ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"25" серпня 2015 р. Справа № 911/3591/15

Суддя Карпечкін Т.П., розглянувши позовну заяву і додані до неї документи

за позовом Акціонерного товариства «Ферротек-Конструкціонс»;

до Товариства з обмеженою відповідальністю «І.С.К. ВИРОБНИЦТВО»;

Компанії «ОСОБА_1 ХОЛДІНГС ЛІМІТЕД»;

про визнання договору недійсним та повернення або відшкодування вартості майна

встановив:

18.08.2015 року до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Ферротек-Конструкціонс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «І.С.К. ВИРОБНИЦТВО» Компанії «ОСОБА_1 ХОЛДІНГС ЛІМІТЕД» про визнання недійсним Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.12.2012 року та повернення майна відчуженого за Договором або відшкодування вартості майна.

Розглянувши подану позовну заяву, господарський суд встановив, що вона не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, та підлягає поверненню без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно п. 3 частини 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно п.п. 2.2 п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21 лютого 2013 року за № 7 статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Відповідно п.п. 2.2.1 п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21 лютого 2013 року за № 7 судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача.

Згідно з п.п. 2.10 п.2 зазначеної Постанови у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання позовної заяви майнового характеру - 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат; за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Законом України від 28.12.2015 року № 80-VІII Про державний бюджет України на 2015 рік на 1 січня 2015 року місячний розмір мінімальної заробітної плати встановлено на рівні 1 218,00 грн.

Судом встановлено, що позивачем до позовної заяви долучено платіжне доручення № 442001 від 12.08.2015 року на суму 1 220,00 грн., як доказ сплати судового збору за немайнову вимогу про визнання договору недійсним, однак доказів сплати судового збору за майнову вимогу про повернення земельної ділянки або відшкодування вартості майна позивачем не додано.

Згідно із пунктом 4 частини першої ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо до позовної заяви не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, позовна заява не може бути прийнятою до розгляду Господарським судом Київської області та підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Крім того, при повторному зверненні позивачу необхідно визначитись із позовними вимогами, зокрема, чи повернення майна, чи стягнення його вартості. У звязку з чим, та з метою визначення ціни позову, позивачу необхідно надати докази визначеної вартості майна.

До того ж при повторному зверненні представнику позивача необхідно підтвердити свої процесуальні права щодо звернення до суду з викладеними позовними вимогами, оскільки, долучена до матеріалів позову копія довіреності від 17.04.2015 року уповноважує представника позивача представляти інтереси довірителя лише щодо стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «І.С.К. ВИРОБНИЦТВО».

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Ферротек-Конструкціонс» з доданими до неї матеріалами, всього на 26 аркушах (в т.ч. платіжне доручення № 442001 від 12.08.2015 року, 2 описи вкладення від 14.08.2015 року та фіскальні чеки № 9284, № 9283 від 14.08.2015 року) повернути заявнику без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя Т.П. Карпечкін