ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

26.08.2015 Справа № 907/824/13

Суддя господарського суду Закарпатської області О.Ф. Ремецькі розглянувши скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Ужгород від 05.06.2015р. про визнання рішення міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції незаконними та скасування постанови від 18.05.2015р. у ВП №40919791,

у справі №907/824/13

За позовом прокурора міста Ужгорода в інтересах держави в особі Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород

ДО фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Ужгород

ПРО стягнення 19042,66грн., в тому числі 16867,21грн. боргу по орендній платі за договором оренди №953/0 від 29.08.2011р. та 2175,45грн. пені за несвоєчасний розрахунок

за участю представників:

від заявника - не з'явились

від позивачів - не з'явились

від прокуратури - Костак В.В. - прокурор відділу облпрокуратури

від відділу ДВС - Сухан М.М. - представник за довіреністю від 05.02.2015р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 24.09.2013р. позовні вимоги прокурора міста Ужгорода в інтересах держави в особі Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Ужгород про стягнення 19042,66грн., в тому числі 16867,21грн. боргу по орендній платі за договором оренди №953/0 від 29.08.2011р. та 2175,45грн. пені за несвоєчасний розрахунок задоволено частково. На виконання рішення видано наказ від 12.11.2013р.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, м. Ужгород звернулась із скаргою про визнання рішення міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції незаконними та скасування постанови від 18.05.2015р. у ВП №40919791, а саме, просить суд визнати рішення міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, в особі головного державного виконавця Сухана М.М., шляхом прийняття постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.05.2015р. у ВП № 40919791 неправомірним та незаконним; скасувати постанову міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.05.2015р. у ВП № 40919791.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 11.03.2015р. розгляд скарги було призначено на 17.06.2015р.

Ухвалою суду від 17.06.2015р. розгляд скарги було відкладено на 04.08.2015р. з підстав, викладених в ній.

Ухвалою суду від 04.08.2015р. розгляд скарги було відкладено на 25.08.2015р. В засіданні суду 25.08.2015р. судом, за згодою представників сторін, у відповідності до вимог ст. 77 ГПК України було оголошено перерву в судовому засіданні на 26.08.2015р.

Боржник в судове засідання 26.08.2015рю. не з'явився, свого повноважного представника не направив, разом з тим, подав суду додаткове письмове обгрунтування своїх вимог та просить суд розглянути скаргу на дії ДВС за відсутності повноважного представника за наявними у справі матеріалами. В обгрунтування своєї позиції вказує на те, що в мотивувальній частині оскаржуваної постанови ДВС, в порушення п.п. 15.1 п. 1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5, державним виконавцем не зазначені мотиви, з яких він прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків) про розмір суми звернення стягнення: 3680,98 грн. Жодних пояснень у постанові щодо розміру суми стягнення в межах якої накладений арешт на майно відсутні. Стверджує, що такої заборгованості у боржника при виконанні наказу №07/824/13 у виконавчому ВП №40919791 не має, що підтверджується доказами наданими при розгляді попередньої скарги на дії виконавчої служби у даній судовій справі. 14.04.2014р. ФОП ОСОБА_1, сплачено 17884,33 гри. на рахунок Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, що підтверджується банківською квитанцією №579132828. Дана оплата була проведена на виконання рішення господарського суду Закарпатської області від 24.09.2013р. у справі № 907/824/13 в рамках виконавчого провадження № 40919791 відкритого головним державним виконавцем Суханом М.М. постановою від 25.11.2013р. про примусове виконання наказу № 907/824/13, виданого 12.11.2013р. господарським судом Закарпатської області, про стягнення з боржника ФОП ОСОБА_1 (на користь стягувача, Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради заборгованість в сумі 17884,33 грн. Натомість, ДВС перерахувала на рахунок стягувача, Департамента міського господарства, замість 17884,33 грн. лише 15991,78 грн., тобто ДВС не перерахувало стягувачу суму розміром 1892,55 грн.

Також просить суд взяти до уваги те, що ніякого зведеного виконавчого провадження не існує тому, що жодних інших документів по ньому, крім постанови про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження від 12.12.2013р., яка підписана Суханом М.М., не має, а ця постанова є документом, який не відповідає нормам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджену наказом Міністерства юстиції України та зроблена (виготовлена), з метою виправдання незаконного перерахування коштів з одного в інше виконавче провадження, вже пізніше, після подання попередньої скарги. Всі інші постанови виконавця Сухана М.М. прийняті після 12.12.2013р. в межах виконавчих проваджень № 40919791 та № 41161691 (вказані постанови надані самим виконавцем суду в обґрунтування своєї позиції під час розгляду попередньої скарги) виносились тільки в межах цих виконавчих проваджень, а не зведеного виконавчого провадження № 47139198. Постановою від 29.05.2014р. про закінчення виконавчого провадження було закінчено виконавче провадження № 41161691, однак жодних посилань на постанову про виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження або взагалі посилань на зведене виконавче провадження, копій постанов про об'єднання або зведення у цьому виконавчому проваджені не має, про що свідчить інформація з Реєстру виконавчих проваджень на 26.08.2015р, що свідчить про порушення вказаної та попередньо названих норм «Інструкції з організації примусового виконання рішень» або про відсутність зведеного ВП.

Представник відділу ДВС у поданому суду письмовому поясненні просить суд врахувати наступне. Так, На виконанні у міському відділі державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню наказу 907/824/13 від 12.11.2013 року виданого господарським судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради суму 17884,33 грн. 25.11.2013 року в порядку ст. ст.17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження згідно якої боржнику надано строк для самостійного виконання до 02.12.2013 року. У строк для самостійного виконання виконавчий документ боржником не було виконано. 14.07.2014 року боржником на рахунок з обліку депозитних сум міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського МРУЮ сплачено суму в розмірі 17884,33 грн. Враховуючи те що на момент надходження коштів стосовно боржника у МВ ДВС Ужгородського МРУЮ на виконанні перебувало зведене виконавче провадження по примусовому виконанню наказу 907/824/13 від 12.11.2013 року виданого господарським судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради суму 17884,33 грн та наказу 907/824/13 від 12.11.2013 року виданого господарським судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету судовий збір 1720,50 грн., державним виконавцем у відповідності до п.5, 6 ст. 44 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлено черговість задоволення вимог стягувачів у разі недостатності суми для задоволення всіх вимог стягувачів перераховано суму сплачену боржником, в першу чергу було перераховано суму у розмірі 1892,55 грн з якої 1720,50грн - це судові витрати в дохід держави та 172,05 грн виконавчий збір на виконання наказу суду про стягнення з боржника в доход державного бюджету судового збору, а суму у розмірі 15991,78грн перераховано на користь Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради згідно вищезазначеної статті на виконання наказу суду про стягнення суми боргу.

У зв'язку з тим, що боржником залишок суми боргу у розмірі 1892,55 грн згідно наказу 907/824/13 від 12.11.2013 року на користь Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради та сума виконавчого збору у розмірі 1788,43 грн в подальшому не була сплачена, 18.05.2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на залишок несплаченої суми у розмірі 3680,98 грн. яку скеровано боржнику для відома та до установ, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника для виконання.

Відтак, вважає, що відділом ДВС здійснено виконавчі дії у цілковитій відповідності до вимог чинного законодавства з урахуванням положень Закону України „Про виконавче провадження".

Прокурор у процесі доводи відділу ДВС підтримує в повному обсязі, однак, письмово викладену позиції суду не подав. Просить у задоволенні скарги боржника відмовити в повному обсязі.

Вивчивши подані письмові докази, СУД прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача у справі, з огляду на наступне:

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності із вимогами ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно зі ч. 1 ст. 32 Закону заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

За змістом ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

- винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

- винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

- винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

З системного аналізу положень Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що накладення арешту на грошові кошти боржника як виконавча дія застосовується державним виконавцем в межах виконавчого провадження з метою реального виконання боржником рішення суду.

Відтак, арешт на грошові кошти боржника як засіб забезпечення реального виконання судового рішення має накладатися виключно у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору та інших витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, оскільки накладення арешту на грошові кошти у розмірі, що перевищує суму стягнення за судовим рішенням призведе до порушення прав боржника в частині обмеження розпорядження своїми грошовими коштами та здійснення господарської діяльності.

Представником відділу ДВС та наявними у справі матеріалами підтверджено, що оскаржувана боржником постанова про накладення арешту була прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства та з урахуванням проведеного часткового виконання наказів суду, зокрема, про стягнення з ФОП ОСОБА_1 в дохід державного бюджету суми судового збору в повному обсязі з закінченням виконавчого провадження, а по наказу суду про стягнення з боржника суми боргу на користь стягувача виконана частково: боржником залишок суми боргу у розмірі 1892,55 грн. згідно наказу 907/824/13 від 12.11.2013 року на користь Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради та сума виконавчого збору у розмірі 1788,43 грн в подальшому не була сплачена, а відтак, 18.05.2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на залишок несплаченої суми у розмірі 3680,98 грн.

Відповідно до п. 4.1.8. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, державний виконавець зобов'язаний винести постанову відповідно до частини другої статті 57 Закону. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборон на його відчуження. Постанова підписується державним виконавцем та скріплюється печаткою органу ДВС.

Згідно з п. 4.1.9. Інструкції на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших фінансових установах, накладається арешт, про що виноситься постанова державного виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчими документами, виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій та вказується номер рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. Постанова підписується державним виконавцем та скріплюється печаткою органу ДВС.

Арешт на кошти боржника може бути накладено в національній та/або в іноземній валюті, про що зазначається у постанові (п. 4.1.10 Інструкції).

У своїй скарзі відповідач вказує на те, що державним виконавцем було накладено арешт на належні йому кошти не співрозмірно до стягуваної суми.

Перевіряючи зазначені доводи, суд встановив, що оскаржуваною постановою накладено арешт на майно в межах суми 3680,98 грн. Відтак, з наведеного вбачається, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови діяв у відповідності з приписами п. 4.1.9. Інструкції, а саме: вказав у постанові суму коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виданим у даній справі наказом на відповідну дату.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Ужгород від 05.06.2015р. про визнання рішення міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, в особі головного державного виконавця Сухана М.М., шляхом прийняття постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.05.2015р. у ВП № 40919791 неправомірним та незаконним; скасування постанови міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.05.2015р. у ВП № 40919791 відмовити.

Суддя О.Ф. Ремецькі