РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року Справа №902/558/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дужич С.П.

судді Павлюк І. Ю. ,

судді Мамченко Ю.А.

при секретарі Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (угода №19 від 20.05.2015р.)

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність від 07.04.2015р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення господарського суду Вінницької області від 19 червня 2015 року у справі №902/558/15 (суддя Стефанів Т.В.)

за позовом ОСОБА_3

до Дочірнє підприємство "Українська Горілчана Компанія "Nemiroff"

про стягнення 51479,76 грн. заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

19 червня 2015 року, рішенням господарського суду Вінницької області було відмовлено у позові ОСОБА_3 до ДП "УГК "Nemiroff" про стягнення 51479,76 грн. заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди

ОСОБА_3, не погоджуючись з прийнятим рішенням, в своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки судом не враховано, що накази про простій були видані без оформлення актів простою, з якими її ніхто не ознайомлював. В цей час, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень відбулось більше 200 судових засідань за участю підприємства, тому були відсутні правові підстави застосовувати до неї оплату заробітку у розмірі 2/3 посадового окладу за місяць. Крім того, відповідачем допущено затримку розрахунку при звільненні, оскільки вона звільнилась 01 грудня 2014 року, а повідомлення про можливість отримання повного розрахунку з підприємством, отримала 08 грудня 2014 року.

Також, вважає, що господарським судом безпідставно було відмовлено у задоволенні моральної шкоди, завданої відповідачем внаслідок порушення її трудових прав (звернення забезпечити робочим місцем, видати довідку про доходи за 2014 рік, надати соціальну відпустку, звільнити та провести вчасно повний розрахунок).

ДП "УГК "Nemiroff" у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає дане рішення таким, що прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки керівництвом боржника було прийнято накази про простої, які розміщувались на дошках оголошень в період перебування у яких позивачу був виплачений заробіток у розмірі 2/3 посадового окладу за місяць, як це встановлено законодавством. Позивач займала посаду начальника відділу юридичного супроводу виробничої діяльності підприємства, значний період виробнича діяльність на підприємстві майже не проводилась, а тому, в період простою, судових справ претензійного характеру не було, а по інших судових справах вона не могла приймати в них участь. Затримку з розрахунком ОСОБА_3 підприємство допустило у один день тому, що вона звільнилась 01 грудня 2014 року, а кошти на її рахунок були направлені підприємством 02 грудня 2014 року. Не з вини відповідача банком були зараховані дані кошти лише 03 грудня 2014 року.

Порушень трудових прав з боку ДП "УГК "Nemiroff" до позивача, що виключає обовязок відшкодувати їй моральну шкоду.

Також, просить застосувати до позовних вимог ОСОБА_3 наслідки пропуску позовної давності.

16 липня 2015 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 12 серпня 2015 року.

У судовому засіданні представники сторін підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

02 квітня 2012 року, наказом генерального директора ДП "УГК "Nemiroff" №366-НК ОСОБА_3 була прийнята на роботу за сумісництвом на повну ставку на посаду начальника відділу юридичного супроводу виробничої діяльності з посадовим окладом у 4374,00 грн. (т.1 а.с.12, 14)

24 та 31 березня, 07 та 24 квітня, 02 червня, 01 липня, 01 серпня, 01 вересня та о1 жовтня 2014 року, наказами генерального директора ДП "УГК "Nemiroff" №24/03/14, №22/04/14, №02/06/2014, №27/06/2014, №31/07/2014, №01/09/2014, №01/10/2014 про простій підприємства, було затверджено акти про простій та встановлено простій на підприємстві, в загальному, з 24 березня по 10 жовтня 2014 року з проведенням розрахунку по заробітній платі відповідно до вимог ст.113 КЗпП України. (т.1 а.с.45-52, 174-183)

22 липня 2014 року, ухвалою господарського суду Вінницької області, у справі №902/798/14, було порушено провадження у справі про банкрутство ДП "УГК "Nemiroff".

11 жовтня 2014 року, наказом генерального директора ДП "УГК "Nemiroff" №11/10/2014 "Про оголошення простою" було оголошено простій для ОСОБА_3 з 11 жовтня по 13 листопада 2014 року з проведенням розрахунку по заробітній платі відповідно до вимог ст.113 КЗпП України. (т.1 а.с.53, 184)

07 листопада 2014 року, листом №14-15/0936/1 повідомило позивача що з 10 жовтня 2014 року підприємство не перебуває в простої та вимагало надати пояснення причин відсутності на роботі. (т.1 а.с.40)

01 грудня 2014 року, позивач подала відповідачу заяву про звільнення на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України. (т.1 а.с.54-56)

01 грудня 2014 року, наказом генерального директора ДП "УГК "Nemiroff" №378-НК "Про звільнення" ОСОБА_3 було звільнено з роботи з 01 грудня 2014 року на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористану відпустку 105 днів та вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку. (т.1 а.с.58-59)

02 грудня 2014 року, платіжним дорученням №196595 на суму 27572,52 грн. відповідач перерахував позивачу зазначені кошти в банк ПАТ "ОСОБА_4 ОСОБА_1" через ПАТ "Банк Восток". (т.1 а.с.200-201)

02 грудня 2014 року, листом №14-15/0985 відповідач направив позивачу копію наказу про звільнення та повідомив про повне проведення розрахунку і направлення коштів у сумі 27572,52 грн. на її імя в ПАТ "ОСОБА_4 ОСОБА_1", який був відправлений відповідачем 04 грудня 2014 року та отриманий нею 11 грудня 2014 року. (т.1 а.с.57, 61, 115)

Згідно довідки №Р7-В67/31-174 виданої Немирівським відділенням Вінницької обласної дирекції ПАТ "ОСОБА_5 ОСОБА_1" від 09 грудня 2014 року, за період з 12 березня по08 грудня 2014 року, через грошові перекази "Аваль Експрес" на ім'я ОСОБА_3 від ДП "УГК "Nemiroff" надходили наступні суми: 24 квітня 2014 року - 2334,06 грн., 05 травня 2014 року - 1602,36 грн., 21 травня 2014 року - 786,87 грн., 06 червня 2014 року - 2389,64 грн., 24 червня 2014 року - 1139,43 грн., 09 липня 2014 року - 1250,21 грн., 13 серпня 2014 року - 2389,21 грн., 28 жовтня 2014 року - 2345,86 грн., 17 листопада 2014 року - 815,82 грн., 01 грудня 2014 року - 4520,50 грн., 03 грудня 2014 року - 27572,52 грн. (т.1 а.с.17)

17 грудня 2014 року, відповідачем було направлено заяву до правоохоронних органів про притягнення позивача до кримінальної відповідальності за ст.ст. 185, 191, 263, 307, 309, 367 КК України. (т.1 а.с.63-69)

27 січня 2015 року, начальник Немирівського РВ УМВС України у Вінницькій області листом №577 повідомив адвоката позивача, що в діях ОСОБА_3 не виявлено ознак злочину. (т.1 а.с.70)

01 квітня 2015 року, рішенням Немирівського районного суду Вінницької області, у справі №140/3/15-ц, було задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ДП "УГК "Nemiroff" про зміну мотивувальної частини наказу про звільнення. (т.1 а.с.33-39)

25 травня 2015 року, рішенням апеляційного суду Вінницької області, у справі №140/3/15-ц, було скасоване рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 01 квітня 2015 року і відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні її позовних вимог. (т.1 а.с.155-157)

29 квітня 2015 року, ОСОБА_3 звернулась до господарського суду Вінницької області з позовом до ДП "УГК "Nemiroff" про стягнення 51479,76 грн. заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що вона з 02 квітня 2012 року по 01 грудня 2015 року працювала на повній ставці за сумісництвом на посаді начальника відділу юридичного супроводу виробничої діяльності відповідача. При звільнені не проведений у повному обсязі і вчасно розрахунок. Так, не виплачено заборгованість по заробітній платі у розмірі 10861,10 грн. за період з квітня по листопад 2014 року, за час простою, оскільки вона з наказами про простій не була ознайомлена і в них не вказувалось про обмеження оплати праці в розмірі 2/3 посадового окладу, а тому відповідач повинен сплатити їй заробітну плату в розмірі повного окладу. Також, просить стягнути з відповідача 30618,00 грн. за затримку розрахунку при звільненні на 140 днів, виходячи із середнього заробітку за день у 218,70 грн.

Крім того, просить стягнути з ДП "УГК "Nemiroff" 10000,00 грн. моральної шкоди, за завдані моральні страждання внаслідок порушення її законних трудових прав та безпідставними обвинуваченнями з боку керівництва підприємства у злочинах та переслідуванні. (т.1 а.с.2-8)

19 червня 2015 року, рішенням господарського суду Вінницької області було відмовлено у позові ОСОБА_3 до ДП "УГК "Nemiroff" про стягнення 51479,76 грн. заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди. (т.1 а.с.207-211)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно п.7 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення у спорах про стягнення заробітної плати і поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 липня 2014 року ухвалою господарського суду Вінницької області, у справі №902/798/14, було порушено провадження у справі про банкрутство ДП "УГК "Nemiroff". (т.1 а.с.73)

Відповідно до п.4 ст. 10 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд вірно дійшов висновку, що спір про поновлення на роботі та виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача до відповідача, стосовно якого порушено справу про банкрутство відноситься до компетенції господарського суду і підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 з 02 квітня 2012 року працювала на посаді начальника відділу юридичного супроводу виробничої діяльності ДП "УГК "Nemiroff" з окладом згідно штатного розпису в розмірі 4374,00 грн. (т.1 а.с.12, 14, 97-105)

В період з 24 березня по 10 жовтня 2014 року, за наказами генерального директора ДП "УГК "Nemiroff", відповідач перебував у стані простою. (т.1 а.с.45-52, 174-183)

Крім того, ДП "УГК "Nemiroff" видано наказ №11/10/2014 щодо ОСОБА_3, за яким позивачу продовжено простій, не з вини працівника, з 11 жовтня 2014 року по 13 листопада 2014 року. (т.1 а.с.53, 184)

В зазначених наказах було зобовязано бухгалтерію ДП УГК Nemiroff провести нарахування заробітної плати у відповідності до положень ст. 113 КЗпП України, із розрахунку 2/3 тарифної ставки (окладу) встановленого працівникові до моменту закінчення вимушеного простою.

Дані накази ніким не скасовані, не оспорювались і недійсними не визнавались.

Згідно ст. 34 КЗпП України, простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

За приписами ч.1 ст. 113 КЗпП України, час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче 2/3 тарифної ставки встановленого працівникові розряду на момент простою.

Оскільки, про простій на підприємстві повідомлялось загальнодоступним способом - оголошенням та виданням відповідних наказів, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про безпідставність заявлених в цій частині ОСОБА_3 позовних вимог про стягнення на її користь 10861,10 грн. заробітної плати за період з квітня по листопад 2014 року, за час простою, з тих підстав, що відповідач повинен сплатити їй заробітну плату за цей період в розмірі повного окладу.

Щодо посилань позивача на те, що під час простою відбулось більше 200 судових засідань за участю підприємства, а тому були відсутні правові підстави застосовувати до неї, як до начальника відділу юридичного супроводу виробничої діяльності, оплату заробітку у розмірі 2/3 посадового окладу за місяць, колегією суддів оцінюється критично, оскільки ОСОБА_3 не надано в суд жодного доказу (рішення, ухвали суду, протоколу судового засідання), в яких би вказувалось, що вона приймала участь у цих засіданнях в якості представника ДП УГК Nemiroff. Судові засідання, як позивач сама зазначає, відбувались з приводу порушення щодо підприємства провадження про банкрутство, а тому при наявності в штаті ДП УГК Nemiroff юридичного департаменту (т.1 а.с.189), вона, як начальник відділу юридичного супроводу виробничої діяльності підприємства, не могла приймати участь в цих засіданнях.

01 грудня 2014 року, позивачем було подано заяву про звільнення на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України з 01 грудня 2014 року, у звязку із невиконанням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору. (т.1 а.с.54-56)

В цей же день, генеральним директором був виданий наказ №378-НК "Про звільнення", яким було звільнено позивача з роботи з 01 грудня 2014 року на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України, у звязку із невиконанням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору, з виплатою компенсації за невикористану відпустку 105 днів та вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку. (т.1 а.с.58-59)

При її розрахунку, ОСОБА_3 було нараховано: вихідну допомогу - 14106,15 грн., компенсацію за 105 днів невикористаної відпустки - 19747,35 грн., оклад за 1 день в сумі 191,21 грн. та компенсацію за несвоєчасний розрахунок при звільненні в 1 день - 218,70 грн., а всього, з відрахуванням обов'язкових платежів, - 27572,52 грн. (т.1 а.с.60, 164)

Платіжним дорученням №196595 від 02 грудня 2014 року на суму 27793,10 грн. дані кошти були перераховані на рахунок позивача.

Як вбачається з довідки №Р7-В67/31-174, виданої Немирівським відділенням Вінницької обласної дирекції ПАТ "ОСОБА_5 ОСОБА_1" від 09 грудня 2014 року, через грошові перекази "Аваль Експрес" на ім'я ОСОБА_3 від 03 грудня 2014 року надійшли зазначені кошти у розмірі 27572,52 грн. (т.1 а.с.17)

Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в день звільнення, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно актів перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, проведеними Територіальною державною інспекцією з питань праці у Вінницькій області 20 лютого та 26 березня 2015 року, відсутні порушення порядку та оплати праці працівників ДП "УГК "Nemiroff". (т.1 а.с.122-141)

Тому, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про те, що розрахунок з позивачем при її звільненні був затриманий на один день, за затримку якого на цей період підприємство сплатило ОСОБА_3 компенсацію (у розмірі середнього заробітку) в сумі 218,70 грн., і невчасне зарахування цих коштів банком на рахунок позивача, відбулось не з вини відповідача, і, відповідно, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача середнього заробітку у розмірі 30618,00 грн. за час затримки з нею розрахунку не підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи, що судом не встановлено порушень трудових прав ОСОБА_3 щодо отримання належних грошових сум при простої та звільненні, судова колегія також погоджується з висновками місцевого господарського суду, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення 10000,00 грн. моральної шкоди, оскільки такі вимоги є похідними від наявності порушення її законних прав, які позивачем доведено не було та судом не встановлено при розгляді даної справи.

Інші заперечення відповідача, викладені у апеляційній скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 43 ГПК України із всебічним, повним та обєктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для скасування рішення господарського суду та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 49, 105 ГПК України, у зв'язку з відмовою в її задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Вінницької області від 19.06.15 р. у справі №902/558/15 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №902/558/15 повернути господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Мамченко Ю.А.