ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

31.08.2015 р. Справа№ 914/1896/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Р.Матвіїва при секретарі судового засідання О. Сало розглянув матеріали справи

за позовом: Фірми "Агроексім", м. Белград, Республіка Сербія;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар", м. Городок, Львівська область;

про: стягнення 718 032, 87 євро, що станом на 09.06.2015 року становить 16 912 939 грн. 70 коп.

У судовому засіданні взяли участь представники:

позивача: Загороднюк О.В. - представник на підставі довіреності б/н від 24.04.2015 року;

відповідача: Дашо А.Ю. - представник на підставі довіреності б/н від 29.04.2015 року.

У провадженні господарського суду Львівської області знаходиться справа за позовом Фірми "Агроексім" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар" про стягнення 718 032, 87 євро, що станом на 09.06.2015 року становить 16 912 939 грн. 70 коп.

28.08.2015 року до позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Яблуневий дар», що обліковуються на рахунках у будь-яких банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та судових витрат, шляхом заборони Реєстраційній службі Городоцького районного управління юстиції Львівської області здійснювати державну реєстрацію Змін до статуту ТОВ «Яблуневий дар» або державну реєстрацію статуту ТОВ «Яблуневий дар» у новій редакції пов'язаних зі зміною складу учасників та зміною розміру статутного капіталу, шляхом заборони Реєстраційній службі Городоцького районного управління юстиції Львівської області здійснювати державну реєстрацію припинення ТОВ «Яблуневий дар» в результаті ліквідації або державну реєстрацію припинення ТОВ «Яблуневий дар» в результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення.

Як вбачається із заяви про вжиття заходів до забезпечення позову, позивач вважає, що відповідач вчиняє дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов'язання, про що, на його думку, свідчить подання відповідачем позову про визнання недійсним контракту № 18/02-14 від 18.02.2014 року (справа №914/2368/15), та затягування розгляду справи позивачем у справах №914/2368/15, № 914/2313/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ Сад» до відповідача про стягнення коштів за договором купівлі-продажу № 01.04.2013 від 01.04.2013 року. Позивач зазначив, що ТОВ «ТБ Сад» та відповідач є пов'язаними особами, що входять до складу групи компаній «ТБ Фрут». Позивач у заяві про вжиття заходів до забезпечення позову робить висновок, що відповідач має на меті визнати контракт не дійсними; паралельно з визнанням контракту не дійсним, отримати рішення суду по справі № 914/2313/15 про стягнення збитків нібито спричинених ТОВ «ТБ Сад» внаслідок передачі йому відповідачем саджанців вишні та саджанців яблук неналежної якості та на підставі двох рішень суду заявити зустрічний позов про стягнення збитків за поставку товару неналежної якості у справі за позовом позивача про стягнення заборгованості за контрактом та розглядати спір без прив'язки до умов контракт щодо термінів оплати, порядку передачі та рекламацій щодо якості товару, що звісно ж унеможливить отримання позивачем оплати за поставлений відповідачу товар належної якості в рамках контракт.

Представник відповідача проти обставин, наведених у заяві, заперечив, подав письмові заперечення та зазначив, що твердження позивача є виключно його припущеннями, є необґрунтованими, а задоволення заяви порушить права третіх осіб та зупинить роботу підприємства відповідача.

Суд, дослідивши подані позивачем матеріали, прийшов до висновку, що заява про вжиття заходів до забезпечення позову не відповідає вимогам чинного законодавства та не підлягає до задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до статті 67 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

На підтвердження зазначених у заяві обставин до матеріалів справи долучено судові рішення у справах №914/2368/15, № 914/2313/15, копії витягів з ЄДРПОУ на Товариство з обмеженою відповідальністю «ТБ Сад» та Товариство з обмеженою відповідальністю "Яблуневий Дар", претензію відповідача та відповідь позивача на неї.

Предметом даної справи є вимога позивача про стягнення коштів за поставлений товар. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК). Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

Із поданої заяви про вжиття заходів до забезпечення позову та із долучених до неї документів не вбачається доведеність існування обставини, які свідчать про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання. Позивачем не обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, жодними доказами не підтверджена наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування обраних видів забезпечення позову. Звернення відповідача із позовною заявою до суду не може свідчити про ухилення від виконання зобов'язання, оскільки згідно з ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. ч. 6-8 статті 67 Господарського процесуального кодексу України види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами. Види забезпечення позову можуть використовуватися господарським судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, заборона вчиняти дії має стосуватися лише пакета акцій, безпосередньо пов'язаного з предметом спору. Не допускається забезпечення позову заходами, не передбаченими цим Кодексом.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості (п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

Оцінивши предмет позову у даній справі та обставини, наведені позивачем у заяві про вжиття заходів до забезпечення позову, суд не вважає обрані заходи до забезпечення позову шляхом заборони Реєстраційній службі Городоцького районного управління юстиції Львівської області здійснювати державну реєстрацію змін до статуту ТОВ «Яблуневий дар» або державну реєстрацію статуту ТОВ «Яблуневий дар» у новій редакції пов'язаних зі зміною складу учасників та зміною розміру статутного капіталу, здійснювати державну реєстрацію припинення ТОВ «Яблуневий дар» в результаті ліквідації або державну реєстрацію припинення ТОВ «Яблуневий дар» в результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення, не є спів розмірними із предметом спору, а їх задоволення може призвести до порушення прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства відповідача.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено існування об'єктивних обставин, які б могли утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Наведені у заяві припущення є не доведеними та не можуть бути достатньою підставою для задоволення заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Фірми "Агроексім" про забезпечення позову (вх. № 3807/15 від 28.08.2015 року) відмовити.

Суддя Матвіїв Р.І.