ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"25" серпня 2015 р. Справа № 918/859/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ТД Міжрегіональні ресурси"

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "РІВНЕ-ЧАЙКА"

про стягнення заборгованості в сумі 49712,23 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: представник ОСОБА_2

від відповідача: представник не з"явився

Статті 20,22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ТД Міжрегіональні ресурси" (надалі Позивач) звернулося в господарський суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Рівне-Чайка" (надалі Відповідач) в якому просить стягнути з останнього 49712 грн. 23 коп., в т.ч. заборгованість за поставлений товар - 49417,78 грн., та 294,45 грн. 3% річних.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач відзиву на позов суду не надав, явку представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення №547, №600.

Керуючись ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без відзиву відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому господарський суд керувався наступним.

04 вересня 2014 року між Позивачем та Відповідачем укладено Договір поставки № 04/30 (далі - Договір) з протоколом розбіжностей від 04 вересня 2014 року за умовами якого Позивач (Постачальник) зобов'язався поставляти Товар по цінах і в асортименті вказаних в Специфікації (Додаток №1), разом із супровідною документацією, відповідно до поданих Відповідач (Покупцем) та підтвердженим Позивачем замовлень, а Відповідач зобов'язався приймати такі Товарі і оплачувати.

Відповідно до п. 2.1. Договору ціни на Товари, що поставляються, вказуються в Специфікації і видаткових накладних, які з моменту їх підписання є невід'ємною частиною Договору. Ціни вказуються в національній валюті включаючи ПДВ, а також вартість упаковки, маркування і доставки Товарів Позивачем у вказане в замовленні місце поставки. Ціни, що вказані в погодженій сторонами Специфікації і видаткових накладних не індексуються незалежно від зміни індексу інфляції в Україні.

В період з 17 квітня по 30 квітня 2015 року Позивачем було поставлено, а Відповідачем прийнято товарно-матеріальні цінності на загальну суму 57483,80 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними:

- № МР 00032791 від 17.04.2015 року на суму 24998,50грн.;

- № МР 00033443 від 21.04.2015 року на суму 4641,72 грн.;

- № МР 00033447 від 21.04.2015 року на суму 20778,68 грн.;

- № МР 00036728 від 30.04.2015 року на суму 6539,24 грн.;

- № МР 00036734 від 30.04.2015 року на суму 525,66 грн..

Зазначені накладні скріплені печаткою Позивача, а також підписані та скріплені печаткою Відповідача.

Відповідно до п. 6.1 Договору ( в редакції Протоколу розбіжностей) сторони погодили строк оплати товару - 30 календарних днів від дати поставки, вказаної у накладній.

Однак, в порушення умов укладеного Договору Відповідач станом на день винесення рішення за поставлений товар розрахувався частково, а саме в розмірі 10 000, 00 грн. (довідка № 773765985 від 25.08.2015р.).

Таким чином, заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 49417,78 грн.

Відповідно до п. 5.1. Договору підставою приймання Товару Відповідачем є відповідність поставки замовленню Відповідача, підтвердженого Позивачем. Приймання Товару по кількості та якості Відповідачем в порядку, передбаченому Договором, а у випадках, не врегульованих Договором сторони керуються Інструкціями №П-6 від 15.06.1965 і №П-7 від 15.06.1966 р.

Відповідно до п. 5.2. Договору при поставці Товару, Відповідач приймає товар по кількості, шляхом перевірки наявності Товару з кількістю, вказаною в накладній. Якщо в процесі прийому Товару по кількості виявиться невідповідність - оформляється Акт розбіжностей і в видатковій накладній робиться відмітка "АКТ додається", після чого Акт прикріплюється до накладної і є невід'ємною її частиною.

Як вбачається з матеріалів справи, жодних зауважень з приводу кількості чи якості поставленого Товару Відповідач до Позивача не мав, однак за поставлений Товар розрахувався частково.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, на підставі ст. 625 ЦК України Позивач нарахував Відповідачу 294,45 грн. три відсотки річних за період з 19.05.2015 р. по 28.07.2015 р.

Судом було перераховано три відсотки річних та встановлено, що за період з 19.05.2015 р. по 28.07.2015 р. (враховуючи часткову сплату Відповідачем заборгованості в розмірі 10 000, 00 грн.) три відсотки річних становлять 294,45 гривень.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Кодексу.

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

За змістом ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

З наданих Позивачем доказів вбачається, що Позивач прийняті на себе зобовязання виконав належним чином, проте Відповідачем розрахунків в повному обсязі проведено не було.

Доказів на обґрунтування своїх заперечень, а також доказів сплати боргу під час розгляду справи Відповідач суду не надав.

Враховуючи викладене вище, заслухавши пояснення позивача, враховуючи докази надані Позивачем на підтвердження заявлених вимог, - вимоги Позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 49 ГПК України судові витрати в розмірі 1 827 грн., покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Рівне-Чайка" (33003, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Гагаріна, 16, код 39319810) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ТД Міжрегіональні ресурси" (45200, Волинська обл., м. Ківерці, вул. Шевченка, 35 код 35184264) 49 417 грн. 78 коп. (сорок дев'ять тисяч чотириста сімнадцять грн. 78 коп.) основного боргу, 294 грн. 45 коп. (двісті дев'яносто чотири грн. 45 коп) 3% річних та 1827 грн. 00 коп. (тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп. ) судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 26 серпня 2015 року.

Суддя Марач В.В.