ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.08.2015р. Справа №908/3749/15

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування», м.Київ,

до відповідача: Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донелектротранс», м.Донецьк,

про стягнення 5875,20 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування», м.Київ звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача, Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донелектротранс», м.Донецьк про стягнення майнової шкоди в розмірі 5875,20 грн.

Ухвалою від 25.06.2015р. господарського суду Запорізької області вказану позовну заяву з додатками направлено за підсудністю до господарського суду Донецької області.

Відповідно до ухвали від 06.07.2015р. господарського суду Донецької області за зазначеним позовом порушено провадження по справі №908/3749/15.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на виплату страхового відшкодування згідно із умовами договору №282/11-Тз/Дн від 26.09.2011р. страхування наземного транспорту, внаслідок чого до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» перейшло право вимоги до відповідача.

Позивач надав клопотання №8/к від 15.07.2015р., №4/к від 12.08.2015р. про розгляд справи без участі власного представника.

Відповідач у судові засідання 29.07.2015р., 20.08.2015р. не з'явився, будь-яких пояснень по суті спору не надав, витребуваних судом документів не представив, про розгляд справи був повідомлений шляхом розміщення 09.07.2015р., 05.08.2015р. на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (dn.arbitr.gov.ua), у розділі «Новини та події суду» оголошень про дату та час судових засідань у справі №908/3749/15, призначених на 29.07.2015р., 20.08.2015р.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що сторони, зокрема, у судове засідання 20.08.2015р. на виклик суду не з'явились, справа може бути розглянута за наявними в ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаних учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Згідно із ч.1 ст.16 «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Як свідчать матеріали справи, 26.09.2011р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування» (страховик) та Промашковим Віталієм Володимировичем (страхувальник) було укладено договір №282/11-Тз/Дн добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до п.5 якого визначено наступний транспортний засіб: марка/модель: ВАЗ217130, реєстраційний номер: АН7849ЕМ, рік випуску: 2011.

Вигодонабувачем за вказаним правочином є Публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та Кредит» (п.3 договору №282/11-Тз/Дн від 26.09.2011р.).

Як встановлено судом на підставі відомостей №9069390 про дорожньо-транспортну пригоду, довідки Головного управління МВС України в Донецькій області Управління Державтоінспекції, 28.08.2012р. об 11 год. 15 хвил. у м.Донецьку по вул.230 Стрілкової дивізії відбулось зіткнення транспортних засобів: 1. ВАЗ 217130, державний номер АН7849ЕМ, за кермом якого перебував Промашков В.В., 2. Тролейбус ЮМЗ 1, номерний знак 2049, яким керувала Манюх Л.Ю.

Згідно із попередніми висновками, які наявні у розділі ІV вказаних відомостей, дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення правил маневрування, недодержання дистанції Манюх Л.Ю.

Наявність вини Манюх Л.Ю. у зіткненні транспортних засобів підтверджена постановою від 28.09.2012р. Пролетарського районного суду м.Донецька по справі №3/0542/1227/2012.

За приписами п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну

внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, відповідно до положень п.22.1 ст.22 та ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодуванню у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу підлягають, зокрема, витрати, пов'язані з його відновлювальним ремонтом.

За змістом рахунку №СФ-0003665 від 10.12.2014р. Приватного акціонерного товариства «Техноцентр» вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 217130, державний номер АН7849ЕМ, становила 6857,10 грн.

Відповідно до страхового акту №282/11-Тз/Дн-1 від 20.09.2012р. позивача, Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування» було погоджено виплату страхового відшкодування на суму у розмірі 5875,20 грн.

У листі №/к від 18.09.2012р. Публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та Кредит» повідомло страховика про відсутність заперечень щодо перерахування страхового відшкодування в сумі 5875,20 грн на користь Приватного акціонерного товариства «Техноцентр».

Відтак, згідно із платіжними дорученнями №7271 від 21.09.2012р. позивач перерахував на користь Приватного акціонерного товариства «Техноцентр» грошові кошти в сумі 5875,20 грн в якості страхового відшкодування Промашкову В.В.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За приписами ст.228 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Відповідно до ст.1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

17.12.2012р. позивач звернувся до відповідача з претензією №285/к-17/12/12 про виплату 5875,20 грн.

Як зазначає позивач, відповідач встановлений законом обов'язок по компенсації, виплаченого позивачем відшкодування не здійснив, внаслідок чого Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування» заявлено вимоги про стягнення 5875,20 грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» не підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; законодавство, на підставі якого подається позов.

За таких обставин, враховуючи зміст ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33, 54 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду з розглядуваним позовом позивачем повинно бути доведено, зокрема, що особою, яка відповідальна за заподіяння збитків в сумі 5875,20 грн є саме Комунальне комерційне підприємство Донецької міської ради «Донелектротранс».

Відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами.

Статтею 36 вказаного Кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно із ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписом ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вказує позивач, тролейбус ЮМЗ Т2, д/н 2049 належить Комунальному комерційному підприємству Донецької міської ради «Донелектротранс», Манюх Л.Ю. працює водієм на підприємстві відповідача, внаслідок чого, на думку Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування», існують підстави для стягнення 5875,20 грн з Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донелектротранс».

Проте, такі твердження позивача, за висновками суду, є передчасними, з огляду на наступне:

На підтвердження вказаних обставин, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування» посилається на зміст відомостей №9069390 про дорожньо-транспортну пригоду, постанови №3/0542/1227/2012 від 28.09.2012р. Пролетарського районного суду м.Донецька.

Одночасно, у вступній частині постанови №3/0542/1227/2012 від 28.09.2012р. Пролетарського районного суду м.Донецька зазначено про те, що Манюх Л.Ю. працює водієм тролейбуса Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донелектроавтотранс». Наразі, вказаний судовий акт було винесено у зв'язку з притягнення Манюх Л.В. до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Тобто, питання перебування вказаної особи у трудових відносинах з будь-яким роботодавцем не було в колі питань, які вивчались та досліджувались судом.

Відомості №9069390 про дорожньо-транспортну пригоду містять наступну інформацію: «Водій: Манюк Леся Юріївна. Тип, марка, транспортного засобу: тролейбус ЮМЗ 1 номерний знак 2049. Належить: ДЕАТ ДТТУ. Адреса власника: Донецька обл., Донецьк, Червоногвардійський, 42».

Відтак, за висновками суду, відомості №9069390 про дорожньо-транспортну пригоду, постанова №3/0542/1227/2012 від 28.09.2012р. Пролетарського районного суду м.Донецька не є належними доказами перебування Манюх Л.Ю. у трудових відносинах з Комунальним комерційним підприємством Донецької міської ради «Донелектротранс».

Крім того, будь-яких доказів того, що тролейбус ЮМЗ 1 номерний знак 2049 належить саме Комунальному комерційному підприємству Донецької міської ради «Донелектротранс» матеріали справи також не містять.

Одночасно, розглядувану позовну заяву про стягнення 5875,20 грн заявлено до Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донелектротранс». При цьому, за кодом , який зазначено у позові, у єдиному державному реєстрі обліковується Комунальне комерційне підприємство Донецької міської ради «Донелектроавтотранс».

За таких обставин, за висновками суду, позивачем всупереч вимог ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено, що саме Комунальне комерційне підприємство Донецької міської ради «Донелектротранс» є особою, що відповідальна за заподіяний збиток у розмірі 5875,20 грн.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» до Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донелектротранс» про стягнення 5875,20 грн залишається судом без задоволення.

Судовий збір згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України підлягає віднесенню на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування», м.Київ до Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донелектротранс», м.Донецьк про стягнення майнової шкоди в розмірі 5875,20 грн, залишити без задоволення.

У судовому засіданні 20.08.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 25.08.2015р.

Суддя Ю.О.Паляниця