РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2015Справа №910/16546/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм»
доПідприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Фалбі»
простягнення 78430,42 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача Цімох В.М. - представник;
від відповідача не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Фалбі» 3% річних та індексу інфляції за період прострочення з 14.06.2013 по 22.06.2015 на загальну суму 78430,42 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням господарського суду міста Києва від 11.07.2013 у справі № 910/8236/13, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2013 позовні вимоги позивача до відповідача задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 143551,48 грн. боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 10719,83 грн. - 3% річних від суми заборгованості, 3085,43 грн. - судового збору, в іншій частині позовних вимог відмовлено. При цьому, господарський суд міста Києва в рішенні № 910/8236/13 від 11.07.2013 встановив, що сума основного боргу складає 133835,85 грн. В період з 14.06.2013 по 22.06.2015 під час виконання рішення суду № 910/8236/13 від 11.07.2013 ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві перерахувало стягувачу (позивачу) частину суми заборгованості. Враховуюче те, що станом на 22.06.2015 у відповідача існує непогашена заборгованість перед позивачем на суму 104948,07 грн., згідно рішення Господарського суду міста Києва №910/8236/13 від 11.07.2013 кінцевою датою нарахування 3% річних та інфляційної складової на суму основного боргу є 13.06.2013, то позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача за період з 14.06.2013 по 22.06.2015 3% річних у розмірі 7135,40 грн. та інфляційні втрати у розмірі 71295,02 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2015 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/16546/15 та розгляд справи призначено на 23.07.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2015, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, неподанням сторонами витребуваних судом документів, поданим відповідачем клопотанням про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 06.08.2015.

Представник позивача в судове засідання 06.08.2015 з'явився, позов підтримав.

Відповідач повноважних представників в судове засідання не направив, відзив на позов не надав.

Оскільки відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті, справа відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» (продавець, позивач) та Підприємством з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Фалбі» (покупець, відповідач) було укладено договір № 4/2009, відповідно до умов якого, продавець продав, а покупець купив товар (лікарські препарати та засоби косметичної промисловості) в асортименті, кількості та за цінами, що вказані у видаткових накладних (п.1.1).

Як зазначає позивач у позовній заяві, ним було поставлено товар на адресу відповідача, проте відповідач за отриманий товар не сплатив, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/8236/13 від 11.07.2013, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2013 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» до Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Фалбі» задоволено частково, стягнуто з Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Фалбі» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» 143551,48 грн. боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 10719,83 грн. - 3% річних від суми заборгованості, 3085,43 грн. - судового збору, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

При цьому, Господарським судом міста Києва в описовій частині рішення № 910/8236/13 від 11.07.2013 зазначено про те, що позивачем подано чергову (останню) заяву про збільшення розміру позовних вимог 13.06.2013, а в мотивувальній частині цього ж рішення встановлено, що сума основного боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 133835,85 грн.

22.11.2013 державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження №40882843 по наказу Господарського суду міста Києва №910/8236/13 від 11.09.2013 на суму у розмірі 157356,74 грн.

Згідно платіжних доручень №6681 від 30.12.2014 на суму 6057,69 грн., №6680 від 17.01.2015 на суму 475,25 грн., №1213 від 05.03.2015 на суму 8210,59 грн., №1945 від 25.03.2015 на суму 11224,74 грн., №3241 від 30.04.2015 на суму 2919,51 грн. ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві за виконавчим провадженням №40882843 перерахувало позивачу загальну суму у розмірі 28887,78 грн.

Станом на 22.06.2015 у відповідача перед позивачем існує заборгованість за поставлений товар у розмірі 104948,07 грн.

Враховуючи те, що рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/8236/13 від 11.07.2013 на час розгляду справи виконано частково, ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві за виконавчим провадженням №40882843 перераховано позивачу загальну суму у розмірі 28887,78 грн., позивач, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача за період з 14.06.2013 по 22.06.2015 3% річних у розмірі 7135,40 грн. та інфляційні втрати у розмірі 71295,02 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, факти, встановлені у рішенні господарського суду Київської області від 10.03.2015 у справі №911/323/15 не доказуються при розгляді даної справи.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/8236/13 від 11.07.2013, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.09.2013 встановлено, що сума основної заборгованості відповідача перед позивачем по договору № 4/2009 від 25.06.2009,складає 133835,85 грн.

Оскільки станом на дату звернення позивача з позовом до Господарського суду міста Києва рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/8236/13 від 11.07.2013 виконано частково на суму 28887,78 грн., несплачена відповідачем сума основного боргу станом на 22.06.2015 складає 104948,07 грн., то суд приходить до висновку про те, що позивачем правомірно заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні втрат.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно з ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частиною 1 ст.692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В рішенні Господарського суду міста Києва № 910/8236/13 від 11.07.2013 встановлено факт прострочення виконання відповідачем зобов'язання по оплаті переданого йому позивачем на підставі видаткових накладних товару, а отже вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, за розрахунком позивача, який перевірено судом.

При цьому, суд погоджується з періодом, за який позивачем нараховано 3% річних та інфляційні втрати, а саме з 14.06.2013 по 22.06.2015, оскільки остання заява про збільшення позовних вимог була подана позивачем 13.06.2013, про що вказано в рішенні Господарського суду міста Києва № 910/8236/13 від 11.07.2013.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та про стягнення з відповідача на користь позивача за період з 14.06.2013 по 22.06.2015 3% річних у розмірі 7135,40 грн. та інфляційних втрат у розмірі 71295,02 грн.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Фалбі» (03170, м. Київ, вул. Тулузи, буд. 3-Б, ідентифікаційний код 21568905) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» (04201, м. Київ, пр. Маршала Рокосовського, 8-Б, ідентифікаційний код 22911541) за період з 14.06.2013 по 22.06.2015 3% річних у розмірі 7135 (сім тисяч сто тридцять п'ять) грн. 40 коп., інфляційні втрати у розмірі 71295 (сімдесят одна тисяча двісті дев'яносто п'ять) грн. 02 коп. та судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 18.08.2015

Суддя Ю.М. Смирнова