ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2015 р.Справа № 915/614/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Бєляновського В.В.,

суддів: Величко Т.А.,

ОСОБА_1

при секретарі - Альошиній Г.М.

за участю представників:

Від позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

Від відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дом «Миколаївіндодяг»

на рішення господарського суду Миколаївської області

від 30 червня 2015р.

у справі № 915/614/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дом «Миколаївіндодяг»

про: визнання договору укладеним,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ПАТ «Миколаївобленерго» звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом до ТОВ «Торговий Дом «Миколаївіндодяг» про визнання договору про постачання електричної енергії № 44/5805 від 11.03.2015р. з додатками №№1, 1-а, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 13 укладеним між ПАТ «Миколаївобленерго» та ТОВ «Торговий Дом «Миколаївіндодяг» на умовах проекту цього договору, поданого позивачем.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що направлений на адресу відповідача проект договору № 44/5805 від 11.03.2015р. з додатками, який повністю відповідає умовам Типового договору, було повернуто відповідачем з протоколом розбіжностей, згідно з якими останнім запропоновані інші редакції додатків №№ 2, 8 та 10. Обовязковість укладання договору на постачання електричної енергії прямо передбачена нормами чинного законодавства, а саме: ст.26 Закону України «Про електроенергетику», п.1.3 Правил користування електричною енергією, ч.ч.3,6 ст.179 та ч.2 ст.275 ГК України. Згідно ст.187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладання яких є обовязковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

У поданих до суду 30.06.2015 року письмових поясненнях позивач вказував те, що на теперішній час сторонами не врегульовано лише положення додатку №2 до договору, в частині кількості одночасно працюючих трансформаторів. Так, редакція споживача передбачає, одночасну роботу чотирьох трансформаторів, що фактично призведе до збільшення приєднаної та дозволеної потужності, що не відповідатиме положенням п. 1 спірного договору, з якими споживач погодився. Прийняття додатку №2 в редакції відповідача буде суперечити Правилам приєднання електроустановок, оскільки введенню в дію одночасно чотирьох трансформаторів, замість двох працюючих та двох резервних, як це було передбачено договором з попереднім власником, має передувати отримання технічних умов та розробка відповідного проекту електрозабезпечення обєкта відповідача. Новий власник електроустановки не звертався до енергопостачальника з заявою про зміну технічних параметрів та вимог до категорії чи зміни потужності, не здійснював реконструкцію або ремонт електроустановки, а тому умови договору про постачання електричної енергії з новим власником ґрунтуються на умовах, що були узгоджені в договорі про постачання електричної енергії з колишнім власником електричної установки.

Враховуючи, що позивачем до прийняття рішення у справі уточнено положення запропонованого до укладення спірного договору, які залишилися неврегульованими сторонами, судом позовні вимоги розглядалися в обсязі, визначеному у поясненнях позивача від 30.06.2015р.

ТОВ «Торговий Дом «Миколаївіндодяг» у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях посилалось на те, що відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України провадження у справі підлягає припиненню внаслідок відсутності предмета спору в частині позовних вимог про визнання укладеним на умовах наданого позивачем проекту договору № 44/5805 від 11.03.2015р. з додатками №№1, 1-а, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 13 з огляду на те, що між сторонами не було досягнуто погодження лише в укладенні договору на умовах проекту поданого позивачем з додатком № 2 в частині віднесення до резерву двох силових трансформаторів.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 30 червня 2015 року (суддя Мавродієва М.В.) позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Визнано договір про постачання електричної енергії № 44/5805 від 11.03.2015р. з додатками №№ 1, 1-а, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 13, укладеним в редакції наданій ПАТ «Миколаївобленерго».

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ТОВ «Торговий Дом «Миколаївіндодяг» звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, припинити провадження в частині позовних вимог ПАТ «Миколаївобленерго» про визнання договору № 44/5805 від 11.03.2015р. з додатками №№ 1, 1-а, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 13 укладеним на умовах проекту, наданого позивачем, прийняти рішення в частині визнання укладеним договору № 44/5805 від 11.03.2015р. з додатком № 2 «Перелік обєктів споживача» згідно проекту наданого ТОВ «Торговий Дом «Миколаївіндодяг» (без збільшення показників дозволеної потужності). Апеляційна скарга обґрунтована не вірним врахуванням обставин справи та не вірним застосуванням норм матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Миколаївобленерго» заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 02.11.2007 між ВАТ ЕК «Миколаївобленерго», правонаступником якого є ПАТ «Миколаївобленерго», (постачальник) та Закритим акціонерним товариством «Бізнес Центр «Кристал», правонаступником якого є ТОВ «Бізнес Центр «Кристал» (споживач), було укладено договір № 44/50 про постачання електричної енергії, з додатками №№ 1, 1-а, 2, 3, 4, 5, 8, 10, 11, 13 до нього, згідно з п. 1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 272,0 кВт (Перелік обєктів споживача: 1) РП-59 ТП-2 ф.595 Тр-р №1 630 кВА (резерв); 2) РП-59 ТП-2 ф.597 Тр-р №2 630 кВА; 3) РП-59 ТП-3 ф.591 Тр-р №1 630 кВА (резерв); 4) РП-59 ТП-3 ф.597 Тр-р №2 630 кВА, розташовані за адресою м. Миколаїв, вул.Декабристів, 41/11 (Додаток № 2 до договору), а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Додатковою угодою від 15.09.2014р. до договору № 44/50 від 02.11.2007р. сторони виклали п. 1 договору в іншій редакції, якою визначили, що постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 317 кВт, а споживач оплачує вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Приєднана потужність у точках підключення становить 1134,0 кВт.

У наступному, ТОВ «Бізнес Центр «Кристал» звернулося до ПАТ «Миколаївобленерго» з листом № 46 від 25.12.2014р., в якому у звязку зі зміною власника електроустановок виклало прохання здійснити переоформлення діючого договору про постачання електричної енергії № 44/50 від 02.11.2007р. на правонаступника ТОВ «Торговий Дом «Миколаївіндодяг».

ТОВ «Торговий Дом «Миколаївіндодяг» також надіслало ПАТ «Миколаївобленерго» листа № 4 від 27.01.2015р. з проханням укласти з ним договір на постачання електричної енергії у звязку зі зміною власника електроустановок.

Супровідним листом № 1472/04-13 від 18.03.2015р. позивачем було направлено відповідачу проект договору про постачання електричної енергії № 44/5805 від 11.03.2015р. з додатками №№ 1, 1-а, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 13 до нього.

Супровідним листом № 19 від 25.03.2015р. відповідач повернув позивачу підписаний та скріплений печаткою договір № 44/5805 від 11.03.2015р. з протоколом розбіжностей щодо додатків №№ 2, 8, 10.

Листом № 1798/04-13 від 02.04.2015р. позивач направив відповідачу для розгляду та підписання протокол узгодження розбіжностей від 01.04.2015р. до договору №44/5805 від 11.03.2015р. в двох примірниках щодо додатків №№ 2, 8, 10.

Проте, відповідач протокол узгодження розбіжностей не підписав та позивачеві не повернув, а листом № 30 від 09.04.2015р. на адресу позивача фактично не погодив лише п.1 протоколу узгодження розбіжностей від 01.04.2015р., а саме умови додатку № 2 до договору № 44/5805 від 11.03.2015р., а щодо додатків №№ 8, 10 заперечень не висловив.

У звязку з цим позивач, посилаючись на приписи ст.ст.179, 181, 187, 275 ГК України, ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» щодо обовязковості укладання договорів на постачання електричної енергії та порядку вирішення спорів при їх укладанні у судовому порядку, звернувся до господарського суду з даним позовом.

У поданих до суду 30.06.2015 року письмових поясненнях позивач вказував те, що в процесі розгляду даної справи сторонами було досягнуто згоди щодо укладення додатку № 8 до спірного договору в редакції позивача (згідно протоколу узгодження розбіжностей до договору) та щодо укладення додатку № 10 до спірного договору в редакції відповідача (згідно протоколу узгодження розбіжностей до договору) і станом на 30.06.2015 року неврегульованим сторонами залишається лише додаток № 2 до договору. Відповідачем вказані обставини не заперечуються.

Підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі став висновок суду першої інстанції про те, що редакція запропонованого позивачем договору про постачання електричної енергії № 44/5805 від 11.03.2015р. з додатками №№ 1, 1-а, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 13 до нього відповідає вимогам діючого законодавства, зокрема, Закону України «Про електроенергетику» та Правил користування електричною енергією.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 6 ст. 179 ГК України передбачено, що субєкти господарювання, які забезпечують споживачів (субєктів господарювання або не господарюючих субєктів юридичних осіб) електроенергією зобовязані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг).

Частиною 1 ст. 275 ГК України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГК України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Пункти 1.3 та 10.2 Правил користування електричною енергією (надалі - ПКЕЕ), затверджених Постановою НКРЕ від 31.07.96р. N 28, передбачають, що постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії. Споживач електричної енергії зобовязаний користуватись електричною енергією виключно на підставі договору.

Згідно п. 1.6 ПКЕЕ договір про постачання електричної енергії на основі типового договору (додаток 3) укладається постачальником електричної енергії з усіма споживачами та субспоживачами (крім населення), обєкти яких розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником. Однак, відповідно до п.1.2 ПКЕЕ споживач це юридична або фізична, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб своїх енергоустановок на підставі договору.

Відповідно до п. 1.9 ПКЕЕ постачальники електричної енергії за регульованим тарифом на закріпленій території не мають права відмовити споживачу або субспоживачу, електроустановки якого розташовані на цій території, в укладенні договору, за умови дотримання вимог законодавства України, зокрема цих Правил та інших нормативно-технічних документів.

Отже, договір про постачання електричної енергії є окремим видом договору енергопостачання споживачу, укладення якого є обовязковим в силу закону.

За вимогами ч. 3 ст. 184 ГК України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Частиною 1 ст. 181 ГК України визначено загальний порядок укладення договорів, відповідно до якого господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до частин 2-7 ст.181 ГК України, проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобовязана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обовязковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Статтею 187 ГК України передбачено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Оскільки листом № 30 від 09.04.2015р. відповідач погодив всі розбіжності до спірного договору, крім тих, що повязані з умовами, викладеними у додатку № 2 до нього і вони залишилися неврегульованими, але протокол узгодження розбіжностей від 01.04.2015р. до спірного договору щодо додатків №№ 2, 8, 10 останнім підписано не було, то суд першої інстанції правильно визнав правомірним передання їх на вирішення суду.

Дослідивши вищевикладені обставини, колегія суддів встановила, що процедура укладення спірного договору № 44/5805 здійснювалася позивачем відповідно до вимог чинного законодавства про електроенергетику та Правил користування електричною енергією.

Отже, умова спірного договору, яка залишилася неврегульованою сторонами на час ухвалення судом оскаржуваного рішення, стосується переліку обєктів споживача, які містяться у додатку № 2.

Судом першої інстанції встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що графи 2-6 додатку № 2 до спірного договору в редакції позивача є аналогічними додатку, який був невідємною частиною договору № 44/50 від 02.11.2007р. та передбачають наступний перелік обєктів відповідача за адресою м. Миколаїв, вул. Декабристів, 41/11:

- 1) РП-59 ТП-2 Тр-р 630 кВА, 2) РП-59 ТП-2 Тр-р 630 кВА (резерв) з приєднаною потужністю 567,0 кВт, дозволеною потужністю 57,0 кВт;

- 3) РП-59 ТП-3 Тр-р 630 кВА, 4) РП-59 ТП-3 Тр-р 630 кВА (резерв) з приєднаною потужністю 567,0 кВт, дозволеною потужністю 260,0 кВт;

Загальне значення приєднаної потужності при цьому порядку роботи обладнання становить 1134,0 кВт (567 + 567), а дозволеної потужності 317 кВт (57 + 260), що повністю відповідає показникам, які сторони погодили у п. 1 договору № 44/5805 від 11.03.2015р.

Разом з тим, графи 2-6 додатку № 2 до спірного договору в редакції наданого відповідачем протоколу розбіжностей передбачають інший перелік обєктів відповідача за адресою м. Миколаїв, вул. Декабристів, 41/11, а саме:

- 1) РП-59 ТП-2 Тр-р 630 кВА з приєднаною потужністю 567,0 кВт, дозволеною потужністю 57,0 кВт;

- 2) РП-59 ТП-2 Тр-р 630 кВА з приєднаною потужністю 567,0 кВт, дозволеною потужністю 57,0 кВт;

- 3) РП-59 ТП-3 Тр-р 630 кВА з приєднаною потужністю 567,0 кВт, дозволеною потужністю 260,0 кВт;

- 4) РП-59 ТП-3 Тр-р 630 кВА з приєднаною потужністю 567,0 кВт, дозволеною потужністю 260,0 кВт;

Загальне значення приєднаної потужності при цьому порядку роботи обладнання становить 2268,0 кВт (567 кВт х 4), а дозволеної потужності 634 кВт (57 + 57 + 260 + 260), що, відповідно, не узгоджується з погодженими сторонами у п.1 договору №44/5805 від 11.03.2015р. умовами.

Позивач вважає, що такими діями відповідач намагається штучно збільшити розмір дозволеної та приєднаної потужності на свій обєкт електропостачання, що можливо лише за умови отримання за його заявою технічних умов, розробки відповідного технічного проекту приєднання до електричних мереж, оплати власнику електричних мереж вартості приєднання до електричних мереж та внесення змін до п.1 договору про постачання електричної енергії.

В свою чергу, відповідач стверджує, що всі 4 трансформатори, які зазначені в додатку № 2 до спірного договору є робочими і тому не можуть вважатися резервними. В обґрунтування своїх заперечень відповідач надав суду паспорти трансформаторних підстанцій ВАТ Завод «Кристал» ТП-2 6/0,4 2х630 кВА та ТП-3 6/0,4 2х630 кВА. При цьому, відповідач наголошує, що на збільшенні дозволеної та приєднаної потужності він не наполягає.

Колегія суддів враховує, що за визначенням ПКЕЕ, користування електричною енергією передбачає споживання електричної енергії з дотриманням споживачем визначених відповідними договорами умов підключення електроустановок споживача до електричних мереж у точці приєднання, умов оплати купованої електричної енергії та режимів споживання електричної енергії для отримання договірних обсягів електричної енергії та величини потужності.

Під електроенергетичною системою розуміється сукупність взаємоповязаних елементів, призначених для виробництва, перетворення, передачі, розподілу та споживання електроенергії.

До елементів електроенергетичної системи відносяться генератори, що здійснюють перетворення механічної енергії в електричну; трансформатори, перетворюючі величини напруг і струмів; лінії електропередачі, призначені для транспортування електроенергії на відстань; різноманітне допоміжне обладнання, що змінює властивості системи, а також пристрої управління та регулювання.

Режим системи, тобто її стан в даний момент часу, характеризується параметрами, що визначають процес її функціонування. До таких параметрів режиму відносяться величини: потужність, напруга, струм, частота і т.п.

Під дозволеною потужністю розуміється максимальна величина потужності, яку електропередавальна організація дозволила споживачу для одночасного використання (одночасного ввімкнення струмоприймачів) за кожним обєктом споживача на підставі нормативно-технічних документів відповідно до умов договору.

Під приєднаною потужністю розуміється сумарна за обєктом споживача номінальна потужність приєднаних до електричної мережі струмоприймачів та трансформаторів споживача (без урахування резервних трансформаторів), які перетворюють електричну енергію на робочу напругу (яка безпосередньо живить струмоприймачі).

Таким чином, укладання додатку № 2 в редакції відповідача передбачатиме одночасну роботу 4 трансформаторів, що з тими показниками дозволеної та приєднаної потужності для кожного з трансформаторів, які запропоновані відповідачем, призведе до фактичної зміни режиму споживання, який регламентує споживання електричної енергії та потужності абонентом (споживачем), встановлюється у договорі та задається енергопостачальною організацією.

Посилання відповідача на те, що він не наполягає на збільшенні дозволеної та приєднаної потужності, не змінює запропонованих ним умов додатку № 2, які не узгоджуються з положеннями п.1 договору, і щодо яких існує спір.

Оскільки, незважаючи на позицію відповідача, умови п. 1 договору та додатку № 2 до нього в редакції відповідача не відповідають один одному, це може призвести, в подальшому, до виникнення спірних питань при виконанні даного договору.

Крім того, введення в роботу чотирьох трансформаторів одночасно, замість двох працюючих та двох, що перебувають у резерві, призведе до зміни технічних параметрів електроустановки споживача, що в силу приписів п.1.10 розділу І Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених постановою НКРЄ №32 від 17.01.2013, потребує отримання нових технічних умов.

Введення в дію чотирьох трансформаторів замість двох буде вважатись приєднанням електроустановок та має відбуватись у порядку, передбаченому Правилами приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених постановою НКРЄ №32 від 17.01.2013.

Таким чином, редакція запропонованого позивачем проекту договору про постачання електричної енергії № 44/5805 від 11.03.2015р. з додатком № 2 до нього відповідає вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення позивача до суду з даним позовом, між сторонами не існувало неврегульованих питань щодо укладення договору № 44/5805 від 11.03.2015р. з додатками № № 1, 1-а, 3, 4, 5, 6, 7, 11, 13 до нього і позивач на такі обставини не посилався. Існуючі розбіжності щодо додатків № № 8, 10 до спірного договору були врегульовані сторонами під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, і судом такі розбіжності не розглядалися.

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з розясненнями, що містяться в п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. № 18, господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Також, рішення місцевого суду про задоволення позовних вимог в повному обсязі не відповідає вимогам ч. 3 ст. 84 ГПК України щодо змісту судового рішення, згідно з якою у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Згідно з розясненнями, що містяться в п. 9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» від 23.03.2012р. № 6, у рішенні про спонукання укласти договір господарські суди повинні зазначати умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект цього договору, наприклад: "Вважати договір (найменування договору) укладеним на умовах поданого (найменування позивача) проекту цього договору", а в разі необхідності - з викладенням у рішенні умов (пунктів) договору повністю або в певній частині.

Вищезазначені вимоги процесуального закону місцевим судом враховані не були, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

А тому, з процесуальних мотивів оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову, а саме слід вважати договір про постачання електричної енергії № 44/5805 з додатком № 2 до нього «Перелік обєктів споживача» між ПАТ «Миколаївобленерго» та ТОВ «Торговий Дом «Миколаївіндодяг» укладеним на умовах поданого ПАТ «Миколаївобленерго» проекту цього договору з додатком № 2 до нього від 11 березня 2015 року.

В частині позовних вимог про визнання договору про постачання електричної енергії № 44/5805 з додатками № № 8, 10 до нього між ПАТ «Миколаївобленерго» та ТОВ «Торговий Дом «Миколаївіндодяг» укладеним на умовах поданого ПАТ «Миколаївобленерго» проекту цього договору з додатками № № 8, 10 до нього від 11 березня 2015 року, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України у звязку з відсутністю предмета спору.

В решті частини позовних вимог має бути відмовлено.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає інші доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного задоволення вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дом «Миколаївіндодяг» задовольнити частково.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 30 червня 2015 року у справі № 915/614/15 скасувати.

Позов задовольнити частково.

Вважати договір про постачання електричної енергії № 44/5805 з додатком № 2 до нього «Перелік обєктів споживача» між Публічним акціонерним товариством «Миколаївобленерго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дом «Миколаївіндодяг» укладеним на умовах поданого Публічним акціонерним товариством «Миколаївобленерго» проекту цього договору з додатком № 2 до нього від 11 березня 2015 року.

В частині позовних вимог про визнання договору про постачання електричної енергії № 44/5805 з додатками № № 8, 10 до нього між Публічним акціонерним товариством «Миколаївобленерго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дом «Миколаївіндодяг» укладеним на умовах поданого Публічним акціонерним товариством «Миколаївобленерго» проекту цього договору з додатками № № 8, 10 до нього від 11 березня 2015 року, провадження у справі № 915/614/15 припинити на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України у звязку з відсутністю предмета спору.

В решті частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дом «Миколаївіндодяг» (54001, м. Миколаїв, вул. Радянська, 2-Г ) на користь Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» (54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська,40 ) 1218 грн. судового збору.

Повернути Публічному акціонерному товариству «Миколаївобленерго» (54017, м. Миколаїв, вул.Громадянська,40, ) з Державного бюджету України зайво сплачений за платіжним дорученням № 2666 від 19.12.2014р. судовий збір у сумі 609 грн.

Доручити господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Величко Т.А.

ОСОБА_1