ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.08.2015р. Справа №905/652/15

за позовом: ОСОБА_1 акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», м.Київ,

до відповідача: ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», м.Запоріжжя,

про стягнення 6410,55 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, ОСОБА_1 акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», м.Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», м.Запоріжжя про стягнення 6410,55 грн в якості виплати страхового відшкодування.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на виплату ОСОБА_2 страхового відшкодування згідно із договором №АМ/038943 від 13.06.2012р. добровільного страхування наземних транспортних засобів, внаслідок чого до ОСОБА_1 акціонерного товариства «ПЗУ Україна» перейшло право вимоги до відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву не представив, у заяві №450-17/1 від 05.08.2015р. розгляд справи просив здійснити без участі представника ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА».

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобовязують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що сторони, зокрема, у судове засідання 13.08.2015р. на виклик суду не зявились, справа може бути розглянута за наявними в ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаних учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Згідно із ст.16 «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Як свідчать матеріали справи, 13.06.2012р. між ОСОБА_1 акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено договір №АМ/038943 добровільного страхування наземних транспортних засобів, відповідно до якого застраховано наступний автомобіль:

марка/модель: Toyota Corolla,

реєстраційний номер: АХ 1134 АМ,

рік випуску: 2010.

За змістом п.3 договору №АМ/038943 від 13.06.2012р. вигодонабувачем визначено Публічне акціонерне товариство, комерційний банк «Правекс-Банк».

Строк дії вказаного договору встановлено з 14.06.2012р. до 13.06.2013р.

Виходячи зі змісту довідки №38/6397 від 24.09.2012р. Відділу Державтоінспеції Харківського міського управління Головного управління МВС України в Харківській області, 17.09.2012р. о 13 год. 35 хвил. в м.Харків, по вул.Танкопія, 13/6, стався наїзд транспортного засобу ВАЗ, номерний знак НОМЕР_1, за кермом якого був ОСОБА_3, на транспортний засіб, який стояв, Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2.

Наявність вини ОСОБА_4 у зіткненні автомобілів підтверджена постановою від 15.10.2012р. Фрунзенського районного суду м.Харкова по справі №2033/7720/12.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, відповідно до положень п.22.1 ст.22 та ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодуванню у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу підлягають, зокрема, витрати, пов'язані з його відновлювальним ремонтом.

02.10.2012р. експертом ОСОБА_5 (сертифікат №12680 від 29.11.2011р. субєкта оціночної діяльності, дійсний до 29.11.2014р.) було складено звіт №820/10/12, згідно із яким матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Toyota Corolla, державний номер НОМЕР_2, складає 7484,67 грн.

Одночасно, у відповідності до рахунку-фактури №1-00003777 від 28.09.2012р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Артсіті», ремонт автомобіля Toyota Corolla, державний номер НОМЕР_2, становить 8296,30 грн.

Відповідно до страхового акту №UA022/L01/01 від 12.10.2012р. позивача ОСОБА_1 акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було погоджено суму страхового відшкодування у розмірі 6920,55 грн.

Додатковою угодою №11 від 01.08.2011р. до договору доручення №AGN.08.95868.1466.md (5445/67) про надання послуг страхового агента від 10.07.2008р., укладеного між ОСОБА_1 акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (довіритель, страховик) та Публічним акціонерним товариством, комерційним банком «Правекс-Банк» (агент), сторонами правочину було узгоджено, що у випадку, якщо сума страхового відшкодування менше або дорівнює 20000 грн страхове відшкодування виплачується без письмової згоди повіреного (агента).

Одночасно, у заяві про настання страхового випадку від 18.09.2012р. страхувальник зазначив про виплату страхового відшкодування шляхом перерахування на станцію технічного обслуговування «Артсіті».

Відтак, згідно із платіжним дорученням №6710 від 15.10.2012р. позивач перерахував страхове відшкодування в сумі 6920,55 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Артсіті».

При цьому, як зазначає позивач, відповідач встановлений законом обовязок по компенсації виплаченого позивачем відшкодування не здійснив, внаслідок чого ОСОБА_1 акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» заявлено вимоги про стягнення 6410,55 грн в якості виплати страхового відшкодування.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За приписами ст.228 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Матеріалами справи підтверджується, що цивільно-правова відповідальність водія, під керуванням якого 17.09.2012р. перебував автомобіль ВАЗ, номерний знак НОМЕР_1, станом на 17.09.2012р. була застрахована ОСОБА_1 акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АА/7675329).

Як свідчать матеріали справи, полісом АА/7675329 встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 50000 грн та франшизу на рівні 510 грн. Відтак, з огляду на те, що фактична вартість витрат позивача становила 6920,55 грн, за висновками суду, ОСОБА_1 акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» правомірно заявлено до стягнення 6410,55 грн (6920,55 грн страхового відшкодування, сплаченого позивачем, - 510 грн франшизи, яка встановлена полісом АА/7675329 відповідача).

Таким чином, враховуючи, що позов повністю доведений ОСОБА_1 акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та обґрунтований матеріалами справи, приймаючи до уваги, що у матеріалах справи відсутні документи стосовно погашення відповідачем суми збитків у розмірі 6410,55 грн, заподіяних водієм транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого станом на 17.09.2012р. була застрахована ОСОБА_1 акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України належить стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», м.Київ до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», м.Запоріжжя про стягнення 6410,55 грн в якості виплати страхового відшкодування, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (69005, м.Запоріжжя, вул.Перемоги, буд.97-А, ) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м.Київ, вул.Артема, 40, ) суму страхового відшкодування у розмірі 6410,55 грн, а також судовий збір у розмірі 1827 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

У судовому засіданні 13.08.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 17.08.2015р.

Суддя Ю.О.Паляниця