РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2015Справа №910/14287/15

За позовом: товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО "ДОМІНАНТА";

до: публічного акціонерного товариства "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ";

про: стягнення 200.317,81 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: П'ятецька Я.І. - за довіреністю від 01.07.2015 № 067-11/15;

відповідача: Полонський О.Ю. - за довіреністю від 09.06.2015 № 7.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з додатковою відповідальністю "СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО "ДОМІНАНТА" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" про стягнення 200.317,81 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушене зобов'язання за укладеним між сторонами спору договором від 29.04.2015 про депозитний вклад "СТАНДАРТНИЙ" № DU354/2015-147 строком на місяць (в національній валюті), яке полягає у неповерненні суми депозиту в розмірі 200.000,00 грн.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив повністю з урахуванням такого. Постановою правління НБУ від 05.06.2015 № 358 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" до категорії неплатоспроможних" та згідно ст. 34 "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.2015 № 114 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб в публічному акціонерному товаристві "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ". Наслідки запровадження тимчасової адміністрації передбачені ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Відповідач стверджує, що зобов'язання з повернення коштів є майновим зобов'язанням. Оскільки вимога позивача про повернення суми депозиту в розмірі 200.000,00 є саме вимогою кредитора в розумінні ч. 5 ст. 36 вказаного Закону то у зв'язку з введенням з 05.06.2015 тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.06.2015 позовну заяву товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО "ДОМІНАНТА" прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/14287/15.

В судовому засіданні 17.08.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін по суті спору та дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з додатковою відповідальністю "СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО "ДОМІНАНТА" (далі - позивач/вкладник) та публічним акціонерним товариством "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" (далі - відповідач/банк) укладений договір від 29.04.2015 про депозитний вклад "СТАНДАРТНИЙ" № DU354/2015-147 строком на місяць (в національній валюті) (далі - Договір) у відповідності до предмету якого позивач передає а банк приймає на депозитний рахунок № 2651.5.074756.053/980 в Хмельницьке відділення ПАТ "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ", МФО 320702 грошові кошти в сумі 200.000,00 грн в національній валюті (далі - депозит) на умовах Договору (п. 1.1 Договору).

У відповідності до п. 2.2 Договору депозит розміщується на строк з 29.04.2015 до 29.05.2015 включно.

Банк сплачує позивачу процентну ставку за користування депозитом у розмірі 20 % річних (п. 2.3 Договору).

Пунктом 4.4.1 Договору передбачено, що позивач має право звернутися з проханням про дострокове розірвання Договору і повернення суми депозиту в робочий день протягом банківського операційного часу письмово попередивши про це банк за три робочих дні.

Банк повертає суму депозиту та нарахованих процентів протягом трьох днів з дня подання позивачем заяви про дострокове розірвання Договору шляхом перерахування відповідної суми коштів на рахунок позивача (п. 3.8 Договору).

Відповідно до п. 3.9 Договору у випадку розірвання Договору з ініціативи позивача, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою 2 % річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку.

За невиконання або неналежне виконання умов Договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України (п. 5.1 Договору).

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором банківського вкладу.

У відповідності до ч. 1. статті 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Так позивач, на виконання умов Договору здійснив перерахування грошових коштів на депозитний рахунок, зазначений в Договорі, в сумі 200.000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 30.04.2015 № 1430 (вказане платіжне доручення наявне в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії).

В подальшому позивач звернувся до банку із заявою від 22.05.2015 № 2550 про дострокове припинення дії Договору та повернення суми депозиту та сплатити процентну ставку за користування депозитом. Вказана заява отримана відповідачем 25.05.2015, що підтверджується відміткою штампу вхідної кореспонденції відповідача на копії вказаної заяви, яка наявна матеріалах справи.

Спір між сторонами судового процесу, виник внаслідок порушення відповідачем його зобов'язань за Договором. На письмову вимогу позивача про повернення суми депозиту та сплату процентної ставки за користування депозитом відповідач відповіді не надав, викладені в ній вимоги не задовольнив, що призвело до звернення позивача до господарського суду з метою захисту порушеного права шляхом стягнення з відповідача 200.317,81 грн, з яких: 200.000,00 грн - сума депозиту та 317,81 грн - процентна ставка за користування депозитом.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 1058 Цивільного кодексу України, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом (ст. 1068 Цивільного кодексу України).

Правлінням НБУ, 05.06.2015 видано постанову № 358 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" до категорії неплатоспроможних"

Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.06.2015 № 114 запроваджено тимчасову адміністрацію публічного акціонерного товариства "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" строком на три місяці з 08.06.2015 по 07.09.2015 включно.

Відповідно до ч. 1 статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Тому, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до п. 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 частини 6 статті 36 даного Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Однак, згідно з п. 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у цьому Законі термін "вкладник" вживається у значені "фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката".

Враховуючи дану норму, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та юридичні особи не підпадають під визначення поняття "вкладник" у розумінні вищевказаного Закону. Тому, на них не поширюється виняток з обмеження встановленого пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", та під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Враховуючи викладене, зобов'язання щодо повернення суми депозиту в розмірі 200.000,00 грн на поточний рахунок позивача є майновим зобов'язанням.

Таким чином, оскільки позивач є кредитором банку на якого поширюються обмеження встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", позовні вимоги до відповідача не можуть бути задоволені від часу запровадження в останньому тимчасової адміністрації.

Вказана правова позиція стосовно аналогічних правовідносин викладена у постанові Верховного суду України від 25.03.2015 № 910/9232/14 за заявою публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" про перегляд Верховним судом України постанови Вищого господарського суду України від 12.11.2014 у справі № 910/9232/14 за позовом приватного підприємства "АКТІВСЕРВ" до публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" про зобов'язання вчинити дії.

Позовна вимога про стягнення з відповідача процентної ставки за користування депозитом в розмірі 317,81 грн задоволенню не підлягає, оскільки є похідною від позовної вимоги про стягнення з відповідача суми депозиту.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Згідно із ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49 ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного тексту рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Повне рішення складено 26 серпня 2015 року

Суддя С.В. Балац