донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

18.08.2015р. справа №908/607/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4

від позивача:ОСОБА_5, представник за дов. № 595 від 20.02.14р.
від відповідача:не з"явився

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства Бердянської міської ради «Житлосервіс-2А» м. Бердянськ, Запорізької області

на рішення господарського суду Запорізької області
від14.04.2015 року
у справі№908/607/15-г (суддя Проскуряков К.В.)
за позовомКомунального підприємства «Бердянськводоканал» м. Бердянськ, Запорізької області
до відповідача Комунального підприємства Бердянської міської ради «Житлосервіс-2А» м. Бердянськ, Запорізької області
простягнення боргу у сумі 6280,85 грн., пені у сумі 4850,59 грн., 3% річних у сумі 50,73 грн., інфляційних у сумі 449,12 грн.
ВСТАНОВИВ:

30.01.2015р. Комунальне підприємство «Бердянськводоканал» м.Бердянськ Запорізької області звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до Комунального підприємства Бердянської міської ради «Житлосервіс-2А» м. Бердянськ Запорізької області про стягнення боргу у сумі 6280,85 грн., пені у сумі 4850,59 грн., 3% річних у сумі 50,73 грн., інфляційних у сумі 449,12 грн. на підставі договору №145 про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 01.06.2011р. за період з червня по грудень 2014 року (т.1,а.с.3-5).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 14.04.2015р. позов задоволено частково (т.1, а.с.200-202).

Стягнуто з Комунального підприємства Бердянської міської ради «Житлосервіс-2А» на користь позивача заборгованість у сумі 4935,67 грн., пеню у сумі 3641,88 грн., 3% річних у сумі 46,23 грн., втрати від інфляції у розмірі 438,56 грн. та судовий збір у сумі 1236,12 грн. В решті позову відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що договір є обов"язковим для виконання сторонами, відповідач взяті на себе зобов»язання щодо своєчасного та в повному обсязі оплати за водопостачання та водовідведення не виконав, а відтак заявлений борг підтверджений матеріалами справи, за виключенням боргу за ОСОБА_6 витоку води від 29.08.2014р. у розмірі 1345,81 грн. та заборгованості за рахунком № 67497 від 28.01.2015р. у розмірі 647,12 грн., з підстав припинення строку дії договору. Інші вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляційних та пені перераховані судом та задоволені частково.

Відповідач, Комунальне підприємство Бердянської міської ради «Житлосервіс-2А» м.Бердянськ, Запорізької області звернувся із апеляційною скаргою на рішення господарського суду Запорізької області від 14.04.2015р., в якій просив скасувати зазначене рішення та постановити нове рішення, яким задовольнити позов про стягнення заборгованості за договором № 145 від 01.06.2011р. у розмірі 497,80 грн.(т.1, а.с.224).

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги заперечення відповідача, що призвело до неповного з"ясування всіх обставин справи.

Зокрема, апелянт вказує на те, що рахунки на водопостачання та водовідведення за договором № 145 від 01.06.2011р. виставлені позивачем з урахуванням витоків згідно актів, частково сплачені без урахування актів на витоки, про що було письмово повідомлено позивача листами, що містяться в матеріалах справи, тобто зарахування позивачем сум сплати за спожиті послуги водопостачання та водовідведення в якості плати за витоки є безпідставним та повинні розглядатися в рамках іншого провадження з приводу незгоди з їх нарахуванням в межах зазначеного договору.

Судом також не прийнято до уваги зауваження відповідача щодо застосування пені за Законом України "Про відповідальність суб"єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій". Як вважає апелянт, договір між сторонами не є договором з надання комунальних послуг в розумінні Закону України "Про відповідальність суб"єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій", а передбачає собою купівлю-продаж продукту у вигляді питної води. Отже, відповідачем був наданий розрахунок пені без урахування пені, що застосував позивач.

Також апелянт вважає, що твердження суду про неможливість встановлення платежів в рамках договору № 145 від 01.06.2011р. є безпідставним з приводу того, що в платіжних дорученнях чітко зазначено призначення платежу, а між позивачем та відповідачем існує лише один договір, тому питання щодо цільового призначення платежу за межами договору не є доцільним.

Від позивача через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від 13.07.2015р. №2314, який судовою колегією розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи.

Розгляд справи відкладався у зв"язку з необхідністю надання додаткових пояснень по справі та з метою з"ясування фактичних обставин справи.

Через канцелярію суду від позивача надійшли листи № 2562 від 10.08.2015р. та № 2596 від 10.08.2015р. на виконання ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 21.07.2015р., які судом розглянуті, прийняті до уваги та залучені до матеріалів справи ( т.2 а.с.1-6, 8-9).

Від апелянта до суду апеляційної інстанції надійшла телеграма, в якій останній просив судове засідання, призначене на 18.08.2015р. провести без представника відповідача, яка судом розглянута, прийнята до уваги та залучена до матеріалів справи ( т. 2 а.с.7).

Представник апелянта у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористався.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін рішення господарського суду, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності апелянта, враховуючи те, що явка сторін не визнавалася обов"язковою.

Відповідно до частини другої статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв»язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Комунальне підприємство «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради м.Бердянськ, Запорізька область () є юридичною особою, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію, Довідкою зі статистики та Статутом (т.1, а.с.39-41, 65, 66-70).

Відповідач, Комунальне підприємство Бердянської міської ради «Житлосервіс-2А» є юридичною особою (), що підтверджено Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи та Випискою з ЄДРПОУ (т.1, а.с.42, 117-119).

01.06.2011р. між КП «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради (за договором виконавець, далі позивач) та Комунальним підприємством «Житлосервіс-2А» (за договором абонент, далі відповідач) було укладено договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення, за предметом якого виконавець бере на себе зобов»язання забезпечувати об»єкти абонента питною водою, яка відповідає державним санітарним нормам та правилам «Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною», згідно з графіком водопостачання в об»ємі встановленого ліміту, а також приймати від нього стічні води в об»ємі встановленого ліміту та в межах встановлених допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах (п.1.1 договору) (т.1, а.с.12-16).

Абонент бере на себе зобов»язання своєчасно і в повному обсязі оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення, виконувати усі приписи виконавця, направлені на поліпшення якості обліку наданих послуг, належно експлуатувати водопровідні та каналізаційні мережі, пристрої та прилади на них, які перебувають у нього на балансі, а також виконувати інші умови цього договору та нормативних актів стосовно водопостачання та водовідведення (п. 1.2 договору).

Розділ 4 договору встановлює ціну та порядок розрахунків.

Об»єми поданої води та об»єми прийнятих стоків щомісяця встановлюються підписаним сторонами договору актом. Порядок визначення об»ємів наданих послуг визначається цим Договором, Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, Правилами приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м.Бердянська. Акт підписується уповноваженими особами виконавця та абонента. У разі відсутності уповноваженої особи абонента при складанні акту, виконавець складає акт у присутності будь-яких двох осіб, зазначаючи у акті «відмова від підпису». Оформлений таким чином акт є дійсним і обов»язковим для взаєморозрахунків (п.4.4 договору).

Пунктом 4.5 договору передбачено, що на підставі акту абоненту виставляється рахунок за надані йому послуги. Рахунок вручається уповноваженій особі абонента за місцезнаходженням виконавця в період з 01 по 03 число місяця, наступного за звітним. У реєстрі вручення рахунків представник виконавця робить запис про те, кому вручено рахунок та дату вручення.

Абонент протягом десяти календарних днів з початку звітного періоду сплачує виконавцю суму у розмірі 50% від фактично отриманих в попередньому місяці послуг. Остаточний рахунок за отримані послуги абонент здійснює протягом п»яти банківських днів із моменту отримання рахунку (п.4. 6 договору).

За порушення умов цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до норм діючого законодавства та умов цього договору (п.5.1 договору).

У разі прострочення оплати виставленого рахунку абонент зобов»язаний сплатити виконавцю пеню у розмірі, встановленому діючим законодавством ( п.5.5 договору).

Цей договір укладений на строк до 31 грудня 2012 року, вступає в силу після його підписання і вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору не поступає заяви однієї зі сторін про відмову від даного договору та узгодження розбіжностей ( п.7.1 договору).

Внесення змін і доповнень до цього договору здійснюється сторонами у порядку, встановленому діючим законодавством та оформляється окремим додатком до цього договору. Такий додаток до договору сторони будуть вважати його невід»ємною частиною ( п.7.3 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками підприємств у встановленому порядку.

Додатком № 1 до договору передбачено розрахунок водоспоживання за об»єктами КП «Житлосервіс-2А» за адресами: пр. Перемоги, 43а майстерня, вул. Свободи, 129-адмінбудівля, вул.К.Маркса,22майстерня, вул.К.Маркса,29 ліфтерна, пр.Пролетарський, 230, пр. Пролетарський 232 майстерня, пр.Перемоги,45 - майстерня, вул. Тищенко, 2- майстерня двірників, вул. Дюміна,92 майстерня двірників (т.1, а.с.16).

Додатковою угодою про внесення змін до договору № 145 від 01.06.2011р. про надання послуг за водопостачання та водовідведення від 28.02.2013р. сторони передбачили наступне (т.1, а.с.17).

Внести зміни до п.1.4 договору , викласти в наступній редакції: Постачання питної води і приймання стічних вод у міську мережу каналізації здійснюється відповідно до показань засобів обліку води та розрахунків. Абонент не має права збільшувати витрату води понад встановлені норми та затверджені ліміти».

Договір був доповнений п.1.11 у такій редакції:

Об»єктом водопостачання та водовідведення за цим Договором є:

Майстерня Запорізька область, м. Бердянськ, просп. Перемоги, 43-а;

Управління Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Свободи, 129;

Майстерня Запорізька область, м. Бердянськ, вул. К. Маркса, 22;

Ліфтерня Запорізька область, м. Бердянськ, вул. К. Маркса, 29;

Майстерня - Запорізька область, м. Бердянськ, просп. Пролетарський, 230;

Майстерня - Запорізька область, м. Бердянськ, просп. Перемоги, 45;

Майстерня Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Тищенко, 2;

Майстерня Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Дюміна, 92;

Майстерня Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Руденко, 4А;

Адмінбудівля (АДС) Запорізька область, м. Бердянськ, пер. Транспортний, 5;

Адмінбудівля Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Димитрова, 34.

Вказаною Додатковою угодою внесені зміни у п.4.1 договору щодо тарифів на послуги виконавця окремо для промисловості, окремо для населення.

Додаткова угода підписана сторонами та скріплена печатками підприємств у встановленому порядку.

Згідно до п. 2.1 Договору №145, подача води Абоненту здійснюється Виконавцем шляхом транспортування її через водопровідні мережі до мереж Абонента. Межа розподілу водопровідних мереж визначається у Схемі розподілу балансової належності водопровідних та каналізаційних мереж, яка є додатком до Договору.

В позовній заяві позивач вказує на те, що на підставі ОСОБА_6 від 20.06.2014р., 22.06.2014р., 26.06.2014р., 20.07.2014р., 22.07.2014р.. 26.07.2014р.,. 20.08.2014р., 22.08.2014р..26.08.2014р., 20.09.2014р., 22.09.2014р., 26.09.2014р.,20.10.2014р., 22.10.2014р., 26.10.2014р., 20.11.2014р, 22.11.2014р., 26.11.2014р., 20.12.2014р., 22.12.2014р, 26.12.2014р., від 20.01.2015р., 22.01.2015р.. 26.01.2015р., з урахуванням ОСОБА_6 на витік води від 29.08.2014р. відповідачу було виставлено рахунки № 67490 від 27.06.2014р. на суму 691,54 грн., № 67491 від 30.07.2014р. на суму 731.18 грн., № 67492 від 31.08.2014р., на суму 673,82 грн., № 67493 від 30.09.2014р. на суму 2018,13 грн., № 67494 від 29.10.2014р. на суму 834,67 грн., № 67495 від 30.11.2014р. на суму 682,70 грн., № 67496 від 12.01.2015р. на суму 656,40 грн., № 67497 від 28.01.2015р. на суму 647, 12 грн., а всього на загальну суму 6935,56 грн. (а.с.21-37, 53-55).

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача, в тому числі заборгованість за ОСОБА_6 витоку води від 29.08.2014р. у розмірі 1345,18 грн.

У вказаному ОСОБА_6 зазначено, що він складений за фактом витоку води з водопроводу, що належить абоненту за адресою: вул. Тищенко,2 (жилий будинок, підвал, залитий водою розміром 20мх20ммх0,3м=120 м куб.), який тривав з 7 год. о 9 год. ранку 28.08.2014р. протягом 2 годин.

На ділянці прориву знаходиться труба діаметром 100 мм, пропускна можливість - 61,2 м/куб на годину. Припис: Бердянськводоканал зобов"язує директора КП "Житлосервіс-2а" ОСОБА_6 протягом 3 днів ліквідувати та здійснити ремонт водопроводу, про що письмово повідомити КП "Бердянськводоканал" (т.1, а.с.27).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача із листом від 21.11.2014р. №4689 про припинення строку дії договору 31.12.2014р. (т.1, а.с.120).

Відповідач своїм листом від 30.12.2014р. № 1352 повідомив позивача про інформацію наявності приборів обліку води для укладення договору на холодне водопостачання на 2015р.

При цьому, виставлений позивачем рахунок №67497 від 28.01.2015р. на суму 647,12 грн. відповідач відмовився оплачувати у зв"язку з тим, що між сторонами відсутні договірні відносини щодо водопостачання, а договір № 145 від 01.06.2011р. втратив чинність 31.12.2014р.(а.с.124).

За таких обставин позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог за Договором №145 від 01.06.2011р. в сумі 6927,97 грн. за період з червня по грудень 2014р. та січень 2015р., пені в сумі 5741,19 грн. та 3% річних в сумі 67,32 грн., інфляційних 657,75 грн.(а.с.47-48).

Суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо стягнення боргу з надані послуги з водопостачання та водовідведення.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України „Про питну воду та питне водопостачання" від 10.01.2002р. № 2918-Ш (далі Закон України № 2918), Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008р., зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 07.10.2008р. за № 936/15627 (далі по тексту Правила користування).

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших право чинів.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, що субєкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України

Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ч. 1 ст. 526 ЦК України)

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 19 Закону України № 2918 послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обовязків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення.

Правилами користування №190 визначено порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України для виробників послуг централізованого постачання та осіб, що приєднані до системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України, та з якими виробником укладено договір на отримання питної води та скидання стічних вод.

Договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України «Про питну воду та питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги» (п.2.1 Порядку № 190).

Договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення № 145 від 01.06.2011р. за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зоов"язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов"язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень (ст. 33 ГПК України).

Суд першої інстанції, приймаючи рішення щодо стягнення з відповідача боргу у сумі 4935,67 грн., відмовив у задоволені позовних вимог щодо стягнення боргу по факту витоку води з водопроводу у сумі 1345,41 грн. та оплаті рахунку № 67497 від 28.01.2015р. на суму 647,12 грн. з підстав припинення дії договору № 145 від 01.07.2011р. ( 6927,97 - 1345,41 - 647,12 = 4935,67).

В той же час, суд не взяв до уваги пояснення відповідача, викладені у відзиві від 20.03.2015р. № 154/1, з яких вбачається, що сума основного боргу, яку виставив позивач не відповідає дійсності, оскільки відповідачем була погашена заборгованість, що підтверджено платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи:

- рахунок № 67490 від 27.06.2014р. на суму 691,54 грн.; сплачено 96,59 грн. (платіжне доручення №1064 від 30.09.2014р.); сума 549,95 грн. ( платіжне доручення № 1263 від 31.10.2014р.);

- рахунок № 67491 від 31.07.2014р. на суму 731,18 грн.; сплачено 405,05 грн. (платіжне доручення № 1263 від 31.10.2014р.); сума 326.13 грн. ( платіжне доручення № 1329 від 24.11.2014р.);

- рахунок № 67492 від 31.08.2014р. на суму 673,87 грн.; сплачено 673,78 грн. (платіжне доручення № 1329 від 24.11.2014р.);

- рахунок № 67493 від 30.09.2014р. на суму 2028,13 грн.; сплачено 565,72 грн. (платіжне доручення № 1329 від 24.11.2014р.), 117,00 грн. (платіжне доручення № 1335 від 26.11.2014р.). Сума 1345,41 грн. згідно акту витоку води від 26.12.2014р. не прийнята до сплати;

- рахунок № 67494 від 29.10.2014р. на суму 834,67 грн.; сплачено 834,67 грн. (платіжне доручення № 1335 від 26.11.2014р.);

- рахунок № 67495 від 30.11.2014р. на суму 682,70 грн.; сплачено 48,33 грн. ( платіжне доручення № 1335 від 26.11.2014р.; сума 634,37 грн. ( платіжне доручення № 124 від 13.02.2015р.);

- рахунок № 67496 від 29.12.2014р. на суму 656,40 грн.; сплачено 656,40 грн. ( платіжне доручення № 124 від 13.02.2014р.); 9,67 грн. ( платіжне доручення № 287 від 19.03.2015р.) (т.1 а.с.126-134).

Таким чином, на момент звернення з позовом до суду (30.01.2015р.) відповідачем було сплачено 3617,22 грн. із заявлених 6280,85 грн.

З матеріалів справи вбачається, що після подачі позову відповідачем було сплачено боргу у сумі 1300,44 грн. (т.1, а.с. 126,128).

Отже в цій частині провадження у справі підлягає припиненню на підставі ч.1 п. 1-1 ст. 80 ГПК України, про що суд першої інстанції взагалі не зазначив.

Таким чином, залишок заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача складає 1363, 19 грн. (6280,85 - 4917,66 = 1363,19).

Пунктом 5.5. договору встановлено, що у разі прострочення оплати виставленого рахунку абонент зобов"язаний сплатити виконавцю пеню в розмірі, встановленому діючим законодавством.

Позивач обгрунтовує нарахування пені відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність суб"єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" від 20.05.1999р. № 686-Х1У.

Проте, колегія суддів не може погодитися із цим з огляду на наступне.

Статтею 1 вказаного Закону встановлено, що суб"єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності:

- сплачують комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території;

- за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Як вбачається із Додаткової угоди від 28.02.2013р. до договору № 145 від 01.06.2011р. абонент - Комунальне підприємство Бердянської міської ради "Житлосервіс-2А" об"єкти водопостачання та водовідведення за цим договором були передані на підставі акту приймання-передачі майна з балансу КП Бердянської міської ради "Житлосервіс-7" на баланс КП Бердянської міської ради "Житлосервіс-2а". Згідно правоустановчих документів, відповідач за організаційно-правовою формою є комунальним підприємством, що діє на основі комунальної власності територіальної громади та використовує нежилі будинки і приміщення, які йому на праві власності або оренди не належать, а відтак норми Закону № 686 щодо застосування до нього пені не можуть бути застосовані.

Враховуючи те, що зобов"язання з оплати боргу за надані послуги є грошовим, то розмір пені слід нараховувати відповідно до вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань" від 22.11.1996р. № 543/96-ВР, який обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Нацбанку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором згідно п.2 ст. 193 ГК України.

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання згідно вимог п. 1 ст. 230 ГК України.

Виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою та іншими видами забезпечення згідно ч. 1 ст.546 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання ( ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Стаття 232 Господарського кодексу України передбачає порядок застосування штрафних санкцій, зокрема пункт 6 встановлює, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перерахувавши пеню, судова колегія вважає, що позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню, але у розмірі 183,42 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перерахувавши розмір інфляційних за спірний період з червня по грудень 2014р., позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у сумі 165,91 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення 3% річних за період з червня по грудень 2014р. підлягають задоволенню у сумі 21,15 грн.

Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення боргу за актом витоку води з водопроводу у сумі 1345,18 грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у її задоволені, оскільки матеріалами справи підтверджено обставини, які суперечать обставинам, викладеним у ОСОБА_6 від 29.08.2014р. ( а.с.27),

Так, з по етажного плану будинку за адресою: вул. Тищенко,2, ширина будинку складає 12,0м з урахуванням виступу лоджій під балконом, тобто ширина підвалу близько 10,0 м, що суперечить встановленим в ОСОБА_6 обставинам (а.с.136).

З пояснень відповідача вбачається, що на вході у підвал стоять металеві двері, ключі від яких є лише у працівників КП "Житлосервіс-2А". В акті в якості абонента зазначено директора КП "Житлосрвіс-2А" ОСОБА_6, якому виписано припис. Доказів направлення акту на адресу відповідача немає.

Крім того, з акту не вбачається, що витік води стався з вини відповідача, а тому його посилання на п.п.1.6.1, 10,1, 3.3, 3.4 Правил № 190 є безпідставним.

Матеріалами справи підтверджено припинення дії договору № 145 від 01.07.2011р., а тому позовні вимоги щодо оплати рахунку № 67497 від 28.01.2015р. у розмірі 647,12 грн. є не обґрунтованими, а висновок суду першої інстанції в цій частині правильним ( а.с.55).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції оскаржуване рішення прийнято з неповним з»ясуванням обставин, що мають значення для справи, висновки місцевого господарського суду, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування судового рішення частково з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, ч. 1 п.1-1 ст. 80, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Бердянської міської ради «Житлосервіс-2А» м. Бердянськ, Запорізької області на рішення господарського суду Запорізької області від 14.04.2013 року у справі №908/607/15-г задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 14.04.2013 року у справі №908/607/15-г скасувати.

Прийняти нове рішення.

Стягнути Комунального підприємства Бердянської міської ради «Житлосервіс-2А» м.Бердянськ Запорізької області на користь Комунальне підприємство «Бердянськводоканал» м.Бердянськ Запорізької області суму боргу у розмірі 1 363,19 грн., пеню у сумі 183,42 грн., інфляційні у сумі 165,91 грн. та 3% річних у сумі 21,15грн., судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1 554,61 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача боргу у сумі 1300,44 грн. на підставі ч.1 п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Стягнути з Комунального підприємства «Бердянськводоканал» м.Бердянськ Запорізької області на користь Комунального підприємства Бердянської міської ради «Житлосервіс-2А» м. Бердянськ Запорізької області судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 777,34грн.

Господарському суду Запорізької області видати накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.О.Радіонова

Судді

ОСОБА_2

ОСОБА_3

Надр.5 прим:1 у справу; 2позивачу;3 відповідачу;4 ДАГС;5ГС Запоріз. обл.