донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

26.08.2015 справа № 908/2260/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:Скакуна О. А.,
суддів:Ломовцевої Н. В., Колядко Т. М.,
за участю представників сторін
від позивача:не з'явився,
від відповідача: від третьої особи:не з'явився, Максимченко І. В. за довіреністю № 23-12/14-3 від 23.12.2014,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торг-строй компанія", м. Донецьк,
на рішення господарського судуЗапорізької області
від10.06.2015
у справі№ 908/2260/15-г (суддя Алейникова Т. Г.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком", м. Маріуполь Донецької області,
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачаТовариства з обмеженою відповідальністю "Торг-строй компанія", м. Донецьк, Товариство з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль", м. Київ,
провитребування майна з чужого незаконного володіння
Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» (далі - ТОВ «ШБ «Альтком») звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торг-строй компанія» (далі - ТОВ «ТСК») про витребування та передачу Позивачеві майна: вантажний автомобіль MAN 26413 (шасі № WMAH23ZZZ4G166581, державний номер АА 0366 СТ).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 10.06.2015 у справі № 908/2260/15-г у задоволенні позову ТОВ «ШБ «Альтком» відмовлено.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення у справі № 908/2260/15-г від 10.06.2015 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. Зокрема, в апеляційній скарзі ТОВ «ШБ «Альтком» посилається на те, що обставини, що мають значення для справи, з'ясовані неповно і висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» (далі - ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, у наданому відзиві та у судовому засіданні вважає рішення суду законним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники Позивача та Відповідача у судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Враховуючи, що ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 10.07.2015 явка представників сторін не визнана обов'язковою, судова колегія апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами за відсутності представників Позивача та Відповідача, з чим погоджується представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст. 101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд, -

В С Т А Н О В И В :

Між ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» та ТОВ «ШБ «Альтком» 26.04.2007 був укладений договір фінансового лізингу № L639-04/07 (далі - Договір), за яким лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у володіння та користування протягом усього строку лізингу за плату (лізингові платежі) майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються у специфікації (додаток № 2 до Договору), а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору (а. с. 8-12).

Специфікацією від 26.04.2007, яка є невід'ємною частиною Договору, сторони визначили, що предметом лізингу є вантажний автомобіль MAN 26413 (а. с. 9).

На виконання умов Договору ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» придбало предмет лізингу за договором купівлі-продажу та передало у тимчасове володіння та користування ТОВ «ШБ «Альтком», що підтверджується підписаним представниками сторін актом приймання-передачі предмета лізингу від 07.07.2007 (а. с. 17).

Як передбачено п. 1.2. загальних умов Договору фінансового лізингу, приймання та передача предмета лізингу оформлюється актом приймання-передачі за формою, наведеною у додатку № 3 до Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

У п. 8.2.1 загальних умов Договору фінансового лізингу встановлено, що лізингоодержувач має право використовувати предмет лізингу протягом строку лізингу. Крім того, за вказівкою ч. 1 ст. 9 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувачу забезпечується захист його прав на предмет лізингу нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту прав власника.

Між ТОВ «ТСК» і ТОВ «ШБ «Альтком» 03.06.2014 було укладено договір зберігання (а. с. 20-23), відповідно до якого поклажодавець (ТОВ «ШБ «Альтком») передає, а зберігач (ТОВ «ТСК») приймає на зберігання протягом строку дії цього договору рухоме майно на підставі акту приймання-передачі, який є невід'ємною частиною зазначеного договору (а. с. 31-33). Предметом договору зберігання, серед іншого, є тягач сідельний MAN 26413 (шасі № WMAH23ZZZ4G166581, державний номер АА 0366 СТ), зазначений у п. 22 акту приймання-передачі майна на зберігання відповідно до вказаного договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору зберігання, зберігання за цим договором є безоплатним.

Як передбачено п. 2.1 договору зберігання, зберігач зобов'язаний вживати всіх необхідних заходів для забезпечення схоронності майна протягом строку зберігання і несе відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження майна поклажодавця, переданого на зберігання зберігачеві відповідно до цього договору та чинного законодавства України з моменту одержання майна від поклажодавця та до моменту його повернення поклажодавцеві.

Відповідно до п. 6.1. договір зберігання вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками, тобто з 03.06.2014. Строк дії договору погоджений сторонами і, згідно з п. 6.2., спливає 30.12.2014.

Крім того, п. 3.2 договору між ТОВ «ТСК» і ТОВ «ШБ «Альтком» встановлено право поклажодавця протягом строку дії договору у будь-який час вимагати у зберігача повернення майна, що зберігається, і кореспондуючий обов'язок зберігача у п. 2.1.4.

ТОВ «ШБ «Альтком» 08.01.2015 звернулось до ТОВ «ТСК» з письмовою вимогою № 08/01-15 від 08.01.2015 про повернення майна у зв'язку із закінченням строку договору зберігання (а. с. 23). Відповідач листом № 03/01/15 від 09.01.2015 (а. с. 24) повідомив Позивача, що ТОВ «ТСК» не може повернути спірне майно у зв'язку з відсутністю власних співробітників у місці його зберігання, м. Донецьк, та проведення періодичних воєнних дій у цій місцевості. Також у листі Відповідач стверджує, що після стабілізації військово-політичної ситуації у місті зазначена техніка у належному стані буде передана ТОВ «ШБ «Альтком».

Як вбачається з матеріалів справи, спірне майно за договором зберігання повернуто поклажодавцю не було, строк дії договору сторони не продовжили.

На думку Позивача, Відповідач є недобросовісним володільцем спірного майна, тому, в силу ст. 400 ЦК України, зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону.

Суд першої інстанції визначив, що предмет договору лізингу підлягає поверненню лише його власнику, тобто ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль», третій особі у справі, тому у задоволенні позовних вимог ТОВ «ШБ «Альтком» відмовив.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає рішення господарського суду таким, що підлягає скасуванню, виходячи з такого.

Зміст укладеного між сторонами договору зберігання відповідає положенням § 1 гл. 66 ЦК України. Так, згідно з ч. 1 ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

За приписами ч. 1 ст. 938 ЦК України зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

Як передбачено ч. 1 ст. 949 ЦК України та випливає зі змісту договору, зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання.

Судова колегія вважає, що чинне законодавство не пов'язує укладення договору зберігання з правом власності поклажодавця на майно, передане на зберігання. Тобто, відповідно до вимог ст.ст. 936, 949 ЦК України, ТОВ «ТСК» зобов'язано повернути спірне майно ТОВ «ШБ «Альтком», яке виступає поклажодавцем у правовідносинах між сторонами.

У п. 2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» від 23.03.2012 № 6 зазначається, що рішення господарського суду має ґрунтуватись, зокрема, на правовій кваліфікації відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи. На підставі цього суд визначає, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

З огляду на вимоги ст. 4 ГПК України, господарські суди у вирішенні спорів не лише можуть, а й повинні застосовувати норми права, якими регулюються спірні правовідносини у конкретних справах, незалежно від того, чи посилаються на відповідні норми сторони та інші учасники судового процесу (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Враховуючи викладене вище, щодо вимоги Позивача про витребування з незаконного володіння майна у ТОВ «ТСК» колегія суддів апеляційного господарського суду, зазначає, що предметом цього позову є виконання зобов'язань зберігача щодо повернення майна за договором зберігання від 03.06.2014, а не витребування майна з чужого незаконного володіння, як це було помилково визначено у позові.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у вигляді зобов'язання Відповідача повернути Позивачеві спірний предмет договору зберігання з мотивів, викладених у цій постанові, що зумовлює необхідність скасування рішення місцевого господарського суду.

Враховуючи вимоги абз. 1 ч. 2 ст. 84 ГПК України при задоволенні позову в резолютивній частині рішення вказується строк виконання цих дій. Тому судова колегія встановлює такий строк тривалістю 30 календарних днів з моменту прийняття цієї постанови.

За таких обставин, Донецький апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга ТОВ «ШБ «Альтком» підглягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 55 ГПК України у позовах про витребування майна ціна позову визначається вартістю майна, що витребується. Ціну позову вказує Позивач, але у випадках неправильного її зазначення вона визначається суддею.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку, що ціна позову Позивачем була визначена невірно. Згідно з бухгалтерською довідкою, наданою ТОВ «ШБ «Альтком», залишкова балансова вартість вантажного автомобілю MAN 26413 (шасі № WMAH23ZZZ4G166581, державний номер АА 0366 СТ), отриманого на підставі договору фінансового лізингу , становить 4,04 грн. (а. с. 34).

Як вбачається зі змісту Договору фінансового лізингу № L639-04/07 від 26.04.2007, вартість предмета лізингу становить 344 637, 25 грн. Проте, відповідно до бухгалтерської довідки ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль», яке є власником зазначеного майна, несплачена вартість предмета лізингу станом на 23.01.2015 становить 211 548, 81 грн. (а. с. 55).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 10.07.2015 Позивача було зобов`язано до для слухання справи надати документи про вартість майна, витребування якого є предметом спору, для визначення розміру судового збору, що останнім зроблено не було.

Тому, керуючись ч. 3 ст. 55 ГПК України, апеляційний суд самостійно визначає ціну позову у розмірі 211 548, 81 грн.

Таким чином, з урахуванням ставок судового збору, встановлених ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», сума судового збору за подання позову становить 4 230, 98 грн., а за подання апеляційної скарги - 2 115, 49 грн. Отже, судова колегія апеляційного господарського суду зобов'язує ТОВ «ШБ «Альтком» доплатити частину судового збору, виходячи з наведеного розрахунку ціни позову: за подання позовної заяви - 2 403, 98 грн. та за подання апеляційної скарги - 1 201, 99 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком», м. Маріуполь Донецької області, на рішення господарського суду Запорізької області від 10.06.2015 у справі № 908/2260/15-г - задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області у справі № 908/2260/15-г від 10.06.2015 - скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком», м. Маріуполь Донецької області, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торг-строй компанія», м. Донецьк, - задовольнити.

Зобов'язати «Торг-строй компанія», м. Донецьк, повернути протягом тридцяти днів Товариству з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком», м. Маріуполь Донецької області, вантажний автомобіль MAN 26413 (№ шасі WMAH05ZZZ3G163307, державний номер АА 0366 СТ) з моменту прийняття цієї постанови.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком», м. Маріуполь Донецької області, на користь Державного бюджету України несплачену частину судового збору за подання позовної заяви у сумі 2 403, 98 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 1 201, 99 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торг-строй компанія», м. Донецьк, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком», м. Маріуполь Донецької області, судовий збір за подання позовної заяви у сумі 4 230, 98 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 2 115, 49 грн.

Господарському суду Запорізької області видати відповідні накази.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О. А. Скакун

Судді: Н. В. Ломовцева

Т. М. Колядко

Надруковано 5 прим.:

1 - позивачу;

1 - відповідачу;

1 - у справу;

1 - ГСЗО;

1 - ДАГС.