ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.15 Справа№ 914/2177/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», м.Дніпропетровськ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Львів

про стягнення 21008,35грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Горбань М.Ю.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 представник за довіреністю

від відповідача: не зявився

Суть спору: позов заявлено Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», м.Дніпропетровськ до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Львів про стягнення 21008,35грн., з яких 6000,00грн. заборгованості за кредитом, 7211,11грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 6339,83грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором та 1457,41грн. заборгованості по комісії за користування кредитом.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 07.07.2015р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.07.2015р. Ухвалою суду від 20.07.2015р. розгляд справи відкладено на 12.08.2015р. у звязку з неявкою відповідача.

Представник позивача в судове засідання 12.08.2015р. зявився, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. До матеріалів справи також долучено додаткові документи (вх.№30343/15 від 22.07.2015р.). Ствердив, зокрема, що позивачем та відповідачем ФО-П ОСОБА_1 у березні 2011 року підписано Заяву про відкриття поточного рахунка та картку зі зразками підписів і відбитка печатки, яка разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, що розміщені на офіційному сайті позивача, складають договір банківського обслуговування, на виконання умов якого банком встановлено відповідачу кредитний ліміт на поточний рахунок в електронному вигляді через встановлені засоби електронного звязку банку і клієнта. Внаслідок порушення зобовязань за договором обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку відповідача, станом на 05.05.2015р. виникла заборгованість у розмірі 6000,00грн. заборгованості за кредитом, 7211,11грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 6339,83грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором та 1457,41грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, що й зумовило звернення до суду із позовною заявою. Зазначив також, що розмір заборгованості продовжує зростати, ані повного, ані часткового погашення заборгованості за час розгляду справи судом не відбулося. Просив позов задоволити.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання 12.08.2015р. повторно не забезпечив, письмового відзиву на позовну заяву та витребуваних судом документів не подав, вимог ухвал суду не виконав, поважності причин неявки суду не повідомив, хоча про час і місце проведення судового засідання його повідомлено належним чином. Так, копію ухвали від 07.07.2015р. про порушення провадження по справі надіслано на зазначену у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців адресу ФО-П ОСОБА_1, а саме: 79054, м.Львів, вул.Виговського, буд.45-А, повернуто установою звязку із відміткою: «За закінченням терміну зберігання».

Пленумом Вищого господарського суду України у п.3.9.1 Постанови №18 від 26.12.2011р. розяснено, що за змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У відповідності до ст.75 ГПК України та враховуючи встановлений ст.69 ГПК України строк вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, в яких достатньо доказів для прийняття рішення по суті спору, у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у звязку із чим передбачені у ст.77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи не вбачаються.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (позивач по справі, банк за договором) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач по справі, клієнт за договором) 24.03.2011р. підписано Заяву про відкриття поточного рахунка та картку зі зразками підписів і відбитка печатки.

Підписавши цю заяву відповідач погодився із Умовами та Правилами надання банківських послуг, у тому числі з Умовами та Правилами обслуговування за розрахунковими картками, (далі Умови та Правила), що розміщені на офіційному сайті позивача в мережі інтернет, Тарифами банку, які разом із вказаною заявою та карткою зі зразками підписів і відбитка печатки складають договір банківського обслуговування (далі договір).

У Заяві зазначено, що під час укладення договорів, а також додаткових угод до них банк і клієнт допускають використання факсимільного відтворення печатки банку і підпису особи, уповноваженої підписувати договори й угоди до них від імені банку, здійсненого за допомогою засобів копіювання.

Також, згідно з п.3.2.1.1.16 Умов та Правил, при укладенні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до «Умов і правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою чи електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та / або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом «першого» підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів і угод в письмовій формі.

Законом України «Про електронний цифровий підпис», а саме ст.3, визначено, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) та не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму, а ч.2 ст.639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовились укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалась.

У Заяві також зазначено, що своїм підписом відповідач приєднався і зобовязався виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, ОСОБА_3 Договорі банківського обслуговування в цілому. Відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією / узгодження щодо банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку або інший інтернет- / SMS-ресурс, зазначений банком.

У Заяві визначено, що банк, за наявності вільних грошових ресурсів здійснює обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів у межах ліміту, про розмір якого банк повідомляє клієнту на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного звязку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентуються Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщені в мережі інтернет на сайті позивача, які разом із цією анкетою (заявою) складають договір банківського обслуговування.

Згідно з п.3.2.1.1.1 Умов та Правил, кредитний ліміт на поточний рахунок (надалі кредит) надається на поповнення обігових коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту (далі ліміт). Техніко-економічне обґрунтування кредиту фінансування поточної діяльності. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного звязку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Відповідно до договору відповідачу встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок 1116 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного звязку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших), що визначено і врегульовано Умовами та Правилами надання банківських послуг. Згідно з п.3.2.1.1.6. Умов та Правил, ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому цими умовами, на що клієнт висловлює свою згоду.

Довідкою вих.№08.7.0.0.0/42 від 10.06.2015р. підтверджуються наступні розміри кредитних лімітів, встановлених для ФО-П ОСОБА_1: з 24.03.2011р. 6000,00грн.

Умовами та Правилами, а саме п.3.2.1.1.3, встановлено, що кредит надається в обмін на зобовязання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди. Згідно з п.3.2.1.1.8 Умов та Правил, проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до «Умов та Правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт- банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі далі угода). При належному виконанні клієнтом зобовязань, передбачених «Умовами та правилами надання банківських послуг», за відсутності заперечень за місяць до закінчення терміну обслуговування ліміту, проведення платежів клієнта у порядку обслуговування ліміту може бути продовжено банком на той самий строк.

Розділом 3.2.1.4 Умов та Правил визначено і затверджено порядок розрахунків, згідно з яким за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка) (п.3.2.1.4.1).

Відповідно до положень закріплених у цьому розділі, зокрема, п.п.3.2.1.4.1-3.2.1.4.4, 3.2.1.4.9, 3.2.1.4.10, за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилось з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця (далі період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У випадку необнулевання дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулюванню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню.

У разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулюванню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобовязання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобовязань клієнт виплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобовязань і при реалізації права банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та Правилами, клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобовязань.

Під «непогашенням кредиту» мається на увазі невиникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими.

Згідно з п.3.2.1.4.4 Умов та Правил, клієнт виплачує банку винагороду за використання ліміту відповідно до умов договору 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та Правилами.

Відповідно до п.3.2.1.2.3.4 Умов та Правил, при порушенні клієнтом будь-якого із зобовязань, передбаченого цими Умовами та Правилами, банк, серед іншого, має право, змінити умови кредитування зажадати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобовязань за кредитом в повному обсязі шляхом подання відповідного повідомлення.

Умовами та Правилами, а саме п.3.2.1.5.1, передбачено, що при порушенні клієнтом будь-якого із зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди, передбачених відповідними пунктами цих Умов та Правил, клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який виплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт виплачує банку пеню в розмірі, вказаному в п.3.2.1.4.1.3 від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно з п.3.2.1.5.4 Умов та Правил, нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобовязань, передбачений п.3.2.1.5.1, 3.2.1.5.2, 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобовязання мало бути виконано клієнтом.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ КБ «Приватбанк» надіслано на адресу відповідача претензію від 18.09.2014р. (вих. №10221LVLUS02F), в якій просить негайно погасити прострочену заборгованість в розмірі 19253,77грн. Відповіді на вказану претензію позивачем не отримано.

Внаслідок невиконання відповідачем зобовязань за договором, а саме тих, що стосуються обслуговування кредитних лімітів, ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовною заявою про стягнення з ФО-П ОСОБА_1 6000,00грн. заборгованості за кредитом, 7211,11грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 6339,83грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором та 1457,41грн. заборгованості по комісії за користування кредитом.

При вирішенні спору суд виходив з наступного.

Згідно ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є зокрема договори та інші правочини.

Як встановлено ч.2 ст.345 ГК України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, а ч.1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст.230 ГК України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно ч.2 ст.343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з матеріалів справи, ФО-П ОСОБА_1 починаючи з вересня 2011 року прострочено та на момент вирішення спору по суті не повернуто надані банком кредитні кошти, не сплачено передбачені договором відсотки за користування кредитом та не сплачено пеню, нараховану за несвоєчасність виконання грошового зобовязання. На підтвердження зазначених обставин до матеріалів справи долучено банківську виписку про рух коштів по рахунку відповідача за період з 24.03.2011р. по 05.05.2015р.

Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши долучені до позовної заяви розрахунки заборгованості, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований поданими доказами та відповідачем не спростований. Відтак, позов в частині вимог про стягнення 6000,00грн. заборгованості за кредитом, 7211,11грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 1457,41грн. заборгованості по комісії за користування кредитом підлягає до задоволення в повному обсязі, в той час як позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню на суму 5502,95грн., оскільки нарахування пені на прострочене тіло кредиту, зважаючи на встановлений п.3.2.1.5.4 трирічний строк нарахування неустойки за порушення зобовязання із повернення кредиту у встановлені договором строки, проведено судом за період з 27.07.2011р. по 27.07.2014р. включно, а не за період з 27.07.2011р. по 05.05.2015р., як зазначено позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак, витрати зі сплати судового збору в розмірі 1754,22 слід покласти на відповідача, а в решті на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (м.Львів, вул.Виговського, буд.45-А; ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, буд.50; ) 6000,00грн. заборгованості за кредитом, 7211,11грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 5502,95грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, 1457,41грн. заборгованості по комісії за користування кредитом та 1754,22грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Строк і порядок оскарження рішення суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 17.08.2015р.

Суддя Щигельська О.І.