КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2015 р. Справа№ 910/7397/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Зубець Л.П.

Шевченка Е.О.

при секретарі Вінницькій О.В.

Представники сторін:

позивача: Бондаренко Д.М.- адвокат з ордером КВ № 107717 від 25.03.2015, Хоменко М.П. представник за довіреністю від 01.03.2015 ;

відповідача: Косик С.І. представник за довіреністю від 09.04.2015, Луцький М.І. представник за довіреністю від 28.05.2015 № 3-13100/10680;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

на рішення господарського суду міста Києва від 03.06.2015

у справі № 910/7397/15-г (головуючий суддя: Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Матімекс-Україна"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

про зобов'язання перерахувати кошти та стягнення 16 831, 61 евро (421 961, 21 грн.).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.06.2015 у справі № 910/7397/15-г, позов задоволено повністю, зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" перерахувати кошти в іноземній валюті за вказаними реквізитами та стягнуто з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 16 831 євро 61 євроцентів, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 25.03.2015 р. становить 427 961 грн. 21 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені.

Скарга мотивована порушенням господарським судом міста Києва норм матеріального права в частині задоволення вимог щодо стягнення пені.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Синиці О.Ф., Шевченка Е.О.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2015р., у зв'язку з перебуванням судді Синиці О.Ф. на лікарняному та перебуванням судді Шевченка Е.О. у відпустці сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/7397/15-г колегію суддів у складі: головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Агрикова О.В., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 10.08.2015.

06.08.2015 відповідач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін.

07.08.2015 скаржник подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із проведенням із позивачем переговорів щодо укладення мирової угоди.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015р., у зв'язку з перебуванням суддів Агрикової О.В. та Чорногуза М.Г. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/7397/15-г колегію суддів у складі: головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Зубець Л.П., Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 розгляд справи було відкладено на 17.08.2015.

17.08.2015 відповідач подав клопотання про продовження строку вирішення спору та зобов'язання позивача надати обґрунтований розрахунок пені.

Клопотання відповідача відхилено судом, як необґрунтоване.

17.08.2015 в судовому засіданні представники відповідача підтримали апеляційну скаргу задовольнити, скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення вимог про стягнення пені та прийняти в цій частині нове рішення, яким у позові відмовити. Представники позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

23.07.2014 між відповідачем - АТ "Банк "Фінанси та Кредит", як банком, та позивачем - ТОВ "Матімекс-Україна", клієнт, було укладено Договір на розрахунково-касове обслуговування №027-14/АНВ, відповідно до умов якого банк відкрив клієнту поточний рахунок у національній валюті №2401 і (або) поточний (поточні) рахунок (и) в іноземній валюті №2401 в (USD/UAH/EUR) та зобов'язався здійснювати його (їх) розрахунково-касове обслуговування, а клієнт - оплачувати послуги банку відповідно до Тарифів банку на розрахунково-касове обслуговування рахунків (далі - тарифи) в порядку і на умовах, визначених договором (п. 1.1 Договору).

За умовами п.п. 2.1, 2.2 Договору банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунків в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами, а списання банком грошових коштів з рахунків здійснюється за дорученням клієнта або без його доручення у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Згідно з п. 3.3.2 Договору банк зобов'язався вести комплексне розрахунково-касове обслуговування рахунків та виконувати за дорученням клієнта розрахункові, касові і інші операції, які не суперечать та передбачені для цього виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами.

Пунктами 3.3.3, 3.3.4 Договору визначено, що банк зобов'язується здійснити розрахунково-касове обслуговування рахунків у визначений внутрішніми документами банка робочий час крім суботи, неділі та святкових і неробочих днів. Забезпечувати своєчасне зарахування грошових коштів на рахунки.

Відповідно до п. 3.4.2 Договору клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку за виконання операцій по рахунку в порядку, строки і розмірах, встановлених договором і діючими тарифами банку.

Договір, згідно з п.8.1., набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, і діє протягом невизначеного строку.

23.07.2014 сторонами було укладено Додатковій договір №001 про обслуговування клієнта з використанням системи дистанційного обслуговування "Клієнт-банк" до Договору на розрахунково-касове обслуговування №027-14/АНВ від 23.07.2014 р. згідно з п. 1.1 якого, банк зобов'язується здійснювати обслуговування клієнта з використанням системи дистанційного обслуговування "Клієнт-банк", тобто здійснювати розрахункові операції за дорученням клієнта з використанням розрахункових документів в електронній формі та приймати такі документи, що передаються по каналах електронного зв'язку на умовах, які передбачені Договором на розрахунково-касове обслуговування і цим Додатковим договором, діючим законодавством України і внутрішніми правовими актами банку (далі - дистанційне обслуговування).

У п. 2.1 Додаткового договору від 23.07.2014 р. передбачено, що дистанційне обслуговування клієнта здійснюється з використанням документів в електронній формі, в тому числі, платіжних доручень, заявок на купівлю-продаж валюти, виписок по рахунках клієнта, зведених відомостей сум заробітної плати для зарахування на поточні рахунки працівників клієнта, інших документів клієнта.

Банк здійснює дистанційне обслуговування клієнта в системі "клієнт-банк" в операційні дні (крім вихідних, святкових і неробочих днів). Операції за розрахунковими документами, що надійшли від клієнта протягом операційного дня, але не пізніше 17:00, здійснюється банком в день надходження цих документів. Операції по розрахунковим документам, що надійшли після 17:00 годин, банк виконує не пізніше наступного операційного дня (п.5.2 додаткового договору від 08.04.2014р.).

30.07.2014 сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору №027-14/АНВ на розрахунково-касове обслуговування від 23.07.2014 р., відповідно до умов якої п. 1.2 Договору №027-14/АНВ від 23.07.2014 р. було викладено в наступній редакції: "1.2. Банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунків клієнта на умовах тарифного пакету "Оптимальний плюс індивідуальний", починаючи з 01.08.2014 року.".

Як вірно встановлено судом першої інстанції ТОВ "Матімекс-Україна" подало на виконання відповідачу платіжні доручення: №3 від 12.01.2015 р. на суму 49 558,28 євро; №4/1 від 14.01.2015 р. на суму 30 441,72 євро; №4/2 від 14.01.2015 р. на суму 35 000,00 євро; №4/3 від 14.01.2015 р. на суму 34 463,75 євро; №2/2 від 15.01.2015 р. на суму 50 000,00 євро; №5/1 від 19.01.2015 р. на суму 44 000, 00 євро; №5/2 від 19.01.2015 р. на суму 45 000,00 євро; №6 від 23.01.2015 р. на суму 8 867,88 євро; №7/1 від 26.01.2015 р. на суму 50 000,00 євро; №8/1 від 30.01.2015 р. на суму 4 735,67 євро та №7/2 від 04.02.2015 р. на суму 55 264,00 євро.

Зазначені платіжні доручення були зареєстровані банком, про що свідчить печатка та підпис представника ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Матеріалами справи підтверджується, що станом на момент звернення до банку з переліченими вище платіжними дорученнями, на рахунку позивача було достатньо грошових коштів для їх перерахування визначеному клієнтом отримувачу, що підтверджується банківськими виписками з рахунку заявника станом на: 12.01.2015 р., 14.01.2015 р.; 15.01.2015 р.; 19.01.2015 р.; 23.01.2015 р.; 26.01.2015 р.; 30.01.2015 р.; 04.02.2015 р. Одночасно, відповідачем у відзиві вказані обставини не заперечувались.

В порушення приписам чинного законодавства та умовам укладеного між сторонами договору щодо строків виконання платіжних доручень клієнта, банком у визначені терміни перерахування грошових коштів виконано не було.

Не погоджуючись з заявленими позовними вимогами, відповідач стверджував, що банком були виконані спірні платіжні доручення №3 від 12.01.2015 р. на суму 49 558,28 євро; №4/1 від 14.01.2015 р. на суму 30 441,72 євро; №4/2 від 14.01.2015 р. на суму 35 000,00 євро; №4/3 від 14.01.2015 р. на суму 34 463,75 євро; №2/2 від 15.01.2015 р. на суму 50 000,00 євро; №5/1 від 19.01.2015 р. на суму 44 000, 00 євро; №5/2 від 19.01.2015 р. на суму 45 000,00 євро; №6 від 23.01.2015 р. на суму 8 867,88 євро; №7/1 від 26.01.2015 р. на суму 50 000,00 євро; №8/1 від 30.01.2015 р. на суму 4 735,67 євро та №7/2 від 04.02.2015 р. на суму 55 264,00 євро., що підтверджується Довідкою №9-713522/219 від 21.04.2015 р., виданою ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит". Крім того, відповідно до приписів п. 5.4 Договору на розрахунково-касове обслуговування №027-14/АНВ від 23.07.2014 р. банк не несе відповідальності за затримку платежу або несвоєчасне зарахування коштів на рахунок клієнта, якщо це було викликано збоями в роботі системи електронних платежів Національного банку України (СЕП НБУ) або за іншими причинами, які не залежать від банку.

Суд першої інстанції правомірно відхилені зазначені доводи відповідача, оскільки з листа "Bank Austria" б/н від 10.04.2015 р. за період з 10.01.2015 р. по 09.04.2015 р. вбачається, що на рахунок фірми МАТІМЕКС ГмбХ та філіалу Хагенбрунн, які були одержувачами коштів, не надходило жодних грошових переказів, зокрема за спірними платіжними дорученнями.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача зобов'язати відповідача зобов'язання перерахувати кошти по вищезазначеним платіжним дорученням та стягнення 16 831, 61 євро (421 961, 21 грн.) пені в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу на підставі п. 32.2. ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" за прострочення на 90 календарних днів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (далі - Закон), банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Відповідно до ст.ст. 21, 22 Закону, ініціювання переказу проводиться, зокрема, шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа. За приписами п. 22.7 ст. 22 Закону, у разі відмови з будь-яких причин у прийнятті розрахункового документа банк має повернути його ініціатору не пізніше наступного операційного дня банку із зазначенням причини повернення.

Як вірно встановлено господарським судом міста Києва, матеріали справи не містять доказів відмови відповідача у прийнятті до виконання платіжних доручень про перерахування коштів та повернення їх позивачу без виконання з встановлених законом та договором підстав.

Відповідно до ст. 30 Закону, переказ вважається завершеним, зокрема, з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача.

Згідно зі ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. При цьому, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Частиною 3 статті 1068 ЦК України, встановлено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Отже, оскільки умовами договору не передбачено іншого, то відповідач був зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, в день його надходження.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України, у разі, зокрема, порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Нормами ст.1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів, що відповідач мав передбачені законом підстави обмежувати права позивача щодо розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на рахунку останнього.

Отже, не виконанням наданих позивачем платіжних доручень та не перерахуванням коштів за вказаними у них реквізитами, враховуючи наявність достатньої суми коштів для цього на рахунку позивача, є порушенням з боку відповідача встановлених договорами укладеними між сторонами та Законом зобов'язань щодо повного та вчасного здійснення розрахунково-касового обслуговування позивача, а відтак, позовна вимоги про зобов'язання виконати платіжні доручення вказані позивачем в позовній заяві, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача пені за невиконання платіжних доручень, у розмірі 16 831,61 Євро, що еквівалентно 427 961,21 грн., в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу на підставі п. 32.2. ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" за прострочення перерахування коштів, також обґрунтовано задоволені судом з посиланням на ст.ст.230 ГК України, оскільки відповідно до п. 8.4 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів, а п. 32.2. ст. 32 вказаного закону визначає, що у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 % суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 % суми переказу, якщо інший договір пені не обумовлений договором між ними.

Украдений між сторонами договір містить положення про те, що у разі його порушення сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Також судом правомірно було відмовлено у задоволенні клопотання банка про зменшення розміру пені в порядку ч.3 ст.83 ГПК України.

Доводи відповідача, викладені у апеляційні скарзі, щодо неправомірного заявлення до стягнення пені в іноземній валюті, неврахування наявності арешту на рахунках відповідача, відсутності визначення періоду, за який стягується пеня, та відмові у зменшені суми пені, відхиляються апеляційним господарським судом, як такі що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки пеня нарахована у відповідності до вимог чинного законодавства, позовна заява містить детальний розрахунок пені по кожному платіжному дорученню окремо, у позові визначений гривневий еквівалент заявленої суми пені, а накладення виконавчою службою на рахунки банку не впливає на його обов'язок виконувати зобов'язання за договором із позивачем. Окрім цього, зменшення розміру штрафних санкцій, відповідно до ст.83 ГПК України, є правом, а не обов'язком суду.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Таким чином, наведене вище та докази, які містяться в матеріалах справи, спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 03.06.2015 у справі № 910/7397/15-г відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 03.06.2015 у справі № 910/7397/15-г - без змін.

2. Матеріали справи № 910/7397/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Л.П. Зубець

Е.О. Шевченко