ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2015 р.Справа № 5017/3760/2012
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді: Ліпчанської Н.В.

Суддів: Лисенко В.А., Петров М.С.

При секретарі судового засідання Молодові В.С.

за участю представників сторін:

від позивача - Станішевський І.С. за довіреністю №14-125 від 13.05.2014р.,

від відповідача - не з'явився, про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином,

від ДВС - не з'явився, про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином.

Розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Одесагаз"

на ухвалу господарського суду Одеської області від 28.07.2015р. за скаргою ПАТ "Одесагаз" на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (на цей час - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України)

по справі № 5017/3760/2012

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Одесагаз",

про стягнення 36738222,43 грн.

та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Одесагаз",

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

про стягнення 71488648,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 16.04.2014 р. (головуючий суддя Степанова Л.В., судді: Погребна К.Ф., суддя Брагіна Я.В.) позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Далі - ПАТ „НАК „Нафтогаз України") задоволено частково: стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Одесагаз" (Далі - ПАТ „Одесагаз") основний борг у розмірі 18680000 грн., 3 % річних у розмірі 1880996,47 грн., інфляційні витрати у розмірі 842427,24 грн.

Позовні вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення з ПАТ "Одесагаз" пені у розмірі у розмірі 5660336,90 грн. залишено без розгляду з підстав, передбачених п.5 ст.81 ГПК України.

В задоволенні зустрічного позову ПАТ "Одесагаз" відмовлено у повному обсязі, з підстав недоведеності позовних вимог.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.07.2014р. зазначене рішення скасовано частково, а постановою Вищого господарського суду України від 30.09.2014р. залишено без змін вказану постанову Одеського апеляційного господарського суду.

18 березня 2015 року постановою Верховного суду України Постанову Вищого господарського суду України від 30 вересня 2014 року в частині часткового задоволення зустрічного позову ПАТ "Одесагаз" скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

14 травня 2015 року постановою Вищого господарського суду України Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 22.07.2014р. у справі № 5017/3760/2012 та рішення господарського суду Одеської області від 16.04.2014р. скасовано, а справу скеровано на новий розгляд до господарського суду Одеської області в частині зустрічного позову.

20 квітня 2015 року до господарського суду Одеської області звернулось ПАТ „Одесагаз " зі скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (Далі - ДВС) в порядку ст. 1212 ГПК України, посилаючись на неправомірність дій державного виконавця вказаного ВДВС щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2015р. ВП №47110386 (а.с. 4-6).

Обґрунтовуючи скаргу, ПАТ „Одесагаз" зазначає, що на виконанні у ДВС перебуває виконавче провадження ВП №47110386 з виконання наказу господарського суду Одеської області від 29.07.2014р. по справі №5017/3760/2012.

Проте, скаржник зазначає, у зв'язку із включенням боржника до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до п.3.6 ст.3 Закону України „Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" органом ДВС мало бути винесено постанову про зупинення виконавчого провадження згідно п.15 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження". Отже, скарга мотивована тим, що приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2015р. ВП №47110386 державним виконавцем не дотримано вимог Закону України „Про виконавче провадження" та в порушення вказаного Закону не зупинено виконавче провадження.

З огляду на зазначене, ПАТ „Одесагаз" просить суд визнати неправомірними дії ДВС щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2015р. про ВП №47110386 та винести постанову про зупинення виконавчого провадження №47110386 від 03.04.2015р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28 липня 2015 року (суддя Демешин О.А.) у задоволенні скарги відмовлено (а.с. 11-14).

Не погоджуючись із винесеною ухвалою місцевого господарського суду, ПАТ "Одесагаз" звернулось до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати.

ПАТ "Одесагаз" зазначило, що місцевий господарський суд прийняв ухвалу з порушенням вимог чинного законодавства.

ПАТ „НАК „Нафтогаз України" надав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти її задоволення заперечує з підстав, вказуючи про законність дій державного виконавця. Зокрема, позивач посилається на п.п. 3.2.6 п. 3.2 ст. 3 Закону „Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" №2711-IV, у якій визначено, що підприємство паливно-енергетичного комплексу вважається таким, що бере участь у процедурі погашення заборгованості, з дня видання наказу центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики в паливно-енергетичному комплексі, про затвердження переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, які прийняли рішення про участь у процедурі погашення заборгованості. Документом, що підтверджує участь підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості, є виписка з Реєстру.

Так, позивач вважає, що єдиним документом, який міг би стати підставою для зупинення виконавчого провадження відповідно до п.15 ч.1 ст.37 Закону України „Про виконавче провадження", є відповідна виписка.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 25.12.2013р. по справі №5016/2443/2011(16/197), від 19.12.2012р. по справі №7/5005/2389/2012, від 19.12.2012р. по справі №36/5005/2342/2012.

Представники відповідача та ДВС в судове засідання не з'явились, хоча про час, дату та місце його проведення повідомлені належним чином. За таких обставин, судова колегія вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами на підставі ст.75 ГПК України.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що ухвалу господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що державним виконавцем не було порушено вимог Закону України „Про виконавче провадження" при відкритті провадження по справі.

Крім того, у скарзі не зазначено які саме вимоги Закону порушено державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, в задоволені скарги в частині визнання неправомірними дії ДВС, які полягають у винесені постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2015р. ВП №47110386 господарським судом Одеської області відмовлено.

Що стосується вимоги скаржника про винесення судом постанови про зупинення виконавчого провадження №47110386 від 03.04.2015р., то дійсно, згідно з п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»: за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Отже, колегія суддів також не вбачає підстав для задоволення скарги в частині винесення постанови про зупинення виконавчого провадження №47110386 від 03.04.2015р., оскільки такі повноваження не належать до компетенції господарських судів.

Між тим, п.15 ст.37 Закону України „Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню в разі внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Проте, як зазначено місцевим господарським судом, з копій матеріалів виконавчого провадження №475/14 (номер за ЄДРВП 47110386), що надані до канцелярії місцевого господарського суду Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вх.№ 19268/15) вбачається, що боржник звертався до органу ДВС із заявою про зупинення виконавчого провадження з наданням копії виписки про включення ПАТ „Одесагаз" до переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, які прийняли рішення про участь у процедурі погашення заборгованості.

Однак, на момент звернення боржника до господарського суду з цією скаргою (вх. ГСОО №2-2153/15 від 20.04.2015р.) вищевказаної заяви на розгляді Відділу примусового виконання рішень не було, оскільки вона надійшла до Відділу лише 19.06.2015р. (вх.№ 17608-0-33-15).

Тому, у суду були відсутні підстави вважати незаконною бездіяльність органу ДВС, який станом на 20.04.2015р. не мав будь-яких документів, необхідних для вирішення питання про зупинення виконавчого провадження.

При цьому, слід звернути увагу на те, що результати розгляду органом ДВС вищевказаної заяви боржника щодо зупинення виконавчого провадження на підставі пункту 15 частини першої статті 37 Закону України „Про виконавче провадження" - можуть бути окремою підставою для оскарження дій або бездіяльності органу ДВС.

Так, підстави для відкриття виконавчого провадження, або відмови у відкритті передбачені статтею 19 Закону України „Про виконавче провадження". Зокрема, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Крім того, згідно ч. 1, 2 ст. 25 Закону - Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження передбачені ст. 26 Закону, а саме Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6 1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Судова колегія Одеського апеляційного господарського суду погоджується із вищевикладеними висновками місцевого господарського суду.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 82 Закону України „Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ,

Згідно ч. 1 ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що ухвалу господарського суду винесено при повному з'ясуванні та дослідженні всіх обставин справи з правомірним застосуванням норм діючого законодавства, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101- 103, 105-106 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Одесагаз" - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 28.07.2015р. по справі №5017/3760/2012 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.В. Ліпчанська

Суддя М.С. Петров

Суддя В.А. Лисенко