ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" серпня 2015 р.Справа № 924/1215/15

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю. В., розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз", м. Шепетівка

про стягнення 252 365, 22 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 за дорученням

від відповідача ОСОБА_2 за довіреністю

з перервою в судовому засіданні

встановив:

Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилася через неналежне виконання договору № 1-1/3/2012 ВТВ від 31 липня 2012 року в сумі 252 365, 22 грн., з яких: 75 505, 95 грн. пеня, 157 421, 67 грн. штраф, 4 336, 39 грн. інфляційних, 15 101, 21 грн. 3% річних. Обгрунтовуючи позов позивач вказує на порушення відповідачем умов договору щодо строків здійснення платежів. Нарахування пені та штрафу обумовлене наявністю відповідних умов договору про їх застосування, а річні та інфляційні нараховані з посиланням на ст. 625 ЦК України.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні та відповідач у письмовому відзиві позов не визнає. При цьому ним заявлено клопотання про зменшення неустойки. Обгрунтовуючи свої заперечення та клопотання відповідач зазначає наступне.

Вирішуючи питання про стягнення неустойки, яка підлягає стягненню з сторони договору, яка порушила зобовязання, суд повинен обєктивно оцінити чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, ступеню виконання зобовязання, причин неналежного виконання, незначності прострочення, наслідків порушення зобовязання, поведінки винної сторони.

Відповідач виконав свої зобовязання за договором основна сума боргу погашена повністю до звернення з позовом, що свідчить про добросовісне відношення відповідача до виконання зобовязань. Також, зазначено, що причиною неналежного виконання договору є наявність простроченої заборгованості за газ перед відповідачем зі сторони третіх осіб.

Позивач не поніс будь яких збитків в результаті невиконання договору, і відмовився від пропозицій відповідача стосовно проведення взаєморозрахунків за транспортні послуги в рахунок погашення боргу.

З матеріалів справи вбачається.

31.07.2012 року між сторонами укладено договір № 1-1/3/2012 ВТВ яким встановлено, що продавець (позивач) зобовязується передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, а покупець (відповідач) зобовязується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Продавець передає покупцеві у період з 1 серпня 2012 року по 31 грудня 2012 року газ обємом до 1 012. 761 тис. м. куб. (п. 2.1.). Приймання передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці оформляється актом прийому передачі (п.3.6.). Ціна за 1 000 куб. м. газу на момент укладення договору становить 3 509 грн. До сплати, з урахуванням передбачених витрат і ПДВ 4 423. 42 грн. (п. 5.2.). Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2. договору (п. 6.1.). Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20 числа наступного за місяцем поставки газу (п. 6.2.).

У разі невиконання покупцем умов пунктів 6.1, 6.2. договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу , а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу (п. 7.2.).

Договір набирає чинності з дати підписання представниками сторін та скріплення їх підписів печатками і діє у частині поставки газу до 31 грудня 2012 року включно, а у частині розрахунків до повного виконання (п. 11.1.).

Договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

Факт поставки позивачем газу на суму 2 598 358, 78 грн. та прийняття його відповідачем підтверджується актами прийому передачі за жовтень грудень 2012 року від 31.10.2012 року на суму 933 340, 78 грн., 30.11.2012 року на суму 1 012 962, 26 грн., 31.12.2012 року на суму 652 055, 74 грн., що підписані обома сторонами та скріплені їх печатками. Дана сума підтверджується, крім того довідкою відносно сальдо відповідача та довідкою відносно операцій по оплаті.

Заперечень щодо правильності розрахунку суми позову відповідачем не висунуто.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши додані докази та давши їм оцінку в сукупності, судом враховується таке.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, які виникли між сторонами за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст.ст. 173, 174 ГК України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України є предметом його регулювання.

Відповідно до ч.2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач уклали договір купівлі продажу природного газу, визначивши умови, права та обов'язки сторін, які є обов'язковими для них.

За ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковий для виконання сторонами.

З позовних матеріалів вбачається, що позивач на виконання договору поставив відповідачу природний газ на суму 2 598 358, 78 грн., що підтверджується актами прийому передачі за жовтень грудень 2012 року від 31.10.2012 року на суму 933 340, 78 грн., 30.11.2012 року на суму 1 012 962, 26 грн., 31.12.2012 року на суму 652 055, 74 грн. Прийняття цього газу відповідачем підтверджується підписом та печаткою останнього на актах.

Як вбачається з розрахунку та довідки по операціях відповідача оплата за наданий газ здійснена повністю, однак з порушеннями строків, зазначених договором. Порушення строків оплати свідчить про виникнення підстав для нарахування неустойки, річних та інфляції у період прострочення.

Зокрема, згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного кодексу України обумовлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що відповідач допустив пропуск строків оплати, у останнього виникла заборгованість, наявність якої, в силу ст. 625 ЦК України дає підстави для нарахування річних, інфляційних.

Зокрема, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір зазначених нарахувань підтверджується розрахунком.

За ст. ст. 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Враховуючи вказані законодавчі положення, неустойка (штраф та пеня) є договірним способом забезпечення зобовязання, а тому наявність у договорі п. 7.2., що передбачає застосування пені та штрафу є підставою для задоволення позову, в частині стягнення останніх. Розмір цих нарахувань підтверджується поданим розрахунком

При цьому, судом враховується аналогічна позиція Вищого господарського суду України, викладена в п. 4 оглядового листа ВГС України від 29 квітня 2013 року № 01 06/767/2013, де вказано, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частиною шостою статті 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень можливості передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, чинне законодавство допускає можливість одночасного стягнення з учасника господарських відносин, що порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені, які не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності (див. постанову Верховного Суду України від 27.04.2012 та постанову Вищого господарського суду України від 12.06.2012 у справі № 06/5026/1052/2011).

Зазначену правову позицію наведено також у постановах Верховного Суду України від 30.05.2011 № 42/252, від 09.04.2012 № 20/246-08.

Згідно ст. 82 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу.

Клопотання відповідача про зменшення розміру санкцій задоволенню не підлягає враховуючи таке.

Як зазначено в п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Названі відповідачем обставини не можуть оцінюватись як виняткові, а є звичайними обставинами, характерними для даного виду господарської діяльності.

Отже, позов обґрунтований, підтверджений доданими доказами, а тому підлягає задоволенню

Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" (Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Економічна, 29, р / р 6980 в ВАТ "Банк фінанси та кредит", МФО 375218, код 03361394) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ, вул. Б. Хмельницького. 6, р / р 1 в ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 300465, код 20077720) 75 505, 95 грн. (сімдесят п'ять тисяч п'ятсот п'ять грн. 95 коп.) пені, 157 421, 67 грн. (сто п'ятдесят сім тисяч чотириста двадцять одна грн. 67 коп.) 7% штрафу, 4 336, 39 грн. (чотири тисячі триста тридцять шість грн. 39 коп.) інфляційних, 15 101, 21 грн. (п'ятнадцять тисяч сто одна грн. 21 коп.) 3% річних та 5 047, 30 грн. (п'ять тисяч сорок сім грн. 30 коп.) судового збору.

Повний текст складено 19 серпня 2015 року.

Суддя Ю.В. Гладюк

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу

3 - відповідачу