РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2015Справа №910/17146/15

За позовомУправління Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області
доПублічного акціонерного товариства «Український професійний банк»
простягнення 5 103,00 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Шевченко О.Л.
від відповідача:Шабліовська В.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області (надалі - «Управління») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» (надалі - «Банк») про стягнення 5 103,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неналежним чином виконане зобов'язання з оплати наданих послуг за договором №112/912 від 12.07.2012 р., у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 5 103,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.07.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 27.07.2015 р.

Судове засідання 27.07.2015 р. не відбулося, у зв'язку з чим ухвалою господарського суду міста Києва від 04.08.2015 р. розгляд справи призначено на 17.08.2015 р.

Представник позивача в судове засідання з'явилася, надала пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримала повністю.

Представник відповідача в судове засідання з'явилася, на виконання вимог ухвали суду через канцелярію подала документи та відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав того, що в установі Банку введено тимчасову адміністрацію, що унеможливлює задоволення вимог кредиторів.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2012 р. між Управлінням (виконавець) та Банком був укладений договір про охорону установи банку: відділення Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк», м. Чернігів, пр. Миру, 17, Державною службою охорони при МВС України №112/912 (надалі - «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору виконавець зобов'язується здійснювати охорону об'єктів, що належать банку, а також валютних цінностей, що в них зберігаються, а банк зобов'язується своєчасно здійснювати оплату послуг виконавця на умовах і в порядку, встановлених цим договором.

Згідно з п. 4.1 Договору ціна послуг охорони об'єктів охорони та валютних цінностей за цим договором визначена у протоколі узгодження ціни за здійснення заходів охорони (додаток 3 до цього договору), що є невід'ємною частиною цього договору.

За змістом п. 4.2 Договору оплата за надані охоронні послуги здійснюється банком щомісячно до 10 числа поточного місця, у порядку передоплати банком відповідної суми, вказаної у розрахунку вартості наданих послуг (додаток 4 до договору), згідно з виставленими виконавцем до 5 числа поточного місяця, обґрунтованими розрахунковими документами.

На виконання умов Договору у травні 2015 року позивачем були надані, а відповідачем прийняті послуги на суму 5 103,00 грн., що підтверджується актом прийому-здачі виконаних робіт/послуг №ОРМ-000000129 від 31.05.2015 р.

Спір у справі виник у зв'язку з неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання за Договором в частині сплати вартості наданих послуг у розмірі 5 103,00 грн.

Договір є договором надання послуг, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Позивачем було надано відповідачу послуги на суму 5 103,00 грн., що підтверджується підписаним сторонами актом прийому-здачі виконаних робіт/послуг №ОРМ-000000129 від 31.05.2015 р.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом п. 4.2 Договору оплата за надані охоронні послуги здійснюється банком щомісячно до 10 числа поточного місця, у порядку передоплати банком відповідної суми, вказаної у розрахунку вартості наданих послуг (додаток 4 до договору), згідно з виставленими виконавцем до 5 числа поточного місяця, обґрунтованими розрахунковими документами.

Оскільки матеріали справи не містять доказів виставлення позивачем розрахункових документів для оплати Банком наданих у травні 2015 року послуг, суд вважає, що строк оплати таких послуг настав після підписання сторонами акту №ОРМ-000000129 від 31.05.2015 р.

Таким чином, заборгованість відповідача становить 5 103,00 грн., а строк виконання грошового зобов'язання відповідача по оплаті наданих послуг на момент звернення позивача із позовом до суду настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В той же час, на підставі постанови Правління Національного банку України від 28.05.2015 р. № 348 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.05.2015 р. №107 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УПБ», згідно з яким з 29.05.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Банку.

Положеннями статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Статтею 1 вказаного Закону унормовано, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банків.

Відповідно до статті 2 Закону кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Згідно із ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду; уповноважена особа Фонду має право, зокрема, продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі Договору у відповідача перед позивачем виникли зобов'язання, зокрема, щодо оплати наданих послуг за Договору на суму 5 103,00 грн.

Таким чином, враховуючи, що відповідач є кредитором позивача за Договором щодо виконання відповідачем зобов'язань за зазначеним договором, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення заборгованості за надані послуги, є саме вимогою кредитора та не може бути виконана відповідачем в силу положень ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв'язку із введенням у відповідача тимчасової адміністрації з 29.05.2015 р.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог Товариства до Банку з викладених в позові правових підстав необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Управління Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.08.2015 р.

Суддя В.П. Босий