номер провадження справи 35/58/15-8/138/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2015 Справа № 908/2708/15

За позовом 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Асал Індустрі" (83056, м.Донецьк, вул. Павла Поповича, 87)

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Зеніт" (03062, м. Київ, вул. Екскаваторна, 26)

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Зеніт" (84122, Донецька область, м.Слов'янськ, вул. Тараса Шевченка, 22, кімн. 205)

До відповідача-1 Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (03150, м. Київ, вул. Горького, 127)

До відповідача-2 Приватного акціонерного товариства "Завод алюмінієвих профілів" (83057, м. Донецк, вул. Хіміків, 42-Б)

про визнання такими, що припинилися договорів поруки № 5109Р9 від 21.12.2009 р., №5109Р10 від 21.12.2009 р., № 5112Р6 від 20.03.2012 р.

Суддя І. А. Попова

Представники:

Позивача-1 - не з'явився (Фінк О.Е., дов. від 30.03.2015 р. - в засіданні 16.07.2015 р.)

Позивача-2 - не з'явився (Фінк О.Е., дов. від 30.03.2015 р. - в засіданні 16.07.2015 р.)

Позивача-3 - не з'явився (Фінк О.Е., дов. від 30.03.2015 р. - в засіданні 16.07.2015 р.)

Відповідача-1 - Бачкала А.В., дов. № 010-01/7411 від 12.09.2011 р.

Відповідача-2 - не з'явився

Заявлено позовні вимоги про визнання такими, що припинилися договорів поруки №5109Р9 від 21.12.2009 р., № 5109Р10 від 21.12.2009 р., № 5112Р6 від 20.03.2012 р.

У відповідності до ст. 2-1 ГПК України в зв'язку з перебуванням судді Топчій О.А. на лікарняному згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2015 р. справу № 908/2708/15 передано на розгляд судді Поповій І.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 22.06.2015 р. прийнято до провадження справу № 908/2708/15. Розгляд справи, призначений на 16.07.2015 р., відкладався до 11.08.2015 р. Вступну та резолютивну частину рішення оголошено в засіданні 11.08.2015 р.

В судове засідання 11.08.2015 р. представник позивачів не з'явився, клопотав про розгляд справи за його відсутності.

Позивач-1, позивач-2 та позивач-3 підтримав вимоги з предмету та підстав, що викладені у позові. Вимоги обґрунтовані наступним: ТОВ «Асал Індустрі» та ТОВ «Торговий дім «Зеніт» виступили поручителями ПАТ «Завод алюмінієвих профілів» щодо виконання останнім зобов'язання перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» за Генеральною угодою № 5106N1 від 18.12.2006 р., про що укладені відповідні договори: договір поруки № 5109Р9 від 21.12.2009 р. (із змінами від 20.03.2012 р.) між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (кредитор), ПАТ «Завод алюмінієвих профілів» (позичальник) і ТОВ «Зеніт» (поручитель); договір поруки № 5109Р10 від 21.12.2009 р. (із змінами від 25.06.2010 р., від 20.03.2012 р.) між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (кредитор), ПАТ «Завод алюмінієвих профілів» (позичальник) і ТОВ «Торговий дім «Зеніт» (поручитель); договір поруки № 5112Р6 від 20.03.2012 р. між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (кредитор), ПАТ «Завод алюмінієвих профілів» (позичальник) і ТОВ «Асал Індустрі» (поручитель). В рамках Генеральної угоди між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» і ПАТ «Завод алюмінієвих профілів» укладені кредитний договір № 5109К12 від 21.12.2009 р. та Кредитний договір № 5112К1 від 20.03.2012 р. Згідно графіку зобов'язання з повернення всієї суми кредиту повинно було бути виконано 16.12.2013 р. Договори поруки встановлюють обов'язок поручителів у випадку невиконання позичальником зобов'язання, передбаченого кредитною угодою (відшкодування суми кредиту, процентів, штрафних санкцій, а також всіх та будь-яких витрат, пов'язаних з наданням та обслуговуванням кредиту), солідарно відповідати перед кредитором за його виконання. У пункті 7.4 договорів поруки зазначено, що дія договорів поруки припиняється після повного виконання основного зобов'язання. ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» 12 листопада 2013 р. на адресу позивачів направив вимоги про дострокове погашення заборгованості. 09 лютого 2015 р. господарським судом Запорізької області порушено провадження у справі № 908/790/15-г за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ПАТ «Завод алюмінієвих профілів» та до поручителів ТОВ «Асал Індустрі», ТОВ «Торговий дім «Зеніт» про стягнення солідарно заборгованості ПАТ «Завод алюмінієвих профілів» за зазначеними вище кредитними угодами. Умови договору поруки про його дію до повного виконання зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст.. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимог до поручителя. У постанові Верховного Суду України від 17.09.2014р. по справі № 6-170цс13 судом зроблено висновок, що виходячи з тотожної природи зобов'язань, які регулюються реченнями першим і третім частини четвертої статті 559 ЦК України та реченням другим частини четвертої цієї статті, правову конструкцію частини четвертої статті 559 ЦК України, викладену в одному абзаці, ототожнює правову природу усіх зобов'язань, преклюзивність строку дії договору поруки, необхідно дійти висновку, що такою вимогою може бути лише позов, заявлений кредитором до поручителя в судовому порядку, оскільки пред'явлення іншої вимоги суперечить правовій природі поруки як строкового зобов'язання. Відповідно до ст. 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З огляду на зазначене позивачі вважають, що договори поруки, що були укладені ТОВ «Асал Індустрі», ТОВ «Зеніт» та ТОВ «Торговий дім «Зеніт» з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ПАТ «Завод алюмінієвих профілів», припинилися 17.06.2014 р. Крім того, у будь-якому випадку, після направлення вимог до поручителів 12.11.2013 р. ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» не звернувся з позовом до суду протягом 6 місяці, а тому порука вважається припиненою відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України. Позивачі просять визнати такими, що припинилися, договори поруки № 5109Р9 від 21.12.2009 р., № 5109Р10 від 21.12.2009р., № 5112Р6 від 20.03.2012 р.

Відповідач-1 ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заявлені позовні вимоги не визнав. У відзиві на позов вказує, що Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії ВАТ «Укрексімбанк» у м. Донецьку, правонаступником якого є ПуАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк»), Спільним українсько-турецьким підприємством у формі закритого акціонерного товариства «Донецький завод алюмінієвих профілів», правонаступником якого є ПрАТ «Завод алюмінієвих профілів» (позичальник) та ТОВ «Асал Індустрі» укладена Генеральна угода № 5106N1 від 18.12.2006 р. Відповідно до п. 4.5.1 Генеральної угоди в редакції викладеній в додатковій угоді № 10 від 20.03.2012 р. до Генеральної угоди загальний ліміт заборгованості за генеральною угодою загальний розмір заборгованості позичальника за кредитом за цією генеральною угодою не може перевищувати 167640000 грн. Сторони домовилися, що загальний ліміт заборгованості за генеральною угодою поширюється на кредитні договори, укладені до моменту набуття чинності Генеральною угодою, та є такими, що діятимуть у рамках Генеральної угоди і є відповідними додатками до Генеральної угоди згідно з Додатком 6 до генеральної угоди, а також на всі кредитні договори, які будуть укладені в рамках генеральної угоди протягом її дії. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за Генеральною угодою укладені договори поруки. Відповідними пунктами договорів поруки передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання поручителем-3 та/або позичальником у випадку, якщо протягом 20 робочих днів з моменту отримання поручителем-3 письмового повідомлення банку про факт невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов'язань за генеральною угодою та/або поручителем-3 за цим договором, вони не будуть виконані, в тому числі позичальник та/або поручитель-3 не зміг виконати будь-яке із зобов'язань (в т.ч. в частині) по цьому договору чи Генеральній угоді. На цей час вимоги банку зі сплати заборгованості за кредитним договором № 51009К12 від 21.12.2009 р. та кредитним договором № 5112К1 від 20.03.2012 р., укладених в рамках Генеральної угоди поручителем-1, поручителем-2 та поручителем-3 також не виконанні. Відповідач вказує, що у позовній заяві зазначається постанова ВСУ по справі № 6-170цс13, приймаючи яку, відповідна колегія ВСУ дійшла висновків, зокрема про те, що кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання повинен пред'явити саме позов до поручителя, а заявлена у цей строк вимога у будь-якій формі не є вимогою до поручителя у розумінні приписів ч. 4 ст. 559 ЦК України і за збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації відповідних прав за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову у разі невиконання поручителем пред'явленої вимоги у добровільному порядку), кредитор вчиняти не може з огляду на припинення поруки. Разом з тим, прямо протилежну правову позицію висловили судді Верховного Суду України, які входили до складу колегії під час розгляду справи № 6-170цс13 та виклали її у відповідних окремих думках до постанови від 17.09.2014 р., в яких наголосили на наступному:

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним своїх зобов'язань. Однак слід зазначити, що згідно з положеннями цієї самої статті поручитель відповідає перед кредитором тільки в разі порушення зобов'язання боржником. Відповідальність поручителя настає лише тоді, коли настає відповідальність основного боржника. У будь-якому випадку вимоги до поручителя не можуть бути заявлені раніше, ніж настане термін вимоги до основного боржника і буде встановлено, що останній не виконав свого зобов'язання або виконав його неналежним чином. Зобов'язання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобов'язаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у частині четвертій статті 559 ЦК України. Як випливає з наведеної норми, строк дії поруки може бути передбачений у договорі (договірний строк) або визначений у законі (законний строк). Договірний строк застосовується до всіх без винятку зобов'язань: як з певним строком виконання основного зобов'язання боржника, так і у випадках, коли строк виконання зобов'язання не зазначений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Законний строк диференціюється: шість місяців - для зобов'язань із визначеним строком виконання; один рік - для зобов'язань, строк виконання яких не визначений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Установлені законом скорочені строки відповідальності поручителя - шість місяців або один рік - є припиняючими. До них не застосовні правила про перерву, зупинення та поновлення строків позовної давності. У частині четвертій статті 559 ЦК України йде мова саме про строки, тому при їх встановленні в договорі сторони повинні керуватись частиною першою статті 251 ЦК України про обчислення строків роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. З урахуванням викладеного передбачену в договорі умову про дію поруки до фактичного виконання основного зобов'язання боржника перед кредитором не можна вважати умовою про строк дії договору - фактично мова йде про те, що строк у договорі поруки не встановлено, а застосуванню підлягає норма частини четвертої статті 559 ЦК України, яка передбачає, що "порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позов до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки". Права та обов'язки поручителя у разі пред'явлення до нього вимоги кредитором регламентуються статтею 555 ЦК України, згідно із частиною першою якої у разі отримання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що законодавець розрізняє поняття "вимога" і "позов", які не є тотожними.

Також відповідач-1 зазначає, що в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України йдеться про вимогу до поручителя безпосередньо. Це преклюзивний строк, який не може бути перерваний заявленням вимог до суду, його закінчення свідчить про припинення зобов'язання поручителя і саме з таких підстав слід виходити при ухваленні рішення. Цивільний кодекс не передбачає скороченого строку позовної давності для пред'явлення вимог до поручителя у разі невиконання кредитного зобов'язання боржником, якщо у договорі поруки не встановлено строк його дії. А якщо погодитися з висновком судової палати (який викладено, зокрема, у постанові ВСУ від 17.09.2014 р.) про те, що пред'явленням вимог до поручителя є пред'явлення до нього позову, то виключається можливість пред'явлення позову після спливу шести місяців, встановлених ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Відповідач-2 ПАТ «Завод алюмінієвих профілів» правом надати відзив на позов не скористався, свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не сповістив. Відповідача-2 повідомлено про час та місце даного судового розгляду шляхом направлення ухвали від 22.06.2015 р. по даній справі на електронну пошту відповідача, про що свідчить витяг з журналу вихідної кореспонденції електронною поштою.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Враховуючи те, що явка представника відповідача не була визнана обов'язковою, а також те, що його неявка не перешкоджає розгляду спору, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами у справі, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Заслухавши представника відповідача-1, вивчивши матеріали справи, суд встановив:

Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії ВАТ «Укрексімбанк» у м. Донецьку, правонаступником якого є ПуАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк»), Спільним українсько-турецьким підприємством у формі закритого акціонерного товариства «Донецький завод алюмінієвих профілів», правонаступником якого є ПрАТ «Завод алюмінієвих профілів» (позичальник) та ТОВ «Асал Індустрі» укладена Генеральна угода № 5106N1 від 18.12.2006 р. Відповідно до п. 4.5.1 Генеральної угоди в редакції викладеній в додатковій угоді № 10 від 20.03.2012 р. до Генеральної угоди загальний розмір заборгованості позичальника за кредитом за цією генеральною угодою не може перевищувати 167640000 грн. Сторони домовилися, що загальний ліміт заборгованості за генеральною угодою поширюється на кредитні договори, укладені до моменту набуття чинності Генеральною угодою, та є такими, що діятимуть у рамках Генеральної угоди і є відповідними додатками до Генеральної угоди згідно з Додатком 6 до генеральної угоди, а також на всі кредитні договори, які будуть укладені в рамках генеральної угоди протягом її дії.

В рамках Генеральної угоди між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» і ПАТ «Завод алюмінієвих профілів» укладені кредитний договір № 5109К12 від 21.12.2009 р. та кредитний договір № 5112К1 від 20.03.2012 р. Згідно графіку строк виконання зобов'язання з повернення всієї суми кредиту встановлений до 16.12.2013 р.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за Генеральною угодою укладені договори поруки:

- договір поруки № 5109Р9 від 21.12.2009 р. (із змінами від 20.03.2012 р.) між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (кредитор), ПАТ «Завод алюмінієвих профілів» (позичальник) і ТОВ «Зеніт» (поручитель);

- договір поруки № 5109Р10 від 21.12.2009 р. (із змінами від 25.06.2010 р., від 20.03.2012 р.) між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (кредитор), ПАТ «Завод алюмінієвих профілів» (позичальник) і ТОВ «Торговий дім «Зеніт» (поручитель);

- договір поруки № 5112Р6 від 20.03.2012 р. між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (кредитор), ПАТ «Завод алюмінієвих профілів» (позичальник) і ТОВ «Асал Індустрі» (поручитель).

Пунктом 4.1.2 договорів поруки передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання поручителем та/або позичальником у випадку, якщо протягом 20 робочих днів з моменту отримання поручителем письмового повідомлення банку про факт невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов'язань за генеральною угодою та/або поручителем за цим договором, вони не будуть виконані, в тому числі позичальник та/або поручитель не зміг виконати будь-яке із зобов'язань (в т.ч. в частині) по цьому договору чи Генеральній угоді.

Як свідчать вивчені матеріали, 12 листопада 2013 р. ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на адресу позивачів направив вимоги про дострокове погашення заборгованості.

Порука за своєю правовою природою є видом забезпечення виконання зобов'язання (частина 1 статті 546, частина 2 статті 553 ЦК України).

Забезпечувальні засоби дають можливість кредитору отримати майнове задоволення у випадку неналежного виконання основного зобов'язання боржником.

Юридична природа видів забезпечення виконання зобов'язань виключає можливість їх самостійного виникнення та існування, оскільки вони виступають як акцесорні (похідні, додаткові) зобов'язання. Акцесорне зобов'язання залежить від основного зобов'язання, і відповідно не може існувати самостійно без останнього.

У розрізі кредитних правовідносин, порукою забезпечується виконання позичальником свого зобов'язання за кредитним договором (частина 1 статті 1054 ЦК України).

Так, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина 1 статті 553 ЦК України).

При цьому, хоча порука і є акцесорним зобов'язанням, законом передбачені підстави її припинення як пов'язані з припиненням основного зобов'язання, так і з інших підстав, не похідних від основного зобов'язання, але пов'язаних з ним (відмова або прострочення кредитора, переведення боргу тощо).

Пунктом 7.4 договорів поруки передбачено, що відповідні договори припиняються після повного виконання основного зобов'язання

За приписами частини 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Щодо пред'явлення вимоги у Цивільному кодексі України в більшості випадків слід розуміти саме як вимогу, пред'явлену до сторони, із часу її пред'явлення кредитор дізнається про порушення його права, а отже починається перебіг загальної позовної давності. Під вимогою слід мати на увазі в будь-якій доступній і зрозумілій для поручителя формі повідомлення його кредитором про те, що у зв'язку з невиконанням свого обов'язку боржником в поручителя виникло зобов'язання виконати обов'язок боржника.

Щодо строку позовної давності, то, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, його слід обчислювати від дня коли про порушення свого права довідався або мав довідатися кредитор. З того часу в нього виникає право вимагати виконання обов'язку чи то від боржника, чи від поручителя, чи від них обох солідарно. Спливає позовна давність одночасно і для боржника, і для поручителя на підставі ст.. 266 ЦК України. Таким чином, у разі невиконання поручителем пред'явленої йому кредитором вимоги протягом 6 місяців зобов'язання поруки не припиняється і кредитор може й поза межами цього строку, але до спливу позовної давності за основною вимогою, пред'явити до поручителя позов про стягнення суми утвореного боржником боргу.

З правового аналізу ст. 559 та ст.. 555 ЦК України вбачається, що не можна замінювати вимогу на позов, або ототожнювати їх. Оскільки сама стаття 559 ЦК України має назву «Припинення поруки» і не стосується захисту прав кредитора. Її призначення - встановити строк дії правовідносин, що випливають з поруки, зокрема невиконання дій кредитором. Статтею 554 ЦК України та статтю 258 ЦК України не встановлена скорочена позовна давність до спірних вимог. Тобто, якщо основний договір не виконано, то розпочинається дія правовідносин поруки. Має місце неналежне виконання зобов'язань боржником і постає питання про захист прав кредитора. Однак, цей захист є можливим і у разі, якщо поручитель не виконає свого обов'язку, адже саме на забезпечення належного виконання зобов'язань і укладено договір поруки.

В другому реченні ч. 5 ст. 559 ЦК України йдеться про вимогу до поручителя безпосередньо. Це преклюзивний строк, який не може бути перерваний заявленням вимог до суду, бо ці конструкції зупинення і переривання строку властиві тільки позовній давності. Коли строк встановлено у договорі поруки, то вона діє протягом шести місяців. Якщо поручитель не виконає зобов'язання, тоді починається перебіг строку позовної давності. Коли матеріалами справи буде підтверджено, що шестимісячний строк сплив, вимога в установленому порядку не пред'явлена, то є підстави застосовувати загальні положення про початок позовної давності.

Як встановлено, в даному випадку кредитор (відповідач-1 по справі) своєчасно - протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання - направив поручителям (позивачам по справі) вимогу про дострокове погашення заборгованості, що підтверджено матеріалами справи. Таким чином, з огляду на викладене суд вважає, що відсутні підстави вважати, що спірні договори поруки № 5109Р9 від 21.12.2009 р., №5109Р10 від 21.12.2009 р., № 5112Р6 від 20.03.2012 р. є такими, що припинилися, внаслідок чого в задоволенні позову відмовляється.

Судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, ст. 559 ЦК України, керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Повне рішення складено 21 серпня 2015 року.

Суддя І.А. Попова