РІШЕННЯ

19 серпня 2015 року Справа № 913/338/15

Провадження №26/913/338/15

За позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ

до Комунального підприємства Спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство Ровенькитеплокомуненерго, м.Ровеньки Луганської області

про стягнення 501966 грн 53 коп.

Суддя Масловський С.В.

Секретар судового засідання Антонова І.В.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1, начальник сектору проваджень в міжнародних установах відділу претензійно-позовної роботи управління претензійно-позовної роботи Юридичного департаменту, довіреність №14-125 від 13.05.2014;

від відповідача представник не прибув.

С У Т Ь С П О Р У:

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 434719 грн 91 коп. та 3% річних в сумі 67246 грн 62 коп.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 02.07.2015 було порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 22.07.2015.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 22.07.2015 було відкладено розгляд справи на 19.08.2015.

Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.22 Господарського процесуального кодексу України, не забезпечив участі повноважного представника у судовому засіданні, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно до п.п. 3.9.1, 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців місцезнаходженням відповідача є: кв.Шахтарський, б.12В, м.Ровеньки Луганської області.

Відповідно до п.3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи-підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (ст.17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців).

Згідно з ст.18 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 15.05.2003 №755-IV якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

За інформацією Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта, наведеній у листі від 15.01.2015 №30-14 та розміщеній на офіційному веб-сайті (http://www.ukrposhta.com/www/upost.nsf/(documents)/05B89C5B88C05079C2257D7E002C3293) пересилання пошти до/з міста обласного значення Ровеньки тимчасово не здійснюється.

Відповідно до пп.3) п.6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 (з наступними змінами) Про Закон України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством звязку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд не вчиняє дій, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту. У такому разі, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством звязку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного звязку чи електронною поштою або з використанням інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо). Підпунктом 4) п.6 вказаного Інформаційного листа передбачено, що за неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі Новини та події суду) офіційного веб-порталу Судова влада в Україні в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Господарським судом було розміщено на офіційному веб-порталі Судова влада в Україні в мережі Інтернет: http://lg.arbitr.gov.ua/sud5014/ інформацію про дату, час і місце розгляду даної справи, що підтверджується відповідними роздруківками (а.с.5, 42).

Також відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, не забезпечив явку представника у судове засідання, не надання відзиву на позовну заяву та не прибуття у судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті.

Згідно положень ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 19.08.2015 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

30.09.2011 між Національною акціонерною компанією Нафтогаз України та Комунальним підприємством Спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство Ровенькитеплокомуненерго було укладено договір №14/2343/11 на купівлю-продаж природного газу, за умовами якого продавець зобовязався передати у власність покупцю у IV кварталі 2011 року та у 2012 році імпортований природний газ для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями, а покупець зобовязується приймати та оплачувати газ на умовах цього договору.

Відповідно до п.2.1 договору продавець передає покупцеві з 01.10.2011 по 31.12.2012 газ в обсязі до 8556,426 куб.м.

Ціна (граничний рівень ціни) на природний газ для теплопостачальних підприємств та послуги з його транспортування установлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України (п.5.1 договору).

Згідно з п.6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

11.10.2011 між сторонами була укладена додаткова угода №1 до договору на купівлю-продаж природного газу від 30.08.2011 №14/2343/11, якою сторони внесли зміни до п.5.2 договору щодо ціни на газ.

01.08.2012 між сторонами була укладена додаткова угода №2 до договору на купівлю-продаж природного газу від 30.08.2011 №14/2343/11, якою сторони змінили умови п.2.1 ст.2, п.5.2 ст.5, ст.12 договору.

30.11.2012 між сторонами була укладена додаткова угода №3 до договору на купівлю-продаж природного газу від 30.08.2011 №14/2343/11, якою сторони змінили умови п.7.2 ст.7 договору.

На виконання умов договору позивач поставив протягом жовтня 2011 року та жовтня-листопада 2012 року відповідачеві газ в обсязі 2161,552 тис. куб. м на загальну суму 2829903 грн 88 коп., що підтверджується актами приймання передачі природного газу від 31.10.2011, від 31.10.2012, від 25.12.2012, від 31.12.2012.

Відповідач свої зобовязання в частині оплати поставленого газу за договором №14/2343/11 від 30.09.2011 виконував частково.

29.10.2013 позивач звертався до господарського суду Луганської області з позовом до Комунального підприємства Спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство Ровенькитеплокомуненерго про стягнення з відповідача за договором купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011 №14/2343/11 заборгованості в сумі 1656209 грн 00 коп., інфляційних втрат у розмірі 6514 грн 72 коп. за період з 01.12.2012 по 31.01.2013, 3% річних в сумі 41355 грн 95 коп. за період з 15.11.2012 по 16.09.2013 та пені в сумі 157725 грн 96 коп. за період з 16.11.2012 по 14.07.2013.

Рішенням господарського суду Луганської області від 05.12.2013 у справі №913/2935/13 позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 1656209 грн 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 6514 грн 72 коп., 3% річних в сумі 41355 грн 95 коп., пеню в сумі 78862 грн 98 коп., судовий збір у сумі 37236 грн 11 коп.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03.03.2014 у справі №913/2935/13 рішення господарського суду Луганської області від 05.12.2013 скасовано в частині стягнення інфляційних та 3% річних; в скасованій частині прийняте нове рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних; стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 41288 грн 30 коп. та інфляційних втрат у сумі 1646 грн 30 коп., 35560 грн 13 коп. судового збору за подання позовної заяви; в іншій частині рішення господарського суду Луганської області від 05.12.2013 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.05.2014 у справі №913/2935/13 рішення господарського суду Луганської області від 05.12.2013 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.03.2014 скасовано в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних і в зазначеній частині позовних вимог справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції; в решті рішення господарського суду Луганської області від 05.12.2013 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.03.2014 залишено без змін.

Рішення господарського суду Луганської області від 05.12.2013 в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011 №14/2343/11 в сумі 1656209 грн 00 коп. та пені в сумі 78862 грн 98 коп. набрало законної сили.

Позивач зазначив, що ним донараховано відповідачу за зобовязаннями листопада-грудня 2012 року 3% річних за період з 17.09.2013 по 23.01.2015 та інфляційні втрати за період з жовтня 2013 року по грудень 2014 року.

Згідно з ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 2 ст.35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обовязковими.

Згідно ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.202 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобовязання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобовязання; у разі поєднання управненої та зобовязаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 1 ст.598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Свої зобовязання в частині оплати поставленого газу у відповідності до умов п.6.1 договору купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011 №14/2343/11, тобто до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, відповідачем не виконані, що останнім не оспорено.

Діючим законодавством не повязане припинення зобовязання з прийняттям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Відповідач прострочив виконання грошового зобовязання зі сплати поставленого газу по договору купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011 №14/2343/11 за зобовязаннями, які виникли на підставі актів приймання передачі природного газу від 25.12.2012, від 31.12.2012, на загальну суму 1656209 грн 00 коп., що підтверджено рішенням господарського суду Луганської області від 05.12.2013 у справі №913/2935/13.

Судом за допомогою програми Законодавство перевірений розрахунок позивача (а.с.23-24) інфляційних втрат у сумі 434719 грн 91 коп. за період з жовтня 2013 року по грудень 2014 року і 3% річних у сумі 67246 грн 62 коп. за період з 17.09.2013 по 23.01.2013, та встановлено, що він зроблений з урахуванням заявленого позивачем періоду, за зобовязаннями, які виникли на підставі актів приймання передачі природного газу від 25.12.2012, від 31.12.2012, з урахуванням позовних вимог (періодів нарахування 3% річних та інфляційних втрат) у справі №913/2935/13, вірним визначенням суми інфляційних втрат та 3% річних.

Враховуючи викладені приписи законодавства та обставини справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідач позов не оспорив.

Судовий збір покладається на відповідача, згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Комунального підприємства Спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство Ровенькитеплокомуненерго задовольнити повністю.

2.Стягнути з Комунального підприємства Спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство Ровенькитеплокомуненерго, кв.Шахтарський, б.12В, м.Ровеньки Луганської області, ідентифікаційний код 35100378, на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, вул.Б.Хмельницького, б.6, м.Київ, ідентифікаційний код 20077720, інфляційні втрати в сумі 434719 грн 91 коп., 3% річних у сумі 67246 грн 62 коп., судовий збір у сумі 10039 грн 33 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.08.2015.

Суддя С.В. Масловський