ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2015 р. Справа № 917/468/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю № 042-17/2/2376 від 11.11.2014.

відповідача - не з"явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Виконавчого комітету Полтавської міської ради (вх.№3927 Х/3-10) на рішення господарського суду Полтавської області від 21 травня 2015 року по справі №917/468/15

за позовом Виконавчого комітету Полтавської міської ради, м. Полтава

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Полтава

про стягнення 17279,20 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 21.05.2015 по справі №917/468/15 (суддя Іваницький О.Т.) в позові відмовлено частково. Припинено провадження у справі в частині стягнення 12930,00 грн. основного боргу та витрат по сплаті судового збору в сумі 1827 грн. Відмовлено в стягненні пені в розмірі 3703,64 грн. та 3% річних в сумі 645,56 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Виконавчий комітет Полтавської міської ради, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 21.05.2015 по справі №917/468/15 15 в частині відмови в стягненні пені в розмірі 3703,64 грн. та 3% річних в сумі 645,56 грн. та в цій частині прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства України і що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також на те, що суд невірно застосував норми як матеріального, так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору та згідно статті 104 Господарського процесуального Кодексу України є підставою для його скасування.

До Харківського апеляційного господарського суду 12.08.2015 повернулась ухвала суду від 29.07.2014, яка була направлена на адресу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, з поштовою довідкою - відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до положень Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (абзац 3 пункт 3.9.1).

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про належне повідомлення відповідача про час та місце судового засідання.

Враховуючи, що Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте не скористався своїм правом, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального Кодексу України, та виходячи з того, що явка сторін та інших учасників провадження не визнавалася обовязковою судом, а участь в засіданні суду (як і інші права передбачені статтею 22 Господарського процесуального Кодексу України) є правом, а не обовязком сторони та інших учасників провадження, колегія суддів в вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу по суті за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статті 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, 11.02.2014 фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернувся до виконавчого комітету Полтавської міської ради з пропозицією укласти договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Полтава при реконструкції комплексу по технічному обслуговуванню автомобілів в м. Полтава по Київському шосе, 25.

08.05.2014 між Виконавчим комітетом Полтавської міської ради (одержувач коштів позивач у справі) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (замовник відповідач у справі) був укладений договір №20 про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Полтава.

Згідно умов вищевказаного договору замовник зобовязується взяти пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Полтава, відповідно до Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні» , «Про регулювання містобудівної діяльності» зі змінами, «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» при «Реконструкції комплексу по технічному обслуговуванню автомобілів в м. Полтава по Київському шосе, 25» (пункт 1.1 договору)

У відповідності до пункту 1.2 договору, замовник перераховує одержувачу коштів пайовий внесок в сумі 15930,00 грн., відповідно до розрахунку величин пайового внеску (додаток №1), який є невідємною частиною договору та неустойку, яка виникла з дати прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкту.

Крім того, за пунктом 2.1 договору на замовника покладається обовязок перерахувати одержувачу коштів 15930,00 грн., що становить 6% від кошторисної вартості реконструкції комплексу по технічному обслуговуванню автомобілів в м. Полтава по Київському шосе, 25 та неустойку.

За невиконання або неналежне виконання умов даного договору винна сторона сплачує іншій стороні неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на цей період, від загальної суми даного договору за кожен день прострочення (пункт 3.1 договору).

Контрагентами у відповідності до додатку №1 визначений розрахунок розмір пайового внеску відповідача при реконструкції комплексу по технічному обслуговуванню автомобілів в м. Полтава по Київському шосе, 25, який є невідємною частиною договору.

Враховуючи, що відповідач зобов'язання, передбачені договором про пайову участь не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на момент розгляду справи не погашена, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 27 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать залучення на договірних засадах підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності до участі в комплексному соціально-економічному розвитку сіл, селищ, міст, координація цієї роботи на відповідній території.

На підставі наведеного та з урахуванням Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» між позивачем та відповідачем укладено договір № 20 від 08.05.2014 про пайову участь замовника у розвитку соціальної інфраструктури м. Полтава.

Відповідно до частини 3 та абзацу 7 частини 9 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Пунктом 3.1 Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Полтава, затвердженого рішенням Полтавської міської ради від 18.05.2012, передбачено, що договір про пайову участь (внесок) у розвитку інфраструктури м. Полтави укладається до прийняття обєкта в експлуатацію не пізніше пятнадцяти робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладання.

Зі змісту наведеного вбачається, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту повинен укладатись із замовником будівництва до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Згідно з пунктом 2, 3, 23 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМ України від 13.04.2011 №461, прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I-III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами, поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до IV і V категорії складності, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі Інспекцією сертифіката. Для отримання сертифіката замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до відповідної Інспекції заяву про прийняття в експлуатацію об'єкта та видачу сертифіката за формою згідно з додатком 2, до якої додається акт готовності об'єкта до експлуатації за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Наведені норми кореспондують з приписами пунктів 2, 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 за №461.

Декларація про готовність об'єкта до експлуатації була зареєстрована Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області 12.07.2013. Дана дата є датою прийняття побудованого об'єкту до експлуатації (а.с.30-32, том 1).

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Полтави укладений між сторонами лише 08.05.2014, тобто після введення об'єкта будівництва в експлуатацію.

Листом №23-11/6294/0/6-11 від 22.07.2011 "Про пайову участь забудовників у створені та розвитку інфраструктури населених пунктів" Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України надало роз'яснення, відповідно до яких нормами абзацу 1 частини 9 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено строки, протягом яких укладається договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту - не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів в порядку статті 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, які б свідчили, що до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію між сторонами був укладений договір про пайову участь; на момент звернення відповідача до позивача з пропозицією укласти такий договір та на дату подачі даного позову об'єкт будівництва вже був прийнятий в експлуатацію.

Таким чином, позивач та відповідач укладаючи договір про пайову участь від 08.05.2014, визначили виникнення та виконання договірних зобовязань не на майбутнє (після укладення договору), а на минуле (до укладення договору), коли між ними в дійсності ще не існувало договірних відносин, а відтак, договір фактично не був спрямований на реальне настання правових наслідків прав та обовязків обумовлених ним.

За правовим визначенням викладеним у пункті 2.5. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину.

З огляду на встановлене, враховуючи, що за статтею 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 3703,64 грн. та 3% річних в сумі 645,56 грн. є такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів, враховуючи наявні в матеріалах справи копії платіжного доручення №181 від 20.05.2015 та копії платіжного доручення №182 від 20.05.2015, які свідчать про проведення бухгалтерської операції з погашення заборгованості за договором №20 про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Полтава від 08.05.2014, погоджується з висновком суду першої інстанції про припинення провадження у справі в частині стягнення з відповідача боргу в розмірі 12930,00 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 1827,00 грн.

Доводи скаржника про можливість укладення договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста вже після введення об'єкта будівництва в експлуатацію, не беруться судом до уваги, оскільки, наведений в законі строк, протягом якого має бути укладений вказаний договір є загальним строком для укладення такого виду договорів.

З огляду на встановлені обставини, враховуючи те, що позивачем не доведено суду факт порушення своїх законних прав та інтересів з боку відповідача, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про не обґрунтованість позовних вимог та визнав їх такими, що не підлягають задоволенню.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів відзначає відсутність належних доказів щодо обставин, передбачених статті 104 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджували б наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського Процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Полтавської області від 21.05.2015 по справі №917/468/15 прийняте при належному зясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права і відсутні підстави для його скасування, в звязку з чим, апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 99, 101, 102, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Полтавської міської ради залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 21 травня 2015 року по справі №917/468/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 21 серпня 2015 року.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.