ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2015 року Справа № 904/10114/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

суддів: Антонік С.Г., Чоха Л.В.

при секретарі Мудрак О.М.

за участю представника позивача: Чумак Н.В., довіреність №б/н від 03.02.15, представник;

представник відповідача не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу іноземного підприємства "ГЕОТРАНС" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2015р. у справі №904/10114/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФАТЕХ"

до іноземного підприємства "ГЕОТРАНС"

про стягнення 201 610,09 грн. за договором поставки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2015р. у справі № 904/10114/14 (суддя Юзіков С.Г.) позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з даним рішенням, відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, як прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 126719,06грн. основного боргу, 9391,10грн. пені, 15845,35грн. - 40% річних, 3039,11грн. судового збору.

Посилається на те, що позивач змінив обсяг своїх позовних вимог і розрахував борг, виходячи з міжбанківського курсу обміну валют станом на 13.02.2015р., про що 16.02.2015р. подав заяву про збільшення позовних вимог, але вказану заяву не було направлено на адресу відповідачу у відповідності до положень ч.1 ст. 56 ГПК України.

Також скаржник посилається на те, що позивач нарахував суму основного боргу з урахуванням курсової різниці через долар США, таким чином інфляційні збитки вже враховані.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судове засідання, призначене для розгляду апеляційної скарги, представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що коло представників у судовому засіданні не обмежено та те, що залучені до справи докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача, якого належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні 26.08.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 10.10.13р. сторонами укладено договір поставки № 101013/1 (далі договір), за п. 1.1 якого продавець зобов'язався поставити, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити запасні частини на транспорті засоби.

Згідно з п. 3.1 договору загальна його вартість - сума усіх видаткових накладних, підписаних до даного договору.

Відповідно до п. 3.3 договору ціна на товар визначається у національній валюті України - гривні та складає еквівалент суми у доларах США за міжбанківським курсом на день підписання сторонами видаткової накладної.

Оплата товару здійснюється (частинами або повністю) у національній валюті України - гривні. У випадку зміни міжбанківського курсу долара США до гривні з моменту підписання даного договору до моменту оплати понад 1 %, оплата здійснюється згідно з формулою, визначеною в п. 3.4 договору.

Пунктом 3.5 договору сторони встановили, що інформація про міжбанківський валютний курс міститься на відповідному сайті. При розрахунку суми платежу приймається міжбанківський курс продажу доларів на день оплати, фіксований після закриття торгів.

Відповідно до п. 5.1. договору розрахунки за товар проводяться покупцем відповідно до графіку, зазначеному в додатку № 1 до цього договору, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Продавця, вказаному у п. 10 Договору.

Згідно з п. 5.2 Договору, розрахунок за товар здійснюються Покупцем протягом 120 календарних дні з моменту підписання видаткової накладної на суму, вказану у видатковій накладній.

Відповідно до п. 6.2. Договору за порушення строків оплати вартості одержаного товару Покупець зобов'язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення. Якщо прострочення сплати товару складає більше 5 календарних днів Покупець додатково зобов'язаний сплатити відсотки у розмірі 40% річних від загальної заборгованості за цим договором за кожен день прострочення.

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач поставив відповідачу товар на суму 320048,00грн.грн., що підтверджується відповідними видатковими накладними та довіреностями на отримання товару (а.с.15-28).

В порушення прийнятих на себе зобов'язань відповідач за поставлений товар розрахувався частково, внаслідок чого в нього виник борг перед позивачем в сумі 146331,59грн., а з урахуванням п.3.3 - 3.5 договору та виходячи з міжбанківського курсу 26,25 грн. за 1дол. США., його борг становив 214 397,41 грн. (заява про збільшення позовних вимог від 16.02.2015р. (а.с. 66-67)), що і стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Оскільки відповідачем умови договору щодо оплати товару виконані несвоєчасно, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача 14996,63 пені, 25805,06грн. - 40% річних та 14476,81грн. - збитків від інфляції.

Відповідно до приписів ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону, а одностороння відмова від виконання своїх зобов'язань неприпустима.

За умовами ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною другою статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні під час розгляду справи судом апеляційної інстанції відповідачем не було надано доказів сплати спірної суми заборгованості.

Станом на час прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення факт наявності боргу за договором у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 214397,41грнгрн., судовою колегією визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч.2 ст.343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Позивачем було нараховано та заявлено до стягнення пеню за період з 05.04.14р. до 02.12.14р. в сумі 14996,63грн.

Вказаний розрахунок перевірено колегією суддів та визнано обґрунтованим, а тому господарським судом у відповідності до вимог законодавства задоволено позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 14996,63грн.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з тексту договору, (п.6.2 договору), сторонни, в разі невиконання покупцем зобов'язань, погодили інший розмір процентів, а саме: 40 % річних.

Позивачем за загальний період заборгованості було нараховано позивачу 40% річних в сумі 25805,06грн.

Апеляційний господарський суд, перевіривши розрахунок 40% річних, прийшов до висновку про правомірність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 40% річних в сумі 25805,06грн.

Що стосується нарахування та стягнення господарським судом інфляційних втрат в сумі 14476,81грн., колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з розрахунку позивача, позивач розрахував борг, виходячи із міжбанківського курсу обміну валют станом на 13.02.2015р. (26,25 грн./1долар США), тобто в цю суму вже враховані інфляційні збитки. А тому колегія суддів вважає, що нараховані інфляційні збитки є подвійним стягненням, що є підставою для відмови в задоволені позову в цій частині.

Відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України при частковому задоволенні позову судові витрати по справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу іноземного підприємства "ГЕОТРАНС" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2015р. у справі №904/10114/14 скасувати частково, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з іноземного підприємства "ГЕОТРАНС" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФАТЕХ» 214 397,41 грн. - основного боргу, 14 996,63 грн. - пені, 25 805,06 грн. - 40 % процентів річних, 5 103,99 грн. - судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФАТЕХ» на користь іноземного підприємства "ГЕОТРАНС" 144,77грн. судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя С.Г. Антонік

Суддя Л.В. Чоха

Постанова виготовлена в повному обсязі 31.08.2015 року.