КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2015 р. Справа№ 910/7492/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Калатай Н.Ф.

Гончарова С.А.

за участю представників:

від позивача - Єжова Н.О., довіреність № 2-48д від 25.12.2014;

від відповідача - Ярмоленко Є.П., довіреність № 1 від 12.01.2015,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" на рішення господарського суду міста Києва від 27.05.2015 у справі № 910/7492/15-г (суддя Нечай О.В.) за позовом публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Полтавагазвидобування" до товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" про стягнення 995 388,02 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Полтавагазвидобування" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" пені в сумі 485 051, 38 грн., 3% річних в сумі 58 206, 17 грн. та інфляційних в сумі 452 130, 47 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.05.2015 у справі № 910/7492/15-г позов задоволено повністю: вирішено стягнути з відповідача на користь позивача пеню в сумі 485 051, 38 грн., 3% річних в сумі 58 206, 17 грн. та інфляційні в сумі 452 130, 47 грн.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення по даній справі виходив з того, що прострочення відповідачем виконання свого грошового зобов'язання з оплати вартості наданих послуг за договором є підставою для стягнення пені, річних та інфляційних.

При цьому, відповідачу було відмовлено у задоволенні клопотання про зменшення розміру пені.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 27.05.2015 у справі № 910/7492/15-г змінити в частині визначення суми пені, зменшивши її до 50 000, 00 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неправомірно не задоволено клопотання відповідача про зменшення розміру пені.

Представник апелянта - відповідача у справі в судовому засіданні 25.08.2015 підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

Представник позивача в судовому засіданні 25.08.2015 проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського - зміні в частині визначення суми пені, з наступних підстав.

Між публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" в особі філії - Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" (виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (замовник), як оператор спільної діяльності між ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України", правонаступником якої є ПАТ "Укргавидобування", ТОВ "Карпатигаз" та компанією МісенЕнтерпрайзіс АБ за договором № 3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002 р. 31.12.2013 було укладено Договір про надання послуг по подачі метанолу б/н, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується за плату надавати послуги по подачі метанолу виконавця або замовника на гирло свердловин замовника та установки низькотемпературної сепарації (надалі - НТС), котра належить виконавцю, де проходить підготовка природного газу замовника для забезпечення безгідратного режиму роботи та підготовки природного газу згідно з вимогами нормативних документів. Під кількістю використаного метанолу сторони погоджують кількість фактично поданого за звітній місяць метанолу виконавця або замовника на гирло свердловин та установки НТС згідно з обліковими даними виконавця у випадках, коли неможливо застосувати групову норму використання метанолу (зміни термобаричних умов та наявність пластової води) або згідно з груповою нормою використання метанолу (пункти 1.1.1 та 1.1.2 Договору).

Відповідно до п. 4.3 договору замовник зобов'язується щомісячно до 15 числа звітного місяця провести попередню оплату на підставі рахунку-фактури наданого виконавцем в розмірі 100 відсотків від вартості фактично наданих послуг за попередній місяць та вартості метанолу виконавця, що відображена в Аті про кількість метанолу при підготовці газу. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 15 числа місяця наступного за звітнім на підставі Акту наданих послуг підписаних виконавцем та рахунку фактури наданого виконавцем по факсу замовнику з урахуванням перерахованої попередньої оплати. Замовник зобов'язується щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітнім, провести звірку оплати за надані послуги виконавцем.

Позивачем на виконання умов договору протягом січня - серпня 2014 р. включно було надано відповідачу послуги на загальну суму 13 717 967,78 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів надання послуг.

Відповідачем зобов'язання за договором виконувались неналежним чином, тобто було допущено прострочення оплати грошових коштів за договором.

Так, заборгованість в сумі 1 695 057,30 грн. була оплачена відповідачем 04.07.2014 р., в сумі 1 304 137,82 грн. - 18.09.2014 р., в сумі 1 813 666,14 грн. - 15.10.2014 р., в сумі 1 706 899,97 грн. - 15.10.2014 р., в сумі 1 715 015,90 грн. - 15.10.2014 р., в сумі 1 196 341,69 грн. - 21.10.2014 р., в сумі 1 688 970,25 грн. - 21.10.2014 р., в сумі 1 817 897,48 грн. - 21.10.2014 р., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями банківських виписок по особовим рахункам позивача.

Враховуючи те, що відповідачем було оплачено послуги з порушенням встановлених договором строків, позивачем за прострочення виконання грошового зобов'язання нараховано пеню в сумі 485 051, 38 грн., 3% річних в сумі 58 206, 17 грн. та інфляційні в сумі 452 130, 47 грн.

З вимогою про стягнення зазначених сум позивач звернувся з даним позовом до суду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Приписами статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем зобов'язання з оплати отриманих послуг по подачі метанолу виконувались неналежним чином, тобто з порушенням строків, встановлених договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Позивачем, у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання відповідачем, нараховано пеню в сумі 485 051, 38 грн., 3% річних в сумі 58 206, 17 грн. та інфляційні в сумі 452 130, 47 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 6.3 договору передбачено, що за порушення строків оплати замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов'язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

З урахуванням того, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання за договором, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 58 206, 17 грн. та інфляційних в сумі 452 130, 47 грн., розрахунок яких перевірений судом та не суперечить чинному законодавству.

Також колегія суддів погоджується із нарахуванням пені, проте вважає висновок суду першої інстанції в частині відмови у її зменшенні необґрунтованим, з наступних підстав.

Частина 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, ухвалюючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Колегія суддів, дослідивши обставини, на які відповідач посилається в обґрунтування необхідності зменшення розміру пені, враховуючи значний розмір пені, дійшла висновку про їх винятковість, з огляду на наступне.

Між ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" та ТОВ "Карпатигаз" було укладено договір № 3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002 р.

За період з вересня 2013 року по серпень 2014 року Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не включала природний газ, видобутий спільною діяльністю за договором № 3 від 10.06.2002, оператором якої є відповідач, до планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу природного газу, у зв'язку з чим ТОВ "Карпатигаз" не могло реалізувати видобутий природний газ та оплатити послуги позивача.

Виключенням були лише березень та червень 2014 року, коли був включений обмежений обсяг газу, з метою надання можливості відповідачу виплатити заробітну плату працівникам та частково сплатити податковий борг, щоб не допустити примусовий продаж майна учасників спільної діяльності податковими органами.

Враховуючи те, що в спірний період податкове навантаження становило близько 80 млн. грн. щомісячно, фонд заробітної плати становив близько 3 млн. грн. на місяць, надходження від реалізації нафти та конденсату не перевищували 30 млн. грн. на місяць, а реалізація природного газу була унеможливлена внаслідок не включення видобутого природного газу в планові (розрахункові) баланси надходження та розподілу природного газу, у відповідача, як оператора спільної діяльності, що є відповідальним за сплату податків, виник не лише борг перед позивачем та іншими контрагентами, а й податковий борг, що в свою чергу призвело до того, що податкові органи розпочати передбачені законодавством України процедури арешту майна спільної діяльності та примусового стягнення коштів, яких фактично не було.

У зв'язку із зазначеним відповідач був також вимушений укладати з податковими органами договори про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу).

Згідно з п. 6.3.11 ДСД № 3 позивач зобов'язався сприяти включенню та обліку видобутого природного газу в "Розрахунковий баланс Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" надходження та розподілу природного газу, видобутого за цим договором, по Україні.

Проте, не зважаючи на звернення відповідача, як до Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", так і до позивача: перша не включала в період з вересня 2013 р. по серпень 2014 р. весь обсяг видобутого спільною діяльністю за договором № 3 від 10.06.2002 природного газу до Місячних балансів газу, не повідомивши при цьому відповідачу про причини відмови, а позивач не виконав свої зобов'язання, передбачені п. 6.3.11 ДСД № 3, та не сприяв відповідачу у включенні та обліку видобутого в межах спільної діяльності природного газу до Місячних балансів газу.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що обставини, на які посилається відповідач та які спричинили прострочення виконання ним зобов'язання є винятковими, а також викликаними з незалежних від нього причин.

Крім цього, відповідачем вживались заходи щодо виконання зобов'язання.

Так, сума боргу за договором була ним погашена добровільно.

Враховуючи добровільне погашення відповідачем заборгованості та виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір, заявленої позивачем до стягнення, пені на 70%.

При цьому, зазначене зменшення є співрозмірним в контексті інтересів обох сторін, а не лише відповідача.

Судом також враховано майновий стан сторін та оцінено співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення пені в сумі 485 051, 38 грн. підлягають частковому задоволенню на суму 145 515, 68 грн., що складає 30 % від загального розміру пені, який було заявлено до стягнення.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши у відповідності до частини 2 статті 99 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що господарський суд розглянув всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, однак необґрунтовано не зменшив розмір пені.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційна інстанція має право змінити рішення.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає зміні в частині визначення суми пені. В решті рішення залишається без змін.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних в сумі 58 206, 17 грн., інфляційні в сумі 452 130, 47 грн., та пеня в сумі 145 515, 68 грн. У задоволенні решти позовних вимог по стягненню пені слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" на рішення господарського суду міста Києва від 27.05.2015 у справі № 910/7492/15-г задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 27.05.2015 у справі № 910/7492/15-г змінити.

3. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«1. Позов публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Полтавагазвидобування" до товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" про стягнення 995 388,02 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, будинок 13-19; ідентифікаційний код: 30162340) на користь публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, будинок 26/28; ідентифікаційний код: 30019775) інфляційні втрати у розмірі 452 130 грн. 47 коп., 3 % річних у розмірі 58 206 грн. 17 коп., пеню у розмірі 145 515 грн. 68 коп. та судовий збір у розмірі 19 907 грн. 76 коп.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.».

4. Доручити господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

5. Матеріали справи № 910/7492/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Н.Ф. Калатай

С.А. Гончаров