ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2015 р.Справа № 915/22/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: Шевченко В.В.

судді: Ярош А.І., Лисенко В.А.

при секретарі судового засідання: Бендерук Є.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за дорученням

від відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Укргазтех"

на рішення господарського суду Миколаївської області

від 12 березня 2015 року

у справі № 915/22/15

за позовом Державного підприємства "Спеціалізований морський порт "Октябрськ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Укргазтех"

про стягнення 15272 грн. 01 коп.

Склад колегії змінено згідно протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 17.08.2015 р.

В С Т А Н О В И Л А:

12.01.2015 р. Державне підприємство "Спеціалізований морський порт "Октябрськ" (далі позивач, Порт) звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Укргазтех" (далі відповідач, ТОВ) про стягнення грошових коштів в сумі 15.272 грн. 01 коп.

Позов мотивовано тим, що відповідач не виконав свої зобовязання за договором підряду № 14В-2014 від 17.01.2014 р. щодо своєчасного виконання робіт та замість 30.03.2014 р. виконав роботи 23.09.2014 р., що підтверджується актом здачі-прийняття виконаних робіт від 23.09.2014 р., внаслідок чого повинний сплатити позивачеві 10943 грн. 91 коп. пені, 4328 грн. 10 коп. штрафу, а також відшкодувати понесені судові витрати по справі на оплату судового збору в сумі 1827 грн.

У відзиві ТОВ позовні вимоги Порту не визнавав та вважав їх безпідставними та необґрунтованими, посилаючись на те, що позивач не виконав свої зобовязання щодо дотримання строків передачі ТОВ завдання на проектування та іншої вихідної документації, а в наступному безпідставно відмовився від прийняття результату робіт, у звязку з чим ТОВ не може нести відповідальність за нібито порушені строки виконання робіт, визначені п. 6.1 договору, оскільки прострочення строків виконання зобовязань повязано було із невиконання своїх зобовязань саме Портом. Інформація та необхідні документи для проектних робіт позивачем надавалися повільно, періодично та частинами протягом лютого-квітня 2014 року, що вже зробило неможливим відповідачем розпочати виконання зобовязань та дотриматися строків закінчення робіт, визначених у п. 6.1 договору до 03.10.2014 р., внаслідок чого підстави для задоволення позову відсутні.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 12.03.2015 р. (суддя Смородінова О.Г.) позов задоволено у повному обсязі з посиланням на те, що відповідач не виконав свої зобовязання за договором підряду № 14В-2014 від 17.01.2014 р. щодо своєчасного виконання робіт та замість 30.03.2014 р. виконав роботи 23.09.2014 р., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт від 23.09.2014 р., внаслідок чого повинний сплатити позивачеві 10943 грн. 91 коп. пені, 4328 грн. 10 коп. штрафу, а також відшкодувати понесені судові витрати по справі на сплату судового збору в сумі 1827 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення місцевого суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що позивач не виконав свої зобовязання щодо дотримання строків передачі ТОВ завдання на проектування та іншої вихідної документації, а в наступному безпідставно відмовився від прийняття результату робіт, у звязку з чим ТОВ не може нести відповідальність за нібито порушені строки виконання робіт, визначені п. 6.1 договору, оскільки прострочення строків виконання зобовязань повязано було із невиконання своїх зобовязань саме Портом. Інформація та необхідні документи для проектних робіт позивачем надавалися повільно, періодично та частинами протягом лютого-квітня 2014 року, зокрема, технічне завдання позивачем було надано ТОВ тільки 15.04.2014 р., а тому останній лише з 15.04.2014 р. мав змогу розпочати проектні роботи, що підтверджується листуванням в електронному вигляді між сторонами у справі. В період з 15.04.2014 р. по 22.04.2014 р. ТОВ було надано проект для узгодження позивачу, зауваження до якого останній надав лише 22.04.2014 р. Відповідь на зауваження відповідачем було надано позивачу 07.05.2014 р., а узгоджений проект відповідачем було подано позивачеві з усуненням зроблених ним зауважень з актом здавання-приймання виконаних робіт - 15.05.2014 р., тобто строк виконання відповідачем робіт менше ніж 30 днів, навіть менший ніж визначено договором (72 дні), що вже зробило неможливим відповідачем розпочати виконання зобовязань та дотриматися строків закінчення робіт, визначених у п. 6.1 договору до 03.10.2014 р. Крім того, Порт у порушення п. 7.1. та п. 7.2. договору отримавши 15.05.2014 р. акт виконаних робіт, своєчасно не підписав його та не надав обґрунтовану відмову від його підписання, не надав акт з вказівкою недоліків, а з невідомих причин підписав його лише 23.09.2014 р., внаслідок чого підстави для задоволення позову відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представник позивача просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ без задоволення.

Скаржник був своєчасно та належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, але не скористався своїм правом на участь в розгляді справи апеляційним судом.

Скаржником до письмових пояснень до апеляційної скарги, що надійшли до суду 18.08.2015 р. надані додаткові докази. Оскільки, скаржник нічим не обґрунтував неможливість подання названих додаткових доказів суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України, не знаходить підстав для залучення цих доказів до матеріалів справи, внаслідок чого переглядає справу в апеляційному порядку за наявними у справі матеріалами.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і правильно встановлено судом першої інстанції 17.01.2014 р. між сторонами у справі укладено договір (підряд на виконання робіт) № 14-В-2014 , за умовами якого відповідач, як підрядник, зобовязався на власний ризик виконати за плату відповідно до умов цього договору проектні роботи ДП СМП Октябрськ поточний ремонт системи опалення механічних майстерень з встановленням альтернативного джерела теплової енергії, а позивач, як замовник прийняти ці роботи та оплатити їх на умовах, викладених в цьому договорі.

Згідно п. 12.1 договору, останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками та діє до 31.12.2014 р.

Відповідно до розділу 2 договору на підрядника було покладено, зокрема, передати у власність замовника результати робіт (предмет підряду) за актом здавання-приймання у визначені цим договором строки.

Замовник же, зі свого боку, зобовязався надати підряднику завдання на виконання робіт; сплатити підряднику загальну ціну робіт на умовах, викладених у цьому договорі; прийняти від підрядника результати виконаних робіт (предмет підряду) за актом здавання-приймання, якщо виконані роботи відповідають умовам договору, та оплачувати їх у розмірах і в строки, передбачені цим договором; забезпечувати підрядника інформацією, необхідною для виконання робіт (п. 2.3 договору).

Відповідно до п. 3.4 договору замовник протягом 5 днів з моменту набрання чинності цим договором передає підрядникові необхідну документацію, що необхідна для виконання роботи.

Як вбачається з матеріалів справи позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачеві усі необхідні документи, зокрема, завдання на проектування, яке було затверджено замовником 27.01.2014 р., оригінал цього завдання міститься в робочому проекті, який саме й розробив відповідач, без будь-яких заперечень або відміток з боку останнього щодо іншої дати його виготовлення чи передачі підряднику.

У п. 1.1. договору підрядник зобовязався виконати всі роботи в строк до 30 березня 2014 року.

Відповідно до п. 6.2. договору здавання підрядником результатів виконання робіт (предмета підряду) та приймання їх замовником оформлюється актом здавання-приймання виконання робіт, який надається підрядником замовнику протягом 5 календарних днів з моменту закінчення виконання робіт за договором.

Як вбачається з матеріалі справи 23.09.2014 р. на виконання умов п. 6.2. договору сторони склали та підписали між собою акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000277 з якого слідує, що відповідачем проведені проектні роботи ДП СМП Октябрськ поточний ремонт системи опалення механічних майстерень на загальну суму 61.830 грн.

Вищезазначений акт підписаний обома сторонам без будь-яких зауважень щодо якості, вартості та кількості виконаних робіт із зазначенням про те, що сторони претензій одна до одної не мають.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов до правомірного та обґрунтованого висновку про те, що всупереч п. 1.1. договору, відповідач свої зобовязання за договором виконав несвоєчасно та замість 30.03.2014 р. виконав роботи 23.09.2014 р., що підтверджується вищезазначеним актом здачі-прийняття робіт № ОУ-0000277 від 23.09.2014 р., підписаного сторонами без будь-яких зауважень.

Відповідно до п. 4.1. загальна ціна робіт за договором становить: 61.830 грн., що включає в себе плату за використані матеріали, виконану роботу та відшкодування усіх витрат підрядника.

У п. 5.1. договору сторонами погоджено, що замовник перераховує підряднику протягом 10 (десяти) банківських днів після виконання робіт згідно п.1.1. договору, а також підписання акта виконання робіт сторонами 61.830 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 03.10.2014 р. відповідач виставив позивачеві рахунок-фактуру № СФ-0000203 на суму 61.830 грн., який останній, платіжним дорученням № 4111 від 03.10.2014 р., сплатив повністю та цей факт не заперечується жодною із сторін у справі.

13.10.2014 р. позивач направив відповідачеві претензію з вимогою протягом 5-ти робочих днів з дати отримання претензії сплатити за порушення строків виконання робіт пеню в сумі 10.943 грн. 91 коп. та штраф в сумі 4.328 грн. 10 коп.

11.11.2014 р. відповідач направив позивачеві відповідь на вищезазначену претензію та повідомив Порт, що, оскільки, останнім інформація надавалась періодично частинами протягом лютого-квітня 2014 р., що зробило неможливим дотримання підрядником строків закінчення робіт, визначених у п. 6.1 договору до 30.03.2014 р.

Згідно ст. ст. 887, 888 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. За договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов'язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов'язковим для сторін з моменту його затвердження замовником. Підрядник зобов'язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.

Посилання скаржника на електронні листи як на доказ того, що саме позивач не виконав свої зобовязання щодо дотримання строків передачі ТОВ завдання на проектування та іншої вихідної документації, а в наступному безпідставно відмовився від прийняття результату робіт є необґрунтованими та правомірно не прийняті місцевим судом до уваги, оскільки по-перше, копії документів, надісланих представником відповідача на адресу електронної пошти представника позивача, не є завіреними копіями оригіналів цих документі в жодному з можливих їх варіантів відтворення, так як відповідно до ст. ст. 5, 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа; обов'язковий реквізит електронного документа - це обов'язкові дані в електронному документі, без яких він не може бути підставою для його обліку і не матиме юридичної сили.

Електронний підпис є обов'язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб'єктами електронного документообігу.

В силу вищевказаних положень законодавства, документи, про які зазначає апелянт, надішли на електронну адресу представника позивача у вигляді файлів, призначених для зчитування комп'ютерними системами, а тому не можуть вважатись електронними документами, оскільки з них неможливо ідентифікація автора цих документів та/або їх підписантів. При цьому, ні зазначені файли, ні супровідний лист до них не містять жодних відомостей чи застережень щодо наявності на них електронного підпису, як і не містять власне електронного підпису, та ключів, необхідних для його перевірки, а тому ці листи не є належними та допустимими доказами у справі у розумінні вимог ст. 34 ГПК України, внаслідок чого протилежні твердження скаржника не можуть бути прийняті до уваги.

Ці висновки апеляційного суду ґрунтуються на матеріалах справи, нормах чинного законодавства та сформованій судовій практиці, зокрема, постановах Вищого господарського суду України від 15.01.2014 р. по справі № 914/2883/13, від 01.10.2010 р. по справі № 28/529-09, від 02.07.2015 р. по справі № 904/10257/14.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про те, що саме позивач не виконав свої зобовязання щодо дотримання строків передачі ТОВ завдання на проектування та іншої вихідної документації, у звязку з чим ТОВ не може нести відповідальність за нібито порушені строки виконання робіт, визначені п.6.1 договору, оскільки прострочення строків виконання зобовязань повязано було із невиконання своїх зобовязань саме Портом в матеріалах справи не міститься та таких доказів, всупереч вимогам ст. 33 ГПК України, скаржником суду не надано, внаслідок чого місцевий суд ретельно дослідивши матеріали справи в їх сукупності дійшов до правильного висновку про те, що всупереч п. 1.1. договору, саме відповідач свої зобовязання за договором виконав несвоєчасно та замість 30.03.2014 р. виконав роботи 23.09.2014 р., а тому підставне не прийняв до уваги протилежні доводи ТОВ.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У п. 10.2 договору сторонами встановлено, що за порушення підрядником строків виконання зобовязання, замовник має право стягнути з підрядника пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів, замовник має право додатково стягнути з підрядника штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості, внаслідок чого місцевий суд підставне відповідно до ст. 549 ЦК України та п. 10.2. договору стягнув з відповідача на користь позивача пеню в сумі 10.943 грн. 91 коп. за період з 31.03.2014 р. по 23.09.2014 р. та 4328 грн. 10 коп. - штрафу.

Здійснені позивачем розрахунки пені та штрафу перевірені як місцевим, так і апеляційним судом та є правильними та вірними, а крім того, не спростовані скаржником ані в цілому, ані за їх складовими.

Правомірно, відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України, понесені позивачем судові витрати по справі на сплату судового збору покладені місцевим судом на відповідача.

При викладених обставинах колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101 105 ГПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 12.03.2015 р. у справі № 915/22/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Укргазтех" без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Шевченко В.В.

Судді: Лисенко В.А.

ОСОБА_2