ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2015 року Справа № 912/1264/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

суддів: Антонік С.Г., Чоха Л.В.,

при секретарі судового засідання Мудрак О.М.

за участю представника відповідача: Ігнатенко В.В., договір про надання правової допомоги №б/н від 14.02.15, адвокат;

представник позивача не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича на рішення господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2015 року у справі № 912/1264/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія - Агро"

до фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича

про стягнення 173 288,15 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2015 року (суддя: Наливайко Є.М.) позовні вимоги задоволено в повному обсязі: стягнуто з фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія - Агро" 93 521,39 грн інфляційних втрат, 51 076,12 грн пені, 28690,64 грн - 20% річних та 3 465,76 грн судового збору.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення, зменшивши розмір інфляційних втрат до 14584,05грн., пені до 16442,20грн., 20% річних до 12908,38 та судового збору до 1827,00грн.

Посилається на те, що суд першої інстанції помилково погодився з позивачем, що в результаті перерахування відповідачем на користь позивача грошових коштів, у відповідача залишилась непогашеною сума основного боргу в розмірі 176893,28грн.

У судове засідання, призначене для розгляду апеляційної скарги, представник позивача не з'явився, у відзиві на апеляційну скаргу просив суд розглянути спір за наявними документами, без участі уповноваженого представника. Враховуючи те, що коло представників у судовому засіданні не обмежено та те, що залучені до справи докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника позивача, якого належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні 26.08.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 02.04.2012 між товариством з обмеженою відповідальністю "Імперія - Агро" (постачальник) та фермерським господарством Зобенка Леоніда Васильовича (покупець) укладено договір поставки № 109/12 (надалі - договір) згідно умов якого в терміни, визначені договором, постачальник зобов'язується передати у власність покупця продукцію виробничо - технічного призначення (надалі - товар), а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього грошову суму (вартість, ціну), визначену договором (пункт 1.1 договору).

За даним договором, як зазначено в пункті 2.1., постачається виключно оригінальна продукція, виробництва провідних компаній світу, асортимент, кількість, ціна якої визначаються додатками та/або накладними та/або рахунками - фактури, що є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно положень пункту 2.2. договору ціна продукції, що поставляється за цим договором, вказується у додатках в національній валюті та визначається, в залежності від виду товару (Засоби Захисту Рослин (ЗЗР), Насіння, Насіння Вітчизняного виробництва, Міндобрива та Мікродобрива). Для Товару (ЗЗР, Насіння та Мікродобрива) сторони встановлюють ціну та його вартість у гривнях, а також визначають їх еквівалент у доларах США.

Загальна сума договору визначається сукупністю додатків та/або рахунків-фактур, що зазначені в п.2.1. Договору, та які є невід'ємною частиною цього договору (п.2.3. договору).

Порядок розрахунків за поставлений товар визначається в додатках до даного договору (пункт 3.1 договору).

У пункті 3.5. договору сторони визначили, що товар, який був переданий покупцю в межах цього оговору тільки згідно накладних (без укладення інших письмових угод-додатків) має бути ним оплачений не пізніше 10 днів з моменту його отримання за відповідною накладною.

Згідно пункту 7.1.1. договору покупець за несвоєчасну оплату продукції сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми боргу за кожен день прострочення.

В разі невиконання покупцем зобов'язань передбачених розділом 3 цього договору покупець відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь постачальника крім суми заборгованості 20 % річних, якщо інший розмір річних не встановлено відповідним додатком до договору (пункт 7.7. договору).

Відповідно до пункту 11.2. договір набуває чинності з дня його підписання представниками обох сторін і діє до повних розрахунків.

Як встановлено рішенням господарського суду Кіровоградської області від 28.04.2014 у справі № 912/1092/13, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.06.2014, відповідач свої зобов'язання щодо оплати поставленого за цим Договором Товару виконав частково, основна заборгованість станом на день винесення рішення у вказаній справі складала 176 893,28 грн., яка і була стягнута з відповідача на користь позивача.

Оскільки відповідач своєчасно не погасив суму основного боргу в розмірі 176893,28грн., позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача за період з 23.07.2014 по 14.05.2015 пеню в сумі 51 076,12 грн, 20% річних в сумі 28 690,64 грн та інфляційні втрати у сумі 93 521,39 грн

Відповідно до ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (частина 2 статті 258 Цивільного кодексу України).

Статтею 259 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

Пунктом 6 частини 2 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.8. Договору сторони погодили збільшення позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій до 3 (трьох) років та домовилися про те, що відповідно до пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов'язання.

Позивачем було надано розрахунок пені (з урахуванням заяви про зміну предмета позову та зменшення позовних вимог) за період з 23.07.2014р. по 14.05.2015р. в сумі 51076,12грн.

Вказаний розрахунок було перевірено колегією суддів та визнано таким, що складений у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому господарським судом правомірно задоволено позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 51076,12грн.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з тексту договору, п.7.7 договору), сторонни, в разі невиконання покупцем зобов'язань, погодили інший розмір процентів, а саме: 20 % річних.

Позивачем, у відповідності до вищевказаного пункту договору, було зроблено розрахунок 20% річних за період з 23.07.2014р. по 14.05.2015р. в сумі 28690,64 та інфляційних втрат за період з 23.07.2014р. по 14.05.2015р. в сумі 93521,39грн., який було перевірено апеляційним господарським судом, визнано правомірним, а тому вказані позовні вимоги були обґрунтовано задоволено господарським судом.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що суд першої інстанції помилково погодився з позивачем, що в результаті перерахування відповідачем на користь позивача грошових коштів, у відповідача залишилась непогашеною сума основного боргу в розмірі 176893,28грн., не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи з наступного.

Як вбачається з виписки по рахунку позивача (а.с.41), 03.02.2015 ВДВС Кіровоградського РУЮ було перераховано на рахунок ТОВ «Імперія-Агро» лише 70859,48грн., а не 248831,61грн., які відповідач вказав в апеляційній скарзі. Вказану суму позивачем правомірно, у відповідності до вимог ст.534 ЦК України, зараховано у якості сплати судових витрат, пені, інфляційних втрат штрафу та частини 20% річних. Тобто, господарським судом зроблено правильний висновок про те, що сума основного боргу в розмірі 176893,28грн. залишилась несплаченою, що є підставою для нарахування пені, інфляційних втрат та 20% річних.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення справи по суті.

Таким чином, рішення господарського суду Дніпропетровської області відповідає чинним нормам матеріального та процесуального законодавства, встановленим фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2015 року у справі №912/1264/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя Л.В. Чоха

Суддя С.Г. Антонік

Постанова виготовлена в повному обсязі 31.08.2015року.