РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2015 р. Справа № 903/238/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Коломис В.В.

суддів Тимошенко О.М.

суддів Огороднік К.М.

при секретарі судового засідання Величко К.Я.

розглянувши апеляційну скаргу позивача - Приватного акціонерного товариства "Шацьке ремонтно-транспортне підприємство" на рішення господарського суду Волинської області від 25.05.15 р.

у справі № 903/238/15 (суддя Бондарєв Сергій Васильович )

позивач ОСОБА_1 акціонерне товариство "Шацьке ремонтно-транспортне підприємство"

відповідач ОСОБА_2 особа - підприємець ОСОБА_3

про стягнення 599 712, 52 грн.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_4 (довіреність б/н від 18.12.2014р.);

відповідача - не з'явився.

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

В судовому засдінні 03.08.2015 року оголошувалась перерва до 18.08.2015 року.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 25.05.2015 року у справі № 903/238/15 позов Приватного акціонерного товариства "Шацьке ремонтно-транспортне підприємство" до ОСОБА_2 особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення 599 712, 52 грн. задоволено частково.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_2 особи - підприємця ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства "Шацьке ремонтно-транспортне підприємство" 9,66 грн. - 3% річних та 0,19 грн. - витрат по сплаті судового збору. В частині стягнення 400 000,00 грн. - основного боргу, 184 900,58 грн. - суми індексу інфляції та 10 802,28 грн. - 3% річних відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Волинської області скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити повністю.

Відповідач - ФОП ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Безпосередньо в судовому засіданні представники сторін повністю підтримали вимоги та доводи, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

В судове засідання 18.08.2015 року представник відповідача не з'явився.

Враховуючи положення ст.102 ГПК України щодо строку розгляду скарги в апеляційній інстанції, а також те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника відповідача у відповідності до вимог ст.101 ГПК України.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 04 лютого 2014 року між ОСОБА_2 особою-підприємцем ОСОБА_3 (орендар/відповідач) та ОСОБА_1 акціонерним товариством "Шацьке ремонтно-транспортне підприємство" (орендодавець/позивач), був укладений договір оренди (далі - договір оренди, т.1, а.с.10-13), згідно з п.1.1. якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування майно згідно додатку №1 до даного договору. Додаток №1 від 04.02.2014р. до цього договору є його невід'ємною частиною.

Згідно п.2.1. договору оренди об'єкт оренди передається орендодавцем в оренду орендарю для виконання функцій, передбачених зареєстрованими ФОП ОСОБА_3 видами діяльності.

В пунктах 3.1., 2.3. цього договору сторонами обумовлено, що договір набуває чинності з дня його підписання і діє до кінця листопада 2016 року. Термін оренди може бути скорочений лише за згодою сторін, що оформляється додатковою угодою до цього договору.

В розділі 4 даного договору визначено, що розмір орендної плати за передані в оренду орендарю об'єкти у цілому складає 50 000,00грн., у т.ч. 8 333,33 грн. ПДВ. Орендна плата сплачується орендарем щомісячно у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 10 числа після закінчення місяця, згідно отриманого рахунку. Орендна плата коригується регулярно 1 раз у квартал. У разі зміни орендної плати у результаті такої корекції, даний факт оформляється сторонами шляхом укладення додаткової угоди до зазначеного договору.

У відповідності до пунктів 5.1.-5.3. договору оренди, об'єкти, що орендуються, повинні бути передані орендодавцем та прийняті орендарем протягом трьох робочих днів з моменту підписання даного договору. Передача об'єктів в оренду здійснюється відповідними фахівцями (представниками) сторін згідно актів здачі-приймання. Об'єкти, що орендуються, вважаються переданими в оренду з моменту підписання орендодавцем та орендарем акту їх здачі-приймання.

Згідно п. 7.1. орендар зобов'язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Пунктом 8.1. договору передбачено, що після закінчення строку оренди, орендар зобов'язаний протягом 1 місяця повернути майно, що орендується, орендодавцю разом із отриманою технічною документацією за актом здачі-приймання.

У відповідності до п. 10.1. цього договору договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту повного виконання орендарем та орендодавцем своїх зобов'язань за даним договором.

Даний договір підписано сторонами, підписи скріплені відтиском їх печаток.

Згідно додатку №1 від 04.02.2014р. до договору оренди від 04.02.2014р. сторони обумовили, що орендодавець передає орендарю наступні об'єкти оренди, що належать орендодавцю: благоустрій території Шацького ринку, балансова вартість - 508 161,26грн. та огородження-балансова вартість 157 015,51грн. (т.1 а.с. 15).

На виконання умов договору оренди від 04.02.2014р. орендодавець по акту приймання-передачі об'єктів оренди від 04.02.2014р. передав орендарю, а орендар, в свою чергу, прийняв наступні об'єкти оренди, що належать орендодавцю: благоустрій території Шацького ринку, балансова вартість - 508 161,26 грн. та огородження, балансова вартість 157 015,51 грн. (т.1, а.с.17).

01 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 акціонерним товариством "Шацьке ремонтно-транспортне підприємство" (орендодавець/позивач) та ОСОБА_2 особою-підприємцем ОСОБА_3 (орендар/відповідач) була укладена угода про розірвання договору оренди від 04.02.2014р., згідно з п.п. 1, 2, 5 якого орендодавець та орендар, у зв'язку із обопільною добровільною згодою, прийняли рішення щодо розірвання договору оренди від 04.02.2014р. Повернення об'єкта оренди здійснюється на підставі акту приймання-передачі. Ця угода вступає в силу з 01.10.2014р. (т.1, а.с.16).

На виконання умов даної угоди від 01.10.2014р. орендар по акту приймання-передачі об'єкта оренди передав орендодавцю, а орендодавець прийняв майно згідно додатку №1 до договору оренди від 04.02.2014р., що перебувало у оренді у ФОП ОСОБА_3 на підставі договору оренди від 04.02.2014р. (т.1, а.с.14).

Таким чином, на виконання умов договору оренди, позивач надавав відповідачу в оренду, визначений ними в договорі об'єкт оренди, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000397 від 28.02.2014р. на суму 50 000,00грн., №ОУ-0000495 від 31.03.2014р. на суму 50 000,00грн., №ОУ-0000587 від 30.04.2014р. на суму 50 000,00грн., №ОУ-0000682 від 31.05.2014р. на суму 50 000,00грн., №ОУ-0000775 від 30.06.2014р. на суму 50 000,00грн., №ОУ-0000870 від 31.07.2014р. на суму 50 000,00грн., №ОУ-0000963 від 31.08.2014р. на суму 50 000,00грн., №ОУ-0001064 від 30.09.2014р. на суму 50 000,00грн., що взагальному становить 400 000,00грн. Дані акти підписані сторонами, підписи скріплені відтиском їх печаток (т.1, а.с.18-25).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, а саме, з заперечень відповідача на позовну заяву (т.1, а.с.57), 31 січня 2014р. між ОСОБА_2 особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 акціонерним товариством "Шацьке ремонтно-транспортне підприємство" був укладений договір суборенди земельної ділянки, що і не заперечується позивачем.

Позивач посилаючись на невиконання відповідачем зобов'язання щодо оплати орендних платежів згідно договору оренди звернувся до господарського суду Волинської області з позовом про стягнення з відповідача 599 712,52 грн., в т.ч. 400 000,00грн. - заборгованості по орендним платежам за період з 11.03.2014р. по 11.10.2014р. згідно договору оренди, 10 811,94 грн.- відсотків річних за період з 11.03.2014р. по 20.05.2015р. та 184 900,58 грн. - суми індексу інфляції за періоди з березня 2014р. по квітень 2015р. (включно) згідно ст. 625 ЦК України (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог вх.№01-65/149/15 від 25.05.2015р., т.2, а.с.101).

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача 400 000,00 грн. основного боргу та наявність правових підстав для стягнення з відповідача 9,66 грн. відсотків річних.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що ФОП ОСОБА_3 у відповідності до ст.601 ЦК України заявила про припинення її зобов'язань по договору оренди у вигляді оплати орендних платежів шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, строк яких настав, у зв'язку з виконанням нею умов договорів комісії.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами обох інстанцій, між ОСОБА_2 особою-підприємцем ОСОБА_3 (комісіонер/відповідач) та ОСОБА_1 акціонерним товариством "Шацьке ремонтно-транспортне підприємство" (комітент/позивач) були укладені договори комісії №2 від 18.02.2014р. (з додатками до нього №2, №8 від 27.02.2014р., №14 від 18.03.2014р., №22 від 21.03.2014р., №30 від 27.03.2014р., №41 від 15.04.2014р., №66 від 27.05.2014р., №77 від 23.06.2014р., №95 від 22.07.2014р., №120 від 28.08.2014р., №138 від 22.09.2014р., №141 від 29.09.2014р.), №3 від 21.02.2014р. (з додатками до нього №3, №5 від 25.02.2014р., №9 від 27.02.2014р., №10 від 27.02.2014р., №12 від 14.03.2014р., №15 від 18.03.2014р., №16 від 21.03.2014р., №28 від 27.03.2014р., №29 від 27.03.2014р., №35 від 01.04.2014р., №40 від 15.04.2014р., №44 від 24.04.2014р., №47 від 28.04.2014р., №48 від 29.04.2014р., №52 від 07.05.2014р., №57 від 07.05.2014р., №67 від 27.05.2014р., №70 від 29.05.2014р., №71 від 30.05.2014р., №74 від 16.06.2014р., №83 від 24.06.2014р., №86 від 03.07.2014р., №88 від 03.07.2014р., №93 від 16.07.2014р., №103 від 29.07.2014р., №104 від 29.07.2014р., №112 від 20.08.2014р., №124 від 28.08.2014р., №125 від 28.08.2014р., №127 від 29.08.2014р., №300 (127) від 16.09.2014р., №137 від 22.09.2014р., №142 від 29.09.2014р., №145 від 29.09.2014р.), №4 від 22.02.2014р. (з додатками до нього №4, №36 від 02.04.2014р., №58 від 16.05.2014р., №72 від 16.06.2014р., №126 від 29.08.2014р.), №5 від 25.02.2014р. (з додатком до нього №6), №6 від 25.02.2014р. (з додатком до нього з №7), №7 від 27.02.2014р. (з додатками до нього №11, №20, №26 від 25.03.2014р., №56 від 13.05.2014р., №80 від 24.06.2014р.), №8 від 17.03.2014р. (з додатком до нього №13), №9 від 21.03.2014р. (з додатками до нього №17 від 21.03.2014р., №65 від 23.05.2014р., №119 від 26.08.2014р.; №10 від 21.03.2014р. з додатком до нього №18), №11 від 21.03.2014р. (з додатками до нього №19, №25 від 25.03.2014р., №54 від 13.05.2014р., №61 від 20.05.2014р., №69 від 29.05.2014р., №90 від 03.07.2014р., №98 від 22.07.2014р., №102 від 23.07.2014р., №116 від 21.08.2014р., №133 від 17.09.2014р.), №12 від 21.03.2014р. (з додатками до нього №21, №63 від 20.05.2014р., №81 від 24.06.2014р., №96 від 22.07.2014р., №114 від 21.08.2014р., №136 від 18.09.2014р.), №13 від 25.03.2014р. (з додатками до нього №23, №87 від 03.07.2014р., №134 від 18.09.2014р.), №14 від 25.03.2014р. (з додатками до нього №24, №55 від 13.05.2014р., №62 від 20.05.2014р., №82 від 24.06.2014р., №97 від 22.07.2014р., №115 від 21.08.2014р., №132 від 16.09.2014р.), №15 від 27.03.2014р. (з додатками до нього №27 від 27.03.2014р., №32 від 28.03.2014р., №45 від 25.04.2014р., №64 від 22.05.2014р., №78 від 23.06.2014р., №99 від 22.07.2014р., №117 від 21.08.2014р., №140 від 22.09.2014р.), №17 від 31.03.2014р. (з додатками до нього №33, №42 від 18.04.2014р., №43 від 24.04.2014р., №49 від 29.04.2014р., №53 від 07.05.2014р., №59 від 20.05.2014р.; №68 від 29.05.2014р., №75 від 19.06.2014р., №79 від 23.06.2014р., №84 від 23.06.2014р., №85 від 27.06.2014р., №91 від 04.07.2014р., №106 від 29.07.2014р., №107 від 29.07.2014р., №118 від 21.08.2014р., №121 від 28.08.2014р., №139 від 22.09.2014р.), №18 від 31.03.2014р. (з додатками до нього №34, №39 від 08.04.2014р., №76 від 19.06.2014р., №92 від 10.07.2014р., №110 від 19.08.2014р., №135 від 18.09.2014р.), №19 від 08.04.2014р. (з додатком до нього №37), №20 від 08.04.2014р. (з додатком до нього №38), №21 від 25.04.2014р. (з додатком до нього №46), №22 від 05.05.2014р. (з додатком до нього №50), №23 від 07.05.2014р. (з додатками до нього №51, №89 від 03.07.2014р., №101 від 23.07.2014р., №122 від 28.08.2014р., №131 від 16.09.2014р., №143 від 29.09.2014р.), №24 від 20.05.2014р. (з додатком до нього №60), №25 від 02.07.2014р. (з додатками до нього №85а, №94 від 16.07.2014р., №100 від 23.07.2014р., №108 від 11.08.2014р., №111 від 15.08.2014р., №128 від 01.09.2014р., №129 від 12.09.2014р.), №26 від 29.07.2014р. (з додатком до нього №105 від 29.07.2014р.), №27 від 14.08.2014р. (з додатком до нього №109 від 14.08.2014р.), №28 від 21.08.2014р. (з додатками до нього №113, №144 від 29.09.2014р.), №29 від 28.08.2014р. (з додатком до нього №123 від 28.08.2014р.).

Згідно з пунктом 1.1.-1.2. вищезазначених договорів комісії, у зв'язку із блокуванням усіх банківських рахунків комітента, комісіонер зобов'язувався здійснювати від свого імені оплату за послуги. Виконання послуг по даному договору комісії здійснюється на безоплатній основі.

У відповідності до пункту 2.2. договорів комісії у разі не забезпечення комісіонера необхідними коштами на виконання доручення, визначеного даним договором, останній має право залучити власні кошти. При цьому, комітент зобов'язується на протязі 5 банківських днів провести взаєморозрахунки і зарахувати комісіонеру суму згідно додатку до договору у рахунок погашення боргу по договору оренди від 04.02.2014 року та договору суборенди земельної ділянки від 31.01.2014 року.

Вищевказані договори комісії з додатками до них підписані сторонами, підписи скріплені відтиском їх печаток (т.1, а.с.114-244).

На виконання умов договорів комісії, між сторонами були підписані та скріплені відтиском їх печаток акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000932 від 28.02.2014р., згідно якого вбачається, що виконавцем, тобто ФОП ОСОБА_3 було здійснено перерахування коштів по договорах комісії в розмірі 46 358,26грн., №ОУ-0000933 від 20.03.2014р., згідно якого вбачається, що виконавцем, тобто ФОП ОСОБА_3 було здійснено перерахування коштів по договорах комісії в розмірі 45 990,76грн., №ОУ-0000934 від 30.04.2014р., згідно якого вбачається, що виконавцем, тобто ФОП ОСОБА_3 було здійснено перерахування коштів по договорах комісії в розмірі 53 436,09грн., №ОУ-0000935 від 30.05.2014р., згідно якого вбачається, що виконавцем, тобто ФОП ОСОБА_3 було здійснено перерахування коштів по договорах комісії в розмірі 60 092,73грн., №ОУ-0001170 від 30.06.2014р., згідно якого вбачається, що виконавцем, тобто ФОП ОСОБА_3 було здійснено перерахування коштів по договорах комісії в розмірі 55 932,78грн., №ОУ-0001639 від 31.07.2014р., згідно якого вбачається, що виконавцем, тобто ФОП ОСОБА_3 було здійснено перерахування коштів по договорах комісії в розмірі 94 047,18грн., №ОУ-0001701 від 31.08.2014р., згідно якого вбачається, що виконавцем, тобто ФОП ОСОБА_3 було здійснено перерахування коштів по договорах комісії в розмірі 75 537,39грн., №ОУ-0001761 від 30.09.2014р., згідно якого вбачається, що виконавцем, тобто ФОП ОСОБА_3 було здійснено перерахування коштів по договорах комісії в розмірі 64 106,90грн. (т.1, а.с.245-252).

У кожному з актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) зазначено, що сторони (ФОП ОСОБА_3 та ПрАТ "Шацьке РТП") будь-яких претензій одна до одної не мають.

Крім того, між сторонами були складені та підписані акти звірки взаєморозрахунків, які відображають здійснення вищевказаних операцій (т.1, а.с.253-256).

В матеріалах справи в підтвердження вищевказаного нарахування містяться виписки по рахунках в банківській установі, довідки, видані ФОП ОСОБА_3 контрагентами ПРаТ "Шацьке РТП", видаткові касові ордери №2 від 18.02.2014р., №9 від 18.03.2014р., №16 від 31.03.2014р., №19 від 07.04.2014р., №31 від 05.05.2014р., №33 від 07.05.2014р., №37 від 16.05.2014р., №59 від 25.06.2014р., №64 від 02.07.2014р., №71 від 16.07.2014р., №78 від 23.07.2014р., №90 від 11.08.2014р., №93 від 15.08.2014р., №103 від 29.08.2014р., №105 від 01.09.2014р., №113 від 12.09.2014р., №104 від 29.08.2014р. та журнал реєстрації операцій ФОП ОСОБА_3А з ПрАТ "Шацьке РТП", проведених у 2014 році по договорах комісії (т.2, а.с. 8-47, 77-81).

Тобто, як вбачається з матеріалів справи, пояснень представників відповідача, таблиці проведення розрахунків між ФОП ОСОБА_3 та ПрАТ "Шацьке РТП" за період з 18.02.2014р. по 29.09.2014р., ФОП ОСОБА_3 своєчасно провела розрахунки з контрагентами ПрАТ "Шацьке РТП" по договорах комісії, на суму більшу (а саме 494 511,89 грн.), ніж позивач просить стягнути як заборгованість по договорах оренди від 04.02.2014р. та суборенди земельної ділянки від 31.01.2014р., що в свою чергу свідчить про своєчасну оплату (крім лютого 2014р.) останньою орендних платежів.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.202 Господарського кодексу України, ст.599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В розділі 4 договору оренди визначено, що розмір орендної плати за передані в оренду орендарю об'єкти у цілому складає 50 000,00грн., у т.ч. 8 333,33 грн. ПДВ. Орендна плата сплачується орендарем щомісячно у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 10 числа після закінчення місяця, згідно отриманого рахунку. Орендна плата коригується регулярно 1 раз у квартал. У разі зміни орендної плати у результаті такої корекції,-даний факт оформляється сторонами шляхом укладення додаткової угоди до зазначеного договору.

Крім того, між сторонами були укладені і договори комісії, згідно з пунктом 1.1.-1.2. яких, у зв'язку із блокуванням усіх банківських рахунків комітента, комісіонер зобов'язувався здійснювати від свого імені оплату послуг.

Як вже зазначалося вище, відповідно до п.2.2. договорів комісії, у разі не забезпечення комісіонера необхідними коштами на виконання доручення, визначеного даним договором, останній має право залучити власні кошти. При цьому, комітент зобов'язувався на протязі 5 банківських днів провести взаєморозрахунки і зарахувати комісіонеру суму згідно додатку до договору у рахунок погашення боргу по договору оренди від 04.02.2014 року та договору суборенди земельної ділянки від 31.01.2014 року.

Водночас, 25.05.2015 року відповідач - ФОП ОСОБА_3 звернулася до позивача - ПрАТ "Шацьке РТП" з заявою про зарахування взаємних зустрічних вимог (т.2 а.с. 113-114).

Відповідно ст.601 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Також, за вимогами частини 2 статті 601 Цивільного кодексу України зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим);

2) бути однорідними (зараховуватися можуть містити вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо);

3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

При цьому, характер зобовязань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Однорідність цих вимог випливає із їх юридичної природи і матеріального змісту та не залежить від підстав виникнення зобов'язань.

Зобов'язання сторін у даній справі є грошовими та однорідними за матеріальним змістом.

За змістом наведеної норми згоди іншої сторони у зобов'язанні із зарахуванням вимог не вимагається. Закон не виключає можливості здійснення відповідачем зарахування зустрічних однорідних вимог і в процесі судового розгляду. У такому випадку відповідна заява обов'язково повинна мати письмову форму й адресуватися позивачеві, а її копія і докази надсилання позивачеві (чи одержання ним) подаватися господарському суду. Відповідач може також звернутися із зустрічним позовом до позивача в порядку статті 60 ГПК. Припинення зобов'язання зарахуванням означає відсутність предмета спору за умови, якщо між сторонами не залишилися спірних (неврегульованих) питань; наприклад, якщо позивач заперечує існування своєї заборгованості перед відповідачем, у господарського суду немає підстав для висновку про відсутність предмета спору.

На цьому наголошено і в листі Вищого господарського суду України від 12.03.2009р. № 01-08/163 "Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у другому півріччі 2008 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України".

Отже, відповідно до ст. 601 ЦК України ФОП ОСОБА_3 заявила про припинення її зобов'язань по договору оренди від 04.02.2014р. у вигляді оплати орендних платежів шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, строк яких настав, у зв'язку з виконанням нею умов договорів комісії.

Слід зазначити, що інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов'язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов'язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов'язані з виконанням. В силу цього для зарахування достатньо ініціативи однієї сторони. Поряд з цим припущення про можливість зарахування підлягає спростуванню у тому чи іншому випадку стороною, яка отримала заяву про зарахування. Предметом доказування такого спростування буде достатньо обґрунтоване посилання на обставину, яка робить вимогу непридатною до зарахування.

Статтею 602 Цивільного кодексу України вказані обставини, за яких зарахування зустрічних вимог є недопустимим.

Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Посилання апелянта на те, що виконання відповідачем умов договорів комісії не є підставою для проведення взаємозаліку між сторонами, оскільки суперечить чинному законодавству України та на час їх укладання заборгованості ФОП ОСОБА_3 перед ПрАТ "Шацьке РТП" не існувало, не беруться судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема, умовами укладених договорів комісії (п.2.2 договорів комісії), та поясненнями представників сторін.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що відповідач - ФОП ОСОБА_3 по договорах комісії здійснила розрахунки з контрагентами ПрАТ "Шацьке РТП", на суму 494 511,89 грн., тобто більшу, ніж заборгованість по договорах оренди та суборенди, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про відмову в позові в частині стягнення з відповідача 400 000,00грн. - основного боргу, оскільки зобов'язання по договору оренди у вигляді оплати орендних платежів прининилися шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у відповідності до п.2.2 договорів комісії.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 3% річних в розмірі 10 811,94 грн. та інфляційних нарахувань в розмірі 184 900,58 грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежів, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вищий господарський суд України в п.п. 1.3, 4.1 постанови Пленуму від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначив, що статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", і ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем нараховано 3% річних в розмірі 10 811,94 грн. за період з 11.03.2014р. по 20.05.2015р. та інфляційні нарахування в розмірі 184 900,58 грн. за період з березня 2014р. по квітень 2015р. (з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, т.2, а.с.101)

Як вже зазначалося вище, несвоєчасні розрахунки з позивачем мали місце лише в лютому 2014 року, з огляду на що, з відповідача підлягає стягненню 3% річних в розмірі 9,66 грн. за період з 10.03.2014р. по 21.03.2014р., що і не заперечується відповідачем.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Волинської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,106 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Шацьке ремонтно-транспортне підприємство" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Волинської області від 25.05.2015 року у справі №903/238/15 - залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Огороднік К.М.