № б/н від 02.03.2010 року та Умов та правил надання банківських послуг, позивачем з 02.03.2010 року на поточний рахунок відповідача №1523 було встановлено кредитний ліміт в сумі 5 000,00 грн.

Як стверджує позивач, відповідач (позичальник) свої зобовязання згідно Договору банківського обслуговування №б/н від 02.03.2010р. щодо погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та комісії за користування кредитом в сумах та в строки, обумовлених у Договорі банківського обслуговування № б/н від 02.03.2010р., належним чином не виконував, в наслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем. Направлена позивачем на адресу відповідача претензія № 10221ТЕ22S005 від 20.02.2015 р. з вимогою погасити прострочену заборгованість, залишена без відповіді і станом на день звернення з даним позовом до суду за відповідачем рахується заборгованість в сумі 2 104,69 грн. заборгованість за кредитом; 2 242,20 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 728,93 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 526,26 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом. Всього на суму 6 602,08 грн.

Відповідно до п. 3.18.5.1 Умов - при порушенні Клієнтом яких-небудь зобов'язань зі сплати процентів за користування кредитом, передбачених п.п.3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, строків повернення кредиту, передбачених п.п.3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди, передбаченої п.п.3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 Клієнт виплачує Банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який виплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. А у випадку реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п.3.18.4.1.3 - 0,1315% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки. Та згідно п. 3.2.1.4.1.3 умов та правил надавання банківських послуг, які набрали чинності з 1 липня 2014р. у разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого "Умовами і правилами надання банківських послуг", клієнт сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки , виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Умовами та правил надання банківських послуг (п.3.18.5.4) з врахуванням умов та правил надавання банківських послуг, які набрали чинності з 1 липня 2014р.( п.3.2.1.5.3.4. 3) передбачено, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно бути виконано.

Згідно з ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку, відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно (ч. 1 ст. 551 ЦК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу ч. 1 ст. 552 ЦК України, сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі.

Враховуючи приписи перелічених норм, зобов'язання визначені "Умовами та правилами надання банківських послуг", Тарифами Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua:https://client-bank.privatbank.ua., які разом з заявою про приєднання складають Договір банківського обслуговування, вказані в розрахунку позивача суми зобовязання та період нарахування, відсутність заперечень з боку відповідача, інші обставини справи, вимоги про стягнення 6 602,08 грн. яка складається з: 2 104,69 грн. заборгованість за кредитом; 2 242,20 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 728,93 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 526,26 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом слід задоволити.

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК України, судові витрати по справі відшкодовуються за рахунок відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 549, 550, 551, 552, 629, 634, 639, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України, ст. 179 Господарського кодексу України та ст.ст. 1, 2, 4, 12, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 69, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, 46022 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ, 49094 () 2 104 (дві тисячі сто чотири) грн. 69 коп. заборгованість за кредитом, 2 242 (дві тисячі двісті сорок дві) грн. 20 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 728 (одна тисяча сімсот двадцять вісім) грн. 93 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 526 (п'ятсот двадцять шість) грн. 26 коп. заборгованість по комісії за користуванням кредитом та 1 827 (одна тисяча двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (виготовлення та підписання повного тексту).

5. Сторони вправі подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (виготовлення та підписання повного тексту), через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 17 серпня 2015 року

Суддя Боровець Я.Я.