ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2015 р. Справа № 909/472/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Марко Р.І.

суддів Желік М.Б.

ОСОБА_1

при секретарі Божейко М.В.

за участю представників сторін:

від позивача не зявився

від відповідача не з"явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі № 4112/06 від 01.07.2015 року (вх. № 01-05/3218/15 від 16.07.2015р.).

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 23.06.2015р.

у справі № 909/472/15, суддя Шіляк М.А.

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі, м.Надвірна

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Промламінат", м.Надвірна

про стягнення переплати пенсії в сумі 2354,89 грн.

В С Т А Н О В И В:

23.06.2015 року господарським судом Івано-Франківської області винесено рішення у справі № 909/472/15 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Промламінат" про стягнення переплати пенсії в сумі 2354,89 грн., яким в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням господарського суду Івано-Франківської області Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі звернулося до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не в повному обсязі з"ясовано обставини даної справи, що призвело до винесення судом рішення без дотримання вимог чинного законодавства.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.07.2015р. подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття апеляційної скарги до провадження, розгляд справи призначено на 17.08.2015 року.

Позивач надіслав клопотання від 20.08.2015р. № 5220/06 про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач участі уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи.

Відповідно до п.3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що ухвалою суду про призначення справи до розгляду явку представників сторін в судове засідання не визначено обов'язковою, сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, відтак, не були позбавлені конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а у справі міститься достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вирішила апеляційну скаргу розглянути за відсутності представників позивача та відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 25.08.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи Спільним підприємством "Інтерплит" (яке на момент розгляду даної справи реорганізовано в ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Промламінат") 28.01.2003 р. видано довідку № 061 про заробітну плату ОСОБА_3, жительки м. Надвірна, вул. Кобринської, 13/24 Івано-Франківської області за період роботи з 01.01.2001 р. по 31.12.2002 р.

Згідно ч.2 ст.101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Згідно ч.1 ст.50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вищенаведена норма чинного законодавства визначає загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Деліктна (позадоговірна) відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення.

Слід зазначити, що задоволення позовних вимог про стягнення збитків може вважатись законним та обґрунтованим в разі встановлення судом наявності в обставинах справи одночасно чотирьох умов, якими є наявність правила поведінки, встановленого законом або договором та порушення такого правила поведінки винною особою (протиправність поведінки); наявність збитків у потерпілої особи; наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони, вина особи, що завдала шкоду. Наявність всіх чотирьох складових правопорушення є необхідною вимогою для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків.

Згідно п.2 Постанови Кабінету міністрів України № 225 від 07.03.2001 р. "Про максимальну величину фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничну суму заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески до соціальних фондів" обчислення суми страхових внесків, у тому числі на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, та їх сплата здійснюється щомісяця згідно з додатками 1 і 2. За підсумками року для кожної фізичної особи - платника внесків провадиться перерахунок страхових внесків. Порядок перерахунку затверджується Міністерством праці та соціальної політики за погодженням з Міністерством фінансів. Як вбачається з п.2 вищезазначеної постанови на товариство обов'язок щодо застосування обмеження максимальної величини фактичних витрат суб'єктів господарювання не покладено.

На орган, що призначив пенсію покладено контрольні функції за дотриманням діючого законодавства при призначенні пенсії та щодо перевірки документів, наданих заявником, на відповідність відомостей викладених в цих документах законам і підзаконним актам, на підставі яких оформляється пенсія. В свою чергу, недотримання органом, що призначав пенсію наведених вище приписів також свідчить про відсутність вини відповідача у заподіянні шкоди.

Колегія суддів вважає правильним висновок місцевого господарського суду, про те, що відповідачем видано довідку, в якій дані відповідали дійсності, так як на момент видачі довідки у редакції закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991, що діяла до 22.05.2003 зазначені обмеження відсутні. А отже, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, оскільки постанова Кабінету Міністрів України обов'язок перерахунку страхових внесків покладає на органи Пенсійного фонду України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача переплати пенсії в сумі 2354,89 грн., оскільки, оскаржуване рішення місцевого господарського суду відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення господарського суду Івано-Франківської області від 23.06.2015 року у даній справі в апеляційному порядку покласти на відповідача в порядку, передбаченому ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

1. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 23.06.2015 року в справі за номером 909/472/15 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі № 4112/06 від 01.07.2015 року залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови виготовлений 27.08.2015 р.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Костів Т.С.