ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 серпня 2015 р. Справа № 903/884/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Луцьккондитер»

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Луцька картонно-паперова фабрика»

про стягнення 6 866,76грн. Суддя: Філатова С. Т.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 20.03.2015р. №70

від відповідача: н/в

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки учасників судового процес

В судовому засіданні 18.08.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Луцьккондитер звернулось з позовом (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 18.08.2015р. №01-65/247/15) до товариства з обмеженою відповідальністю "Луцька картонно - паперова фабрика" про стягнення 6 866,76 грн. заборгованості, з яких: 2 950,00 грн. основного боргу, 1 539,09 грн. - пені, 144,51 грн. - 3% річних та 2 233,16 грн. - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Луцька картонна - паперова фабрика" (замовник, відповідач) замовило у товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім"Луцьккондитер"(постачальник, позивач) кондитерські вироби - набори подарункові в упаковці "Ялинка". На підставі товарно - транспортної накладної №ЛК -0018037 від 18.12.2013р. продукція поставлена відповідачу на суму 11 950,00 грн. Відповідно до платіжних доручень №4619 від 17.12.2013р. на суму 6 000,00 грн. та №5228 від 30.01.2014р на суму 3 000,00 грн. відповідач частково розрахувався за поставлену продукцію, що в загальній сумі становить: 9 000,00 грн.

Ухвалою суду від 07.08.2015р. порушено провадження у справі. Зобов'язано сторін подати суду: позивача - довідку про включення до ЄДРПОУ станом на день розгляду спору, відповідача: довідку про включення до ЄДРПОУ станом на день розгляду спору, пояснення (обґрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог.

У судовому засіданні 18.08.2015р.представник позивача звернувся до суду із заявою вх.№01-65/247/15 про зменшення розміру позовних вимог в частині нарахування 3% річних та просить стягнути 6 866,76 грн.

Зменшення розміру вимог пояснює уточненням розрахунку нарахування з дати передачі продукції -18.12.2013р.

Водночас, позивач звернувся до суду з відмовою від позову в частині стягнення з відповідача 1 539,09 грн. пені, мотивуючи відсутністю між сторонами договору купівлі - продажу.

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позову.

Вищий господарський суд України у п. 3.10 постанови пленуму від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вказав, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Суд зауважує, що оскільки позивачем не подано доказів укладення угоди у належній формі про встановлення розміру пені за порушення відповідачем строків оплати поставленого товару, а чинне законодавство, зокрема, ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України, ч. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" не встановлюють розміру пені за відповідне порушення, то нарахування пені є безпідставним.

Господарський суд приймає відмову від позову в частині стягнення 1 539,09 пені, оскільки ці дії не суперечать законодавству, зокрема, ст. 12 ЦК України щодо права особи відмовитися від свого майнового права та судом не встановлено порушення у звязку з цим прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Провадження в частині вимоги про стягнення з відповідача 1 539,09 грн. пені підлягає припиненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Суд, керуючись ст.ст. 22,78 ГПК України прийняв заяву про зменшення розміру позовних вимог, оскільки зменшення розміру позовних вимог не суперечить вимогам законодавства, зокрема, ст. 343 ГК України, ст.ст. 12, 625 ЦК України, не порушує прав та інтересів інших осіб. Спір вирішується виходячи з нової ціни позову 6 866,76грн.

Відповідач вимог ухвали суду від 07.08.2015р. не виконав, пояснень не подав, повноважного представника в судове засідання не направив, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №493 представнику за довіреністю - 10.08.2015р. (а.с. 23).

Згідно з ч. 3 ст. 22 ГПК сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи. У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. №01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальним правами у господарському судочинстві").

Неподання або несвоєчасне подання доказів з неповажних причин, спрямоване на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, враховуючи те, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, був повідомлений ухвалою суду, що у разі неявки в судове засідання спір буде розглянуто за наявними в справі матеріалами, явку відповідача не було визнано обовязковою, відповідач не був позбавлений права на направлення витребуваних доказів поштою, господарський суд, заслухавши пояснення позивача, визнав зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України,

ВСТАНОВИВ:

На обґрунтування позовних вимог позивач послався на невиконання відповідачем зобовязань щодо повного та своєчасного розрахунку за передану на підставі товарно-транспортної накладної №ЛК-0018037 від 18.12.2013р. продукцію.

Факт передачі продукції позивач обґрунтовує товарно-транспортною накладною - №ЛК-0018037 від 18.12.2013р. (а.с.9).

До позовної заяви позивачем додано копію довіреності на отримання товару, яка виписана на менеджера ТзОВ "Луцька картонно - паперова фабрика" ОСОБА_2.

В процесі судового розгляду встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Луцьккондитер" на підставі товарно-транспортної накладної №ЛК № 000377 від 18.12.2013р. передало відповідачу товар на загальну суму 11 950,00 грн.

Відповідно до п. 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно з п. 8.26. Правил навантаження і розвантаження вважаються закінченими після вручення водієві належним чином оформлених товарно-транспортних накладних на навантажений або вивантажений вантаж.

Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається перевізнику (п.п. 11.5, 11.6 Правил).

Таким чином, в даному випадку товарно-транспортна накладна №ЛК-0018037 є документальним підтвердженням факту передачі відповідачу товару на загальну суму 11 950,00 грн.

Ця товарно-транспортна накладна містить підписи уповноважених представників сторін, і є первинним обліковим документом в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", відповідає вимогам статті 9 названого Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, фіксує факт здійснення господарської операції, є підставою виникнення обов'язку покупця розрахуватися за отриманий товар.

Судом встановлено, що відповідач здійснив частковий розрахунок за поставлену продукцію, а саме: на суму 9 000,00 грн, що підтверджується виписками платіжних доручень №4619 від 17.12.2013р. (а.с.21) та №5228 від 30.01.2014р. (а.с.20). Тому сума основної заборгованості на час звернення позивача до суду становить 2 950,00 грн., яка є заявленою у позовній заяві.

Внаслідок відпуску товару між сторонами виникли правовідносини купівлі - продажу товару.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати. Отже, обов'язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи ст. 692 ЦК України) виникає з моменту його прийняття.

Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30.09.2014 р. № 3-121 ГС14 та від 19.08.2014р. №3-78ГС14.

З огляду на викладене, враховуючи непроведення відповідачем в повному обсязі оплати за отриману продукцію, суд прийшов до висновку про підставність предявленого позову в частині стягнення основної суми заборгованості у розмірі 2 950,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 144,51 грн. за період прострочення з 19.12.2013р. по 06.08.2015р. та інфляційних втрат в розмірі 2 233,16 грн. за період прострочення з січня 2014р. по червень 2015р. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 18.08.2015р. №01-65/247/15) суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (правовий висновок викладено в постанові Верховного суду України від 01.10.2014р. у справі №6-113цс14).

Вимоги позивача про стягнення суми 3% річних в розмірі 144,51 грн. за період з 19.12.2013р. по 06.08.2015р. та 2 233,16 грн. інфляційних втрат за період з січня 2014р. по червень 2015р. підлягають задоволенню згідно ч.2 ст. 625 ЦК України.

Розрахунки інфляційних втрат та 3% річних перевірено судом за допомогою встановленої в господарському суді системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга Закон".

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені статтею 49 ГПК України, та враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій сторін та відсутність правових підстав для звільнення позивача та відповідача від його сплати, з відповідача на користь позивача належить стягнути 1 417,50 грн. судового збору, в іншій частині (409,50 грн.) сплата судового збору покладається на позивача, за результатами розгляду позовної заяви, пропорційно до задоволених вимог.

Відповідно до ст.90 ГПК України господарський суд вважає за необхідне надіслати окрему ухвалу ТзОВ «Торговий дім"Луцьккондитер" у звязку з недотриманням позивачем вимоги ст.67 ГК України щодо обовязкового укладання господарських договорів при взаємовідносинах підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 625, 655, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 44-49, 78, 80, 82-85, 90 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою вдповідальністю «Луцька картонно - паперова фабрика», м. Луцьк, вул. Карбишева, 3,

на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Луцьккондитер", м. Луцьк, вул. Володимирська, 57а

2 950,00 грн. основного боргу, 144,51 грн. - 3% річних, 2 233,16 грн. - інфляційних та 1 417,50грн. витрат по сплаті судового збору. Всього: 6 745,17грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Провадження у справі в частині стягнення 1 539,09 грн. пені - припинити.

5. Надіслати окрему ухвалу ТзОВ "Торговий дім"Луцьккондитер".

Повний текст рішення складено

21.08.2015

Суддя С. Т. Філатова