РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2015Справа №910/16765/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техінвестпостач»

До Міжнародної комерційної компанії Winslow Consulting LTD

Про стягнення 19 736,65 доларів США, що еквівалентно 547 889,40 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Кислий С.С. представник за довіреністю № 17/08-2015 від 17.08.15.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Техінвестпостач» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міжнародної комерційної компанії Winslow Consulting LTD (далі - відповідач) про стягнення 19 736,65 доларів США, що еквівалентно 547 889,40 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що відповідачем не сплачено грошові кошти за Договором № 01-03/13 від 01.03.13., що зумовило виникнення заборгованості та звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.15. порушено провадження у справі № 910/16765/15 та призначено її до розгляду на 18.08.15.

В судовому засіданні 18.08.15. позивачем було подано «Уточнення до позовної заяви», в яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Техінвестпостач» вказує на користь кого він просить стягнути з відповідача грошові кошти. Судом встановлено, що матеріально-правова вимога викладена у позові та підстави позову залишились незмінними, а тому розгляд справи здійснюється щодо вимог заявлених у позові з урахуванням уточнень до позовної заяви.

В судовому засіданні 18.08.15. позивачем підтримано свої позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, проте 18.08.15. через відділ діловодства суду подав заяву, якою визнав позов в повному обсязі

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 910/16765/15.

В судовому засіданні 18.08.15. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.13. між позивачем, як Виконавцем, та відповідачем, як Замовником, було укладено Договір на надання послуг по замовленню та оплаті робіт з капітального ремонту вагонів хопер-цементовозів № 01-03/13 (далі - Договір), за умовами якого (п. 1.1 з врахуванням додаткової угоди № 2 від 30.12.13. до Договору) позивач організовував роботи по капітальному ремонту вагонів хопер-цементовозів з продовженням строку служби до 6 років в кількості 400 одиниць, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити роботи, які були замовлені, а також компенсувати і оплатити витрати позивача, які він понесе у зв'язку з виконанням умов даного Договору.

Строк дії Договору сторонами погоджено п. 11.1 з моменту його підписання (01.03.13.) і діє до 30.08.18.

За умовами п. 3.2 Договору, сплата Замовником вартості витрат Виконавця, пов'язаних з замовленням та оплатою робіт виконується на підставі рахунку та акта виконаних робіт.

У відповідності до залученого до матеріалів справи Акта виконаних робіт (послуг) за листопад 2014 року, який підписаний представниками обох сторін та скріплений їх печатками, та виставленого на його підставі рахунку від 30.11.14. № 25 вбачається надання Позивачем обумовлених Договором послуг на загальну суму 19 736,65 дол. США, що еквівалентно 547 889,40 грн.

Претензій щодо якості та комплектності вищевказаних наданих позивачем послуг від відповідача не надходило, проте і повної оплати також проведено не було. Матеріали справи не містять доказів протилежного.

При цьому, суд приймає до уваги, що розділом 10 Договору сторони погодили передачу даного спору на вирішення Господарського суду міста Києва.

Спір у справі виник в зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором по оплаті наданих послуг за листопад 2014 року.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Судом враховано, що відповідач визнав позов в повному обсязі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

За своєю правовою природою Договір є договором про надання послуг.

Згідно з ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено та відповідачем підтверджено, що повної оплати наданих послуг за листопад 2014 року за Договором відповідач не здійснив.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивачем доведено належним чином, а відповідачем підтверджено факт існування у останнього заборгованості за надані послуги.

Оскільки відповідач прийняв замовлені ним послуги, однак не оплатив їх повної вартості, грошові кошти в розмірі 19 736,65 доларів США, що еквівалентно 547 889,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Міжнародної комерційної компанії Winslow Consulting LTD (Беліз, Беліз-Сіті, Нью-Роуд № 35; поштова адреса: 197022, Російська Федерація, м. Санкт-Петербург, проспект Медиків, б.5, літ. «В», приміщення 7-Н, каб.225; в порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження") на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техінвестпостач" (01133, м. Київ, бульвар Л. Українки, б. 15; ідентифікаційний код 25386911) 19 736 (дев'ятнадцять тисяч сімсот тридцять шість) доларів США 65 центів заборгованості, що еквівалентно на дату звернення до суду з позовом за офіційним курсом НБУ 547 889 (п'ятистам сорока семи тисячам восьмистам вісімдесяти дев'ятьом) грн. 40 коп., а також 10 957 (десять тисяч дев'ятсот п'ятдесят сім) грн. 79 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.08.15.

Суддя Т.М. Ващенко