РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2015Справа №910/16967/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Новокаховський електромашинобудівний завод"

до публічного акціонерного товариства "БМ Банк"

про визнання договору недійсним

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники :

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: Сердійчук О.Л. - пред.по дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Новокаховський електромашинобудівний завод" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "БМ Банк" про визнання договору недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на підставі ст.203, 215 ЦК України іпотечний договір від 23.09.2011р. №23/9/230911/1 має бути визнано судом недійсним, оскільки вказаний договір іпотеки суперечить Закону України «Про іпотеку» так як містить посилання на правочин, який не містить змісту та розміру основного зобов'язання, строку і порядку його виконання, а також в зв'язку з тим, що договір іпотеки укладено від імені позивача генеральним директором з перевищенням повноважень, оскільки не було рішення колегіального органу позивача про надання повноважень генеральному директору на підписання із банком договору.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, вказуючи про те, що в Договорі іпотеки визначено його умови, а також вказує про те, що згідно протоколу №20 від 22.08.2011 року зборів учасників позивача генеральному директору було надано повноваження щодо підпису усіх договорів забезпечення.

24.07.2015 року від відповідача надійшла заява про застосування наслідків спливу позовної давності.

У судовому засіданні 18.08.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Враховуючи наявність доказів належного повідомлення позивача про час і місце проведення судового засідання, відсутність доказів неможливості прибуття в судове засідання представника позивача, достатність матеріалів для прийняття рішення по суті, суд, розглядає справу за відсутності представника позивача за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2011 року між публічним акціонерним товариством "БМ Банк" (іпотеко держатель) та товариством з обмеженою відповідальністю "Новокаховський електромашинобудівний завод" (іпотекодавець) був укладений договір №23/9/230911/1 іпотеки нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гарасютою О. В. за № 1628 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору іпотекодавець, як майновий поручитель боржника, з метою забезпечення належного виконання зобов'язання боржника, що випливає з Кредитного договору передав в іпотеку, а іпотеко держатель прийняв в наступну іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому Договорі, предмет іпотеки, що належить іпотекодавцю на праві власності.

Згідно з п.1.2. Договору предметом іпотеки за цим Договором є нерухоме майно, а саме:

- Комплекс будівель та споруд чавунно-ливарного цеху за адресою: м. Нова Каховка, вул. Першотравнева, 35-в;

- Нежитлова будівля корпусу № 3 цех № 1 загальною площею 13944,2 кв. м., за адресою: м. Нова Каховка, вул. Першотравнева, 35-6;

- Нежитлова будівля площею 28741,1 кв. м., за адресою: м. Нова Каховка, вул. Першотравнева, 35-є;

- Нежитлова будівля корпус 13, будівля складу збуту у 20 цеху за адресою: м. Нова Каховка, вул. Електромашинобудівників, 17;

- Нежитлова будівля лабораторій за адресою: м. Нова Каховка, вул. Першотравнева,

35-п;

- Нежитлова будівля корпусу № 16 цеха №11, склад чорних металів за адресою: м. Нова Каховка, вул. Першотравнева, 35-ф;

- Нежитлова будівля корпусу № 12 А цех 21 зі складом ЦІС загальною площею 13 609,6 кв. м. за адресою: м. Нова Каховка, вул. Електромашинобудівників, 29;

- Нежитлова будівля та споруди загальною площею 1 252,3 кв. м. за адресою: м. Нова Каховка, вул. Електромашинобудівників, 31;

- Нежитлова будівля киснево-компресорної станції загальною площею 3 600,7 кв. м. за адресою: м. Нова Каховка, вул. Першотравнева, 35-о;

- Нежитлова будівля контрольного посту прохідної загальною площею 91,7 кв. м. за адресою: м. Нова Каховка, вул. Першотравнева, 35-р.

У відповідності до розділу «Терміни та їх тлумачення» кредитний договір - Договір №23/9/230911 відновлювальної кредитної лінії від 23.09.2011 року, укладений між іпотеко держателем та боржником, а також усі додаткові угоди, додатки, зміни та доповнення до нього, які чинні на момент укладання цього Договору та можуть бути укладені після його (цього Договору) укладання.

Зобов'язання боржника, що випливають з Кредитного договору, а також з цього Договору в тому числі:

- повернути Іпотекодержателю кредит у розмірі 11 000 000,00 доларів США до 30 вересня 2014 року на умовах, зазначених у Кредитному договорі;

- сплатити Іпотекодержателю проценти за користування кредитом на умовах, зазначених у Кредитному договорі;

- сплатити Іпотекодержателю комісійні винагороди у строки та на умовах, зазначених у Кредитному договорі;

- сплатити на користь Іпотекодержателя штрафні санкції у випадку неналежного виконання зобов'язань за Кредитним договором;

- відшкодувати Іпотекодержателю збитки в повному обсязі, під якими розуміються витрати, зроблені Іпотекодержателем, втрата ним грошових коштів, а також неодержанні ним доходи.

Звертаючись з позовом до суду позивач вказує, що на підставі ст.203, 215 ЦК України іпотечний договір від 23.09.2011р. №23/9/230911/1 має бути визнано судом недійсним, оскільки вказаний договір іпотеки суперечить ст.18 Закону України «Про іпотеку» так як містить посилання на правочин, який не містить змісту та розміру основного зобов'язання, строку і порядку його виконання, а також в зв'язку з тим, що договір іпотеки укладено від імені позивача генеральним директором з перевищенням повноважень, оскільки не було рішення колегіального органу позивача про надання повноважень генеральному директору на підписання із банком договору.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до ст. 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що, відповідно до приписів ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Частиною 2 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

За змістом ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це скріплюється печаткою.

Статтею 97 Цивільного кодексу України визначено, що управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.3 ст.237 Цивільного кодексу України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

За положеннями ч.1 ст.58 Закону України «Про господарські товариства» вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників.

Відповідно до ч.1 ст.98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.

Пунктом 12.1. Статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Новокаховський електромашинобудівний завод" визначено, що вищим органом товариства є загальні збори учасників.

Відповідно до п.13.14.15 Статуту до компетенції Зборів Учасників належить покладення окремих повноважень на виконавчий орган.

Згідно з п.14.3. Договору дирекцію очолює генеральний директор, який обирається Зборами Учасників товариства.

Відповідно до приписів ст.92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Частиною другою статті 207 ЦК України встановлено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це установчими документами або довіреністю та скріплюється печаткою.

Як вбачається з п.14.21 Статуту генеральний директор має право укладати від імені товариства контракти, угоди, та забезпечувати їх виконанням.

Рішенням зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Новокаховський електромашинобудівний завод" від 22.08.2011р., оформленим Протоколом №20 від 22.08.2011, вирішили виступити перед АТ «БМ Банк» майновим та фінансовим поручителем по зобов'язаннях ТОВ "Новокаховський електромашинобудівний завод" по кредитній лінії з лімітом в розмірі 11 000 000 млн. дол. США. Право підпису договорів іпотеки, поруки, а також всіх інших документів, пов'язаних з оформленням вказаного правочину, від імені товариства з обмеженою відповідальністю "Новокаховський електромашинобудівний завод" надати його Генеральному директору Коссе Володимиру Георгійовичу.

Отже, під час укладення іпотечного договору від 23 вересня 2011 року генеральний директор ТОВ "Новокаховський електромашинобудівний завод" діяв у межах наданих повноважень, а посилання позивача на відсутність згоди зборів учасників та перевищення повноважень директора спростовується долученим до матеріалів справи Протоколом зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Новокаховський електромашинобудівний завод" №20 від 22.08.2011р.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови:

1) для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про:

для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців;

для нерезидентів - найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу;

для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про:

для громадян України - прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів;

для іноземців, осіб без громадянства - прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), адресу постійного місця проживання за межами України;

2) зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання;

3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення;

4) посилання на видачу заставної або її відсутність.

У Договорі іпотеки в розділі «Терміни та їх тлумачення» сторони погодили, що під Кредитним договором - сторони розуміють Договір №23/9/230911 відновлюваної кредитної лінії від 23 вересня 2011 року, укладений між Іпотекодержателем та Боржником, а також усі додаткові угоди, додатки, зміни та доповнення до нього, які чинні на момент укладання цього Договору та можуть бути укладені після його укладення.

Згідно Договору іпотеки зобов'язання боржника, що випливають з Кредитного договору, а також з цього Договору в тому числі:

- повернути Іпотекодержателю кредит у розмірі 11 000 000,00 доларів США до 30 вересня 2014 року на умовах, зазначених у Кредитному договорі;

- сплатити Іпотекодержателю проценти за користування кредитом на умовах, зазначених у Кредитному договорі;

- сплатити Іпотекодержателю комісійні винагороди у строки та на умовах, зазначених у Кредитному договорі;

- сплатити на користь Іпотекодержателя штрафні санкції у випадку неналежного виконання зобов'язань за Кредитним договором;

- відшкодувати Іпотекодержателю збитки в повному обсязі, під якими розуміються витрати, зроблені Іпотекодержателем, втрата ним грошових коштів, а також неодержанні ним доходи.

Отже, в Договорі іпотеки визначено поняття «Зобов'язання» та вказано основний Кредитний договір, й додатково зазначено розмір кредиту, валюта кредиту, строк виконання зобов'язання та обов'язок сплатити проценти, комісійну винагороду, неустойку (в разі невиконання зобов'язання).

Відтак посилання Позивача, що Договір іпотеки не містить істотних умов та/або посилання на правочин, який містить зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядку його виконання, не береться судом до уваги та спростовується положеннями Договору іпотеки.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.15 ЦК України обов'язковою умовою для визнання правочину недійсним є факт порушень прав та інтересів позивача, у зв'язку з його (правочину) вчиненням.

Позивач не навів, а суд не встановив таких фактів порушень охоронюваних законом прав позивача з боку відповідача.

Суд, провівши аналіз змісту зазначеного договору та відповідності його положенням чинного законодавства, прийшов до висновку, що умови договору не порушують прав та інтересів позивача.

На підставі викладеного, враховуючи, що судом не встановлено підстав для визнання договору іпотеки недійсним, суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та безпідставні, а відтак у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

З огляду на те, що спір у справі розглянуто судом по суті, подана відповідачем заява про застосування наслідків спливу позовної давності судом не розглядається.

Витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, покладаються судом на позивача (ст. 49 ГПК України).

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Суддя Л.М. Шкурдова

Повне рішення складено: 25.08.2015.