ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2015 р.Справа № 922/3685/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Яризька В.О.

при секретарі судового засідання Солдатовій М.Ю.

розглянувши справу

за позовом акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків,
до Національної академії Національної гвардії України, м. Харків,
про стягнення 31802,51 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (дов.),

відповідача - ОСОБА_2 (дов.),

ВСТАНОВИВ:

Позивач, АК "Харківобленерго", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Національної академії Національної гвардії України, в якій просить суд стягнути пеню в сумі 10140,01 грн. за період з грудня 2014 р. по травень 2015р., 3% річних у сумі 571,61 грн. за період з грудня 2014р. по травень 2015р., інфляційні втрати в сумі 21090,89 грн. за період з грудня 2014р. по травень 2015р. Вимоги обґрунтовані тим, що відповідач несвоєчасно оплачує електричну енергію відповідно до умов Договору № 17161 від 11.02.2004р. Позивач просить також покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

В слуханні справи оголошувались перерви до 04.08.2015р. о 12:20 год., 10.08.2015р. о 10:30 год.

У судовому засіданні представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги визнає, але просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 95%, обґрунтовуючи клопотання тим, що несвоєчасна оплата відбулась внаслідок несвоєчасного надходження коштів з державного бюджету, за рахунок яких фінансується установа.

Зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

10.02.2004р. між акціонерною компанією "Харківобленерго" (постачальник, позивач) та Військовим інститутом Внутрішніх військ МВС України, який перейменовано в Національну академію Національної гвардії України (споживач, відповідач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 17161, який відповідно до п. 9.11 був пролонгований на 2015 рік.

Відповідно до Закону України Про електроенергетику та Правил користування електричною енергією, затвердженими Постановою НКРЕ України від 31.07.1996 р. № 28 (зі змінами та доповненнями від 25.12.2008 року), договір на користування електричною енергією є основним документом, який регламентує відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обовязків сторін.

За умовами договору № 17161 від 11.02.2004р. позивач зобовязався постачати відповідачеві електричну енергію, як різновид товару, в обсягах, визначених відповідно до договору. Відповідач, в свою чергу, зобовязався відповідно до Правил користування електричною енергією (надалі Правила) та п. 2.2.5 Договору, проводити своєчасну оплату використаної електричної енергії відповідно до чинних тарифів.

Як свідчать матеріали справи, позивач, як постачальник електричної енергії за договором, виконав свої зобов'язання по договору, здійснивши відпуск електричної енергії відповідачу у грудні 2014 р. - травні 2015р.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5 додатка 2 до Договору визначено, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі рахунку, який виставляється постачальником електричної енергії на основі даних про фактичне споживання електричної енергії. Даним пунктом також передбачено, що споживач повинен отримати рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений протягом 5 операційних днів з дня його отримання.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем своєчасно виставлялись, а відповідачем отримувались рахунки на оплату електроенергії за грудень 2014 р. - травень 2015р., однак оплата по таким рахункам була здійснена несвоєчасно.

Відповідач не заперечує факту несвоєчасної оплати спожитої електроенергії, посилається на те, що є бюджетною установою та не має змоги самостійно розпоряджатися коштами, однак ним прийняті всі заходи щодо своєчасного виконання зобов'язань.

В розумінні ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

ОСОБА_3 зі ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з несвоєчасною оплатою відповідачем спожитої у листопаді 2014р.- квітні 2015р. електричної енергії позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат у загальній сумі 21090,89 грн.

Суд зазначає, що в п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України" № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

ОСОБА_3 Верховного суду України N 62-97р від 03.04.97 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" при застосуванні індексу інфляції необхідно враховувати, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, тому умовно слід враховувати, що сума, внесена в період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується з врахуванням даного місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця

З наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат вбачається, що позивачем по окремим періодам здійснено нарахування інфляційних втрат не за місць, а за декілька днів.

За таких обставин суд вважає вірним нарахування наступних інфляційних втрат :

- з 10.02.2015р. по 28.02.2015р. у сумі 1900,95 грн., що нараховані за несвоєчасну оплату електричної енергії за січень 2015р. у сумі 52857,74 грн.;

- за березень 2015р. у сумі 5708,65 грн., що нараховані за несвоєчасну оплату електричної енергії за січень 2015р. у сумі 52857,74 грн.;

- за березень 2015р. у сумі 9748,75 грн., що нараховані за несвоєчасну оплату електричної енергії за лютий 2015р. у сумі 111929,94 грн.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати в сумі 17358,35 грн., в задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 3732,54 грн. суд відмовляє, як неправомірно нараховані.

Крім того позивачем здійснено нарахування 3% річних у загальній сумі 571,61 грн. за несвоєчасну оплату спожитої у листопаді 2014р. - квітні 2015р. електричної енергії.

Таке нарахування здійснено з урахуванням періодів прострочення щодо кожного місяця.

Перевіривши нарахування 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив , що такі нарахування відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним відносинам, що склалися між сторонами.

Позивачем також здійснено нарахування пені в сумі 10140,01 грн.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

ОСОБА_3 з частиною першою статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 6 додатку № 2 Порядок розрахунків до договору про постачання електричної енергії, сторони погодили, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань, позивач проводить відповідачеві нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати, пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу, та 3% річних з прострочення суми. При цьому сума грошового зобов'язання за цим договором повинна бути оплачена відповідачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, суд встановив, що такі нарахування здійснені правомірно, не спростовані відповідачем.

Відповідач просить зменшити штрафні санкції на 95%.

Позивач заперечує проти такого клопотання відповідача.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Приписами частини 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд враховує те, що відповідач є неприбутковою організацією, фінансування відповідача здійснюється з державного бюджету, а отже відповідач не розрахувався з позивачем за отриману теплову енергію через недостатність фінансування з державного бюджету, суд також враховує те, що відповідачем фактично здійснена оплата спожитої електричної енергії, а за таких обставин, суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір стягуваної пені на 50% відсотків, стягнувши з відповідача на користь позивача пеню в сумі 5070,00 грн.

Суд вважає за необхідне зазначити, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, нараховані 3% річних не є штрафними санкціями та не можуть бути зменшені судом.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 17358,35 грн., 3 % річних у сумі 571,61 грн., пені в сумі 5070,00 грн.

ОСОБА_3 з положеннями ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог (до складу суми, що задоволена включається також і сума, на яку судом зменшено розмір пені, оскільки позивачем нарахування здійснені вірно).

Відповідно до п.п. 1 п. 2 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

На 2015р. встановлений мінімальний розмір заробітної плати в сумі 1218,00 грн.

Отже, за подачу позовної заяви про стягнення 31802,51 грн. сплаті підлягає судовий збір у сумі 1827,00 грн., тобто в мінімальному розмірі.

Виходячи з того, що сума задоволених позовних вимог для вирахування судового збору становить 28069,97 грн., стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 1613,24 грн.

Судом також встановлено, що за подачу даної позовної заяви позивачем оплачений судовий збір у сумі 1970,00 грн., тобто в більшому розмірі, ніж встановлено законом, у зв'язку з чим на підставі ст. 7 Закону України "Про судовий збір" поверненню з державного бюджету України на користь позивача підлягає зайво сплачений судовий збір у сумі 143,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Національної академії Національної гвардії України (61001, м. Харків, пл. Повстання, 3, код 08610502) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, п/р 5 в АТ "ОСОБА_4 Аваль", м. Київ, МФО 380805, код 00131954) 5070,00 грн. пені, 571,61 грн. 3% річних, 17358,35 грн. інфляційних втрат, 1613,24 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повернути з державного бюджету України на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, п/р 5 в АТ "ОСОБА_4 Аваль", м. Київ, МФО 380805, код 00131954) зайво сплачений платіжним дорученням № 13642 (#95425658) від 17.06.2015р. судовий збір у сумі 143,00 грн.

Повне рішення складено 17.08.2015 р.

Суддя ОСОБА_5