ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2015 р.Справа № 922/3404/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом Прокурора Городнянського району Чернігівської обл., м. Городня в інтересах держави в особі ДП "Городнянське лісове господарство", м. Городня
до ТОВ "Укрметалпромінвест", м. Харків
про про стягнення коштів
за участю представників сторін:

прокурора - Стрельнікова Є.В. посв.№ 009153 від 13.10.2012р.

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Городнянського району Чернігівської області звернувся до господарського суду Харківської області в інтересах держави в особі позивача - ДП "Городнянське лісове господарство" з позовом, в якому просить стягнути з відповідача - ТОВ "Укрметалпромінвест" заборгованість за непоставлену продукцію в розмірі 9000,00 грн., штраф в сумі 358,20 грн. та судовий збір, мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем його зобов'язань за договором поставки №76/14 - Гр. від 01.04.2014р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.07.15 р., за клопотанням відповідача, строк розгляду справи продовжено по "26" серпня 2015 року.

Прокурор в судовому засіданні 25.08.2015р. просив позов задовольнити. Після судового засідання від прокурора надійшли додаткові пояснення з додатками.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги суду не виконав, письмовий відзив не надав.

На адресу суду повернулась копія ухвали господарського суду Харківської області про порушення провадження по справі від 11.06.15 р., яка була направлена на адресу відповідача, з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Вищезазначена ухвала була направлена на адресу: 61001, м. Харків, вул. Плеханівська, б. 92/А, відповідно до відомостей, зазначених у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У пункті 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи викладене, суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення прокурора, суд встановив наступне.

01.04.2014 між ДП "Городнянське лісове господарство" (позивач, покупець) та TOB "Укрметалпромінвест" (відповідач, продавець) було укладено договір поставки № 76/14-Гр (далі - договір) (а.с. 13-16), відповідно до умов якого (п. 1.1), предметом поставки за даним договором є: дріт (катанка гладка в бунтах), діаметром 5,5мм., марка сталі СТ З СП, надалі - товар, що визначений у додатку №1 до договору. Продавець зобов'язався у 2014 році поставити покупцю товар, а покупець - прийняти його і оплатити. Обсяг та термін поставки визначається замовником згідно потреб (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 3 договору, ціна поставленого товару, з врахуванням ПДВ, становить 91000,00 грн.

Додатком № 1 до договору є специфікація, у якій вказано, що вартість 1 тони катанки гладкої в бунтах діаметром 5,5 марки сталі CT 3 - 9100 грн., 10 тон (загальна кількість товару, яку замовлено) - 91000,00 грн.

Водночас, згідно умов договору (п. 3.3), кількість товару, що постачається може бути зменшена за згодою сторін, залежно від реального фінансування видатків.

Відповідно до п. 4.1 договору, розрахунки за договором проводяться покупцем шляхом 100 % оплати, яка здійснюється на підставі виставленого рахунку продавцем після прийняття та підписання акту приймання передачі товару на складі покупця того ж дня або за домовленістю сторін.

Датою поставки вважається дата передачі товару покупцю, що підтверджується актами, товарними накладними на отримання товару (п. 5.3 договору).

Таким чином, за умовами спірного договору, позивач мав оплатити товар після його прийняття та підписання акту приймання передачі товару на складі покупця того ж дня.

Відійшовши від умов договору, позивач, до прийняття товару, перерахував на рахунок відповідача 9000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 18.11.2014 № 3022 (а.с. 18).

Строк поставки товару, згідно п. 5.1 договору, встановлено до 31.12.2014 р.

Прокурор, в обґрунтування своїх позовних вимог, зазначає, що дотепер поставка дроту на суму 9000,00 грн. відповідачем не здійснена, чим порушено права позивача та створено останньому перешкоди у належному та повноцінному здійсненні господарської діяльності.

23.01.2015 ДП "Городнянське лісове господарство" складено акт звірки взаєморозрахунків за період з 18.11.2014 по 31.11.2014, який надіслано відповідачу поштовим зв'язком разом із претензією від 27.01.2015 № 39 (а.с. 19-20).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вже було зазначено, строк поставки товару, згідно з п. 5.1 договору, встановлено до 31.12.2014 р.

Втім, оскільки позивач відійшов від умов договору та перерахував поза його умовами на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 9000,00 грн., умови спірного договору, зокрема, щодо строків поставки відповідачем товару поширюватись на даний правочин не можуть.

Так, згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочин вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2 ст. 205 ЦК України).

Таким чином, прийнявши оплату, відповідач взяв на себе зобов'язання з поставки оплаченого товару.

Проте, позивач нові строки поставки не встановив, щодо терміни поставки товару на вказану суму з відповідачем не домовився.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

27.01.2015 р. позивач направив на адресу відповідача претензією від № 39 (а.с. 20), в якій просив перерахувати кошти в сумі 9000,00 грн. але жодних вимог щодо поставки товару на вказану суму не висловлював.

Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність вимоги позивача щодо поставки відповідачем товару на суму 9000,00 грн., суд приходить до висновку, що, станом на час розгляду справи, зобов'язання відповідача щодо поставки позивачу товару на суму 9000,00 грн. не виникло, а отже, посилання прокурора на порушення відповідачем строків поставки зазначеного товару не відповідають дійсності.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ГПК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Суд наголошує, що лише факт перерахування позивачем грошових коштів у якості оплати за товар в сумі 9000,00 грн. на рахунок відповідача не може бути підставою для вимог щодо повернення зазначених коштів.

Враховуючи викладене беручи до уваги те, що строк поставки товару на суму 9000,00 грн. не настав, вимога щодо повернення грошових коштів на вказану суму є передчасною та такою, що підлягає відхиленню.

За таких обставин, вимога про стягнення з відповідача штрафу (неустойки) в сумі 358,20 грн., у зв'язку з порушенням строків поставки товару на суму 9000,00 грн. за спірним договором є неправомірною та такою, що підлягає відхиленню.

Крім того, суд наголошує, що прокурор в обґрунтування своєї позовної заяви посилається на положення глави 83 ЦК України "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" та, зокрема, на ст. 1212, в якій зазначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

В той же час, у висновках Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за II півріччя 2014 р. зазначено, що стаття 1212 ЦК України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте з допомогою інших спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 вересня 2014 р. у справі N 6-122цс14).

Отже, враховуючи договірний характер правовідносин між позивачем та відповідачем, посилання прокурора на ст. 1212 ЦК України в даному випадку є невиправданими.

За таких підстав, вимоги прокурора є позбавленими фактичного та правового обґрунтування, такими, що не відповідають як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, у зв'язку з ненаданням доказів в підтвердження обставин, викладених у позові, що порушує умови ст. 33 ГПК України, згідно якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень та подати відповідні докази.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В зв'язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до чинного господарського процесуального законодавства, беручи до уваги звільнення прокурора від сплати судового збору, судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок позивача до державного бюджету України.

Керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 202, 203, 215, 626, 628, 638 Цивільного кодексу України, статтями 179, 180, 193, 207 Господарського кодексу, статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Стягнути з Державного підприємства "Городнянське лісове господарство" (15100, м. Городня, вул. Жовтнева, б. 54, ) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 31.08.2015 р.

Суддя Т.В. Інте