ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2015 року Справа № 904/2755/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

суддів: Антонік С.Г., Чоха Л.В.,

при секретарі судового засідання Мудрак О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Скрипниченко М.О. представник, довіреність №б/н від 20.10.14;

від відповідача: Черкавський Ю.С. представник, довіреність №465/13 від 10.07.13

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕКОМ-АГРО" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2015 року у справі № 904/2755/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕКОМ-АГРО", смт. Кіровське, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариство "АЛЬФА-БАНК", м. Київ

За участю у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. м. Дніпропетровськ

про визнання недійсним договору іпотеки

ВСТАНОВИВ

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2015р. у справі № 904/2755/15 (суддя Новікова Р.Г.) відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю "ЛЕКОМ-АГРО" у задоволенні позову.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2015р. скасувати, як пийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Скаржник посилається на те, що спірний договір купівлі-продажу був укладений з порушенням чинного законодавства, оскільки прийняття рішення про укладення будь-яких угод, які спрямовані на зміну або обмеження права ТОВ "ЛЕКОМ-АГРО" по володінню, користуванню та розпорядженню майном, яке належить позивачу, у відповідності до підпункту 9 п. 10.3 Статуту позивача, чинного на момент укладення спірного договору відноситься до компетенції загальних зборів ТОВ "ЛЕКОМ-АГРО", а особи, які підписували договір, не мали необхідного обсягу дієздатності.

Також в апеляційній скарзі скаржником зазначено, що у відповідності до вимог ст. 55 Закону України «Про нотаріат», правочин повинен був бути укладеним у м. Києві, смт Кіровському або у м.Синельникове, однак всупереч нормам законодавства, спірний договір був укладений і посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що є підставою для визнання договору недійсним

ПАТ «Альфа-банк» у своєму у своєму відзиві зазначило, що рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судове засідання, призначене для розгляду апеляційної скарги, не з'явився приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М., про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що коло представників у судовому засіданні не обмежено та те, що залучені до справи докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла до висновку про можливість розгляду справи у відсутності третьої особи, яку належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні 17.08.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників позивача та відповідача дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, З метою забезпечення виконання боржником (фізична особа ОСОБА_4) зобов'язань за кредитним договором №SMЕ0001196 від 08.06.2007р., укладеного з ЗАТ "Альфа-банк", був укладений договір іпотеки №SMЕ0001196/1 від 08.06.2007р. між ТОВ "Леком-Агро" (далі - іпотекодавець) та ЗАТ "Альфа-Банк" (іпотекодаржетель).

Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. та зареєстрований в реєстрі. Від імені іпотекодавця договір підписаний ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та засвідчений печаткою підприємства.

Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно - комплекс, що знаходиться за адресою м. Синельникове, АДРЕСА_2 (детальний опис майна наведений у додатку №1 до договору (а.с. 21-22)).

Згідно пункту 2.2 спірного договору розмір основного зобов'язання, що забезпечується іпотекою за цим договором, дорівнює 275000доларів США.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Зі ст.626 Цивільного кодексу України вбачається, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.628 Цивільного кодексу України, ст.180 Господарського кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписом ст.638 Цивільного кодексу України, ст.180 Господарського кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому, за змістом п.3 ст.180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення (ст.640 Цивільного кодексу України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

За приписом ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Нікчемним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом.

У ч.1 ст.207 Господарського кодексу України зазначено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Пунктом 2.1. Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Як вбачається зі змісту протоколу №1 від 22.05.2007р. зборів учасників ТОВ "Леком-Агро" (а.с.48) (присутні: ОСОБА_6 - 50%, ОСОБА_5 - 50%), на загальних зборах було вирішено виступити поручителем та заставодавцем перед ЗАТ "Альфа-Банк" за кредитом, який надається ОСОБА_4 в розмірі 275000доларів США; надати в заставу комплекс будівель та споруд, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2; підписання договорів поруки та застави за кредитом доручити генеральному директору товариства ОСОБА_5 та голові товариства ОСОБА_6 з наданням їх права самостійно визначатись з умовами договорів.

Суд першої інстанції правомірно вказав, що доказів визнання в судовому порядку вказаного протоколу недійсним, обмеження повноважень вказаних осіб у встановленому порядку на момент підписання спірного договору суду не надано.

Таким чином, з врахуванням фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що від імені ТОВ "Леком-Агро" договір іпотеки був підписаний повноважними особами, а тому відсутні підстави для визнання спірного договору недійсним.

Вказане спростовує доводи апеляційної скарги про те, що спірний договір купівлі-продажу був укладений з порушенням чинного законодавства.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що у відповідності до вимог ст. 55 Закону України «Про нотаріат», правочин повинен був бути укладеним у м. Києві, смт Кіровському або у м.Синельникове, однак всупереч нормам законодавства, спірний договір був укладений і посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що є підставою для визнання договору недійсним, оскільки ст. 55 Закону України «Про нотаріат» визначає правила нотаріального посвідчення угод про відчуження та заставу майна, але їх недодержання само по собі не є підставою для визнання правочину недійсним.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення справи по суті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, рішення господарського суду Дніпропетровської області відповідає чинним нормам матеріального та процесуального законодавства, встановленим фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕКОМ-АГРО" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2015 року у справі № 904/2755/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя Л.В. Чоха

Суддя С.Г. Антонік

Постанова виготовлена в повному обсязі 25.08.2015 року.