ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

19.08.2015

р. Справа № 905/278/15

Суддя господарського суду Донецької області Гринько С.Ю. при секретарі судового засідання Табачнікові В.Г., розглянув заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Профі-Прес» м. Київ про забезпечення позову

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1- довірен. від 30.07.15р., ОСОБА_2 довірен. від 08.01.15р.

від відповідача ОСОБА_3 довіреність від 24.12.2-14року,

ВСТАНОВИВ:

05.06.2015року позивач звернувся до господарського суду з вимогою про стягнення 19374237, 54 грн., з яких:

- заборгованість в сумі 8706041,44грн. за поставлену продукцію, яка відкоригована пропорційно курсу долара США до гривні за даними НБУ, після чого складає 9 210830,15грн.;

- збитки (упущену вигоду) в розмірі 7148639,10грн. (з урахуванням зміни курсу долара США), спричинені в результаті замовленої продукції і не отриманої;

- пеня в сумі 1115891,56грн. за несвоєчасне виконання грошового зобов»язання ;

- 3%річних 57100,98грн.;

- інфляційні витрати в сумі 1841775,75грн.

В обґрунтування позову посилається на невиконання відповідачем грошових зобов»язань, які виникли з договору поставки поліграфічної продукції № 21757 від 09.11.2012року за специфікаціями до нього, що підтверджують видаткові накладні (70 шт.), оригінали яких долучені до матеріалів справи.

Відповідач не погоджується з вимогами позову на тій підставі, що в супереч умовам Додаткової угоди № 3 від 18.11.2014року до Договору позивачем невірно визначена вартість продукції, що була ним поставлена. Корегуванню підлягає тільки імпортна складова вартості продукції (85% від загальної вартості продукції без ПДВ). Позивач не надав підтвердження, що собівартість продукції за специфікацією № 42, 45,46, 47 містить імпортну складову. Позивачем помилково розраховано ціну продукції на момент відвантаження, а не на момент оплати, як встановлено Додатковою угодою № 3. В пункті 2 позовної заяви позивач заявляє вимогу про стягнення боргу за поставлену продукцію з урахуванням зміни курсу гривні до євро з моменту підписання специфікацій і до моменту подання ним позовної заяви. За таких умов, перерахування суми боргу за збільшенням курсу валюти повністю компенсує інфляційні втрати позивача.

Позивач надав заперечення стосовно корегування ціни продукції відповідно імпортної складової, підтверджуючи накладними про поставку картону імпортних марок, зокрема, виробництва Фінляндії, Республіки Польща, Республіка Словенія. Оскільки відповідач не здійснив оплату за відвантажену продукцію, а курс валюти перевищив 5% у сторону збільшення, позивачем у відповідності до п.4.1 договору в редакції Додаткової угоди № 3 від 18.1.2014року здійснено коригування ціни. Нараховані пеня, інфляційні витрати і 3% річних нараховані у відповідності з вимогами ст.. 625 Цивільного кодексу України без урахуванням коригування ціни пропорційно зміні курсу валюти в національній валюті України. Щодо твердження відповідача про те, що перерахування суми боргу за збільшеним курсом валюти повністю компенсує інфляційні втрати, зазначає, що це погоджена сторонами одна з умов договору.

18.08.2015р. позивачем заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти відповідача - Приватне акціонерне товариство «Виробниче об»єднання «Конті» м.Констянтинівка, що обліковуються на рахунках у банківських установах, а саме: ПАТ «Укрексімбанк» п/р 0459, МФО 334817, п/р 44649, МФО 322313, ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» п/р 4296, МФО 334851 на інші рахунки, виявлені під час виконання ухвали суду про забезпечення позову в межах розміру суми позовних вимог 19 374 237,54грн і 73080,00грн. судовий витрат.

Розглядаючи це клопотання, господарський суд бере до уваги роз»яснення у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011року № 16, за якою особа, яка подала

заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК , обов'язковим є подання доказів фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Позивач обґрунтовує свої причини такого звернення тим, що відповідно до розміщеної на офіційному сайті Державної фіскальної служби України (http://sfs.gov. ua./businesspartner) платник податків АТ «ВО «КОНТІ» перебуває на обліку в органах доходів та зборів, але станом на 14.08.2015року платник податків має податковий борг та відповідно до п.88.2 ст.88 Податкового кодексу України у органах державної податкової служби виникло право податкової застави на майно такого платника. Скріншот інформації із сайта додано до заяви. До справи № 905/1079/15 в підтвердження підстав позову відповідача про визнання недійсним правочину, відповідач посилався на спад об»ємів виробництва (додані до заяви). На електрону пошту начальника економічного відділу підприємства позивача надійшла пропозиція про участь у тендері на виготовлення картонної упаковки для пакування новорічної продукції, а тому позивач вражає, що за цю продукцію буде проведена оплата коштами, що підлягають перерахуванню боргу за цією справою. Тривале умисне невиконання грошових зобов»язань відповідачем надає право вважати, що невжиття запобіжних заходів може утруднити фактичне виконання судового рішення.

Відповідач заперечує проти застосування заходів до забезпечення позову за тим, що вважає недоведеними позивачем підстави для припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред»явлення позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Тобто позивач не надав обгрунтування потеннційної можливості ухилення від виконання судового рішення. Підприємство відповідача за даними ЄДР не знаходиться ані в стадії припинення, ані в процедурі банкрутства, не має заборгованості перед бюджетом та державними цільовими фондами. Просить суд звернути увагу на той факт, що відповідач намагається застосувати заходи мирного врегулювання спору, направляючи позивачеві запрошення до зустрічі, які позивачем ігноруються. Зазначає також, що відповідач перереєструвався, змінивши своє місцезнаходження з міста Донецька до м.Констянтинівка, що свідчить про те, що позивач фактично продовжує ведення господарської діяльності на цій території. Відповідач зараз фактично працює на виробничих потужностях, що залишилися в м.Констянтинівка, продовжує сплачувати заробітну плату, всі передбачені законом податки і збори. Відповідач має всі підстави побоюватись, що застосування заходів до забезпечення позову за заявою позивача, який працює на неконтрольованій Україною території, надасть останньому можливість неналежним чином вплинути на господарську діяльність відповідача, що може суттєво погіршити стан належного відповідачеві майна чи зниження його вартості. 19.08.2015р.відповідачем надано суду клопотання про долучення до матеріалів справи довідок Державної фіскальної служби України (спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Донецьку міжрегіонального головного управління ДФС м.Мапріуполь), які підтверджують відсутність заборгованості відповідача з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів та зборів.

Вирішуючи питання про необхідність застосування заходу до забезпечення позову, господарський суд насамперед приймає до уваги роз»яснення надані у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» Із змінами, внесеними згідно з Постановами Вищого господарського суду N 2 ( v0002600-13 ) від 16.01.2013, N 6 ( v0006600-14 ) від 10.07.2014 .

З огляду на визначення у постанові, господарський суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК ( 1798-12 ), обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Оцінюючи обґрунтованість всіх доводів позивача і відповідача, господарський суд приймає до уваги наступне:

У визначений час 01.07.2015р. відповідач не явився на виклик суду, про час і місце якого був належним чином повідомлений, але в судовому засіданні 16.07.2015р. представник відповідача заявив, що господарський суд не мав права починати розгляд справи. В судовому засіданні представнику відповідача було роз»ясненно, що початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК) відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування у передбаченому ГПК порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколі судового засідання. При цьому неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК.

За два місяця і 15 днів, на які був продовжений строк розгляду справи за клопотанням сторони, відповідач так і не надав відзив на заявлені у позові вимоги, не надані і витребувані господарським судом документи, зокрема, докази отримання від позивача товару і його сплати у встановлений договором строк (виконання умов договору). Не надали витребуваних судом документів, зокрема, накладні про отримання від позивача товару за договором, посилаючись на їх знищення. Але після кожного судового засідання представники відповідача ознайомлювались з матеріалами справи, робили з них фотознімки, надавали по декілька разів клопотання одного й того ж змісту. Заявлено позов до позивача про визнання недійсною однієї із специфікацій до спірного договору. Подання зустрічного позову після початку розгляду справи. Надаються письмові клопотання про здійснення фіксування судового процесу не з початку розгляду справи а через півтори місяця і в самому судовому засіданні, коли неможливо підготувати зал, в якому ведеться фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу, потім відмовляються від клопотання і справи слухається в судовому засіданні зі складанням протоколу судового засідання. Позивач надав суду зразок картонної коробки без логотипу торгової марки ТОВ «ПРОФІ-ПРЕС» в місцях склеювання упаковки, який підтверджує, що відповідач уклав договір з іншим підприємством на поставку продукції картонних коробок для продукції позивача, тобто спрямовуючи грошові кошти, що підлягають оплаті позивачу за невиконаним договором, який є підставою цього позову.

Відповідно до п.3.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» Із змінами і доповненнями, внесеними згідно з Постановами Вищого господарського суду) неподання або несвоєчасне подання стороною у справі доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, має розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами.

Під затягуванням судового процесу розуміються дії або бездіяльність учасника судового процесу, спрямовані на: неможливість початку розгляду судом порушеної провадженням справи; неможливість прийняття судом рішення в даному судовому засіданні; створення інших перешкод у вирішенні спору по суті з метою недосягнення результатів такого вирішення протягом установлених законом процесуальних строків.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі

задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного

судового процесу.

Господарський суд приймає до уваги, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами, не надає доказів виконання ним грошових зобов»язань за умовами договору поставки поліграфічної продукції № 21757 від 09.11.2012року, який є підставою позову. Після надання всіх оригіналів документів, пред»явлених для огляду в судовому засіданні, відповідачем не надано жодного документу в підтвердження виконання грошового зобов»язання. Навпаки, відповідачем одразу заявлено клопотання про зупинення провадження у справі в наслідок призначення судової експертизи, але доказів конкретних документів для проведення експертизи не надано. Господарський суд приймає до уваги й те, що сума, заявлена до стягнення є великою для господарюючого суб»єкта позивача і захід забезпечення фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову може збалансувати інтереси сторін до винесення рішення. Господарський суд, приймаючи рішення відносно заходу забезпечення позову приймає до уваги і той факт, що обидві сторони зареєстровані на непідконтрольованій території українською владою, а тому фінансове становище обох сторін залежить від виконання сторонами господарських зобов»язань. Господарський суд також приймає до уваги наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, спроможність такого заходу забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, а також імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є і підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини свідчить вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів з іншою стороною за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Господарський суд враховуючи наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову, вважає необхідним задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти відповідача в сумі заявленого позову та можливих судових витрат.

З огляду на п 7.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», за яким у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

На підставі ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Профі-Прес» м. Київ про забезпечення позову про стягнення 19374237,54 грн. з Приватне акціонерне товариство «Виробниче об»єднання «Конті» м.Констянтинівка шляхом накладення арешту на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, зокрема, ПАТ «Укрексімбанк» п/р 0459, МФО 334817, ПАТ «Укрексімбанк» п/р 44649, МФО 322313, ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» п/р 4296, МФО 334851 на інші рахунки, виявлені під час виконання ухвали суду про забезпечення позову в межах розміру суми позовних вимог 19374237,54грн. і 73080,00грн. судовий витрат.

Накласти арешт на кошти Приватного акціонерного товариства «Виробниче об»єднання «Конті», , м.Констянтинівка - 85114, вуд Інтернаціональна, 460 (адреса для листування: вул. Введенська, 4 м.Київ,04071), які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, зокрема, ПАТ «Укрексімбанк» п/р 0459, МФО 334817, ПАТ «Укрексімбанк» п/р 4649, МФО 322313, ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» п/р 4296, МФО 334851 на інші рахунки, виявлені під час виконання ухвали суду про забезпечення позову в межах розміру суми позовних вимог 19374237,54грн., 73080,00грн. судових витрат (всього дев"ятнадцять мільонів чотириста сорок сім тисяч триста сімнадцять гривень, 57 копійок).

Статтею 106 ГПК ( 1798-12 ) передбачено можливість оскарження ухвал про забезпечення позову, скасування забезпечення позову

Представникам сторін оголошений текст ухвали 19.08.2015р., підготовлений повний текст 25.08.2015року.

Суддя С.Ю. Гринько