ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.08.2015 Справа № 920/1154/15

за позовом Комунального підприємства «Житло - Експлуатація», м. Ромни, Сумська область

до відповідача ОСОБА_1 підприємства «Житло-Сервіс», м. Ромни, Сумська область

про стягнення 7 932 грн. 14 коп.

СУДДЯ Резніченко О.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: не зявився.

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 20.04.2015р.

Суть спору: Позивач просить стягнути з відповідача 7 932 грн. 14 коп. боргу за аварійне обслуговування житлового фонду згідно договору № 1/07 від 01.07.2006р., у тому числі: 5 349 грн. 41 коп. основного боргу та 2 582 грн. 73 коп. пені.

Відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі з огляду на те, що по-перше, позивач здійснював нарахування за послуги всупереч п. 3.2 договору, яким сторони погодили розмір 0,051 грн. за 1 кв.м площі, що обслуговується. Позивач нараховував щомісячну плату із розрахунку 0,0807 за кв.м без внесення відповідних змін до п. 3.2 договору.

По-друге, у січні 2013р. (позивач просить стягнути основний борг за цей період) позивач взагалі не надав ніяких послуг відповідачу, у звязку із чим відповідач і відмовився підписувати акт прийому виконаних робіт.

По-третє, відповідачем за 2013р. сплачена сума, що перевищує загальну суму рахунків, які виставлялись позивачем за цей рік. В підтвердження факту та розміру сплачених у серпні 2013р. лютому 2014р. на користь позивача сум за договором №1/07 від 01.07.2006р. відповідачем 20.08.2015р. в судовому засіданні надані копії платіжних доручень на загальну суму 45 295 грн. 28 коп., які залучені до матеріалів справи.

В судове засідання від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи у звязку із участю представника позивача у звітно-виробничій конференції Сумської області профспілки працівників ЖКГ. Представник відповідача категорично заперечував проти відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, господарський суд відкладає розгляд справи, коли за яких обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Однак, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття рішення по справі у даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01.07.2006р. між сторонами був укладений договір №1/07 на аварійне обслуговування житлового фонду, за умовами якого позивач здійснював невідкладний ремонт та ліквідовував аварії житлового фонду, який знаходився на обслуговуванні у відповідача.

Відповідач був зобовязаний щомісячно до 15 числа поточного місяця оплачувати виконані роботи та надані послуги із розрахунку 0,051грн. за 1 кв.м обслуговуємої площі (додаткова угода до договору від 01.11.2006р.).

Відповідно до розділу 6 договору, термін дії договору був встановлений з 01.07.2006р. по 01.07.2007р. з продовженням на невизначений термін в разі, якщо ні одна із сторін до закінчення строку дії договору не заявить про його розірвання.

Починаючи з 01.04.2008р. позивач здійснював нарахування вартості щомісячних послуг за договором із розрахунку 0,0807 грн. за кв.м , а саме 5 349 грн. 41 коп. за місяць. При цьому, зміни в порядку, встановленому діючим законодавством, до договору в частині визначення тарифу не вносились. Вказаний факт не заперечується ні позивачем, ні відповідачем.

Відповідач не своєчасно здійснював оплату за надані згідно договору послуги, тому станом на 01.01.2013р.утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 29 699 грн. 51 коп. Факт наявності цієї заборгованості не заперечувався відповідачем, вона була відображена у акті звірки взаєморозрахунків між сторонами за період з 01.01.2013р. по 31.07.2013р.

При складанні вказаного акту звірки було встановлено, що відповідач відмовляється включати до нього заборгованість за січень 2013р. у звязку із тим, що у січні 2013р. позивачем взагалі не надавались послуги за договором. В підтвердження цього факту відповідач надав суду копію попередження позивача №637 від 30.11.2012р., згідно якого позивач повідомив відповідачу про припинення з 02.01.2013р.обслуговування житлового сектору аварійною службою у звязку із збитковістю.

Позивач вважає, що послуги та роботи у січні 2013р. за договором виконувалися в повному обсязі. В підтвердження цього факту позивач надає наступні письмові докази:

- копію листа №674 від 28.12.2012р., в якому відповідач повідомляється про поновлення роботи аварійною службою з 01.01.2013р.;

- копію акта приймання-передачі виконаних аварійною службою позивача у січні 2013р. заявок із доказами направлення акта відповідачу;

- копію журналу реєстрації заявок позивачем та копії актів на виконані роботи у січні 2013р.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Загальні умови виконання зобовязання встановлені ст. 526 Цивільного кодексу України, згідно якої зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Умовами договору встановлено обовязок позивача надавати послуги (виконувати роботи) та обовязок відповідача своєчасно їх оплачувати.

При цьому, сторони не визначили наявність підписаного акту прийому передачі робіт (послуг), як обовязкову передумову для щомісячної сплати послуг (робіт).

Згідно п. п. 2.1, 3.1, 3.2 договору, додаткової угоди до договору на відповідача покладено обовязок щомісячно до 15 числа поточного місяця оплачувати виконані роботи та надані послуги відповідно до виставлених рахунків згідно тарифу 0,051 грн. за кв.м.

В підтвердження факту надання послуг (виконання робіт) у січні 2013р. позивач надав вищезазначені докази, які приймаються судом.

Тому, суд приходить до висновку, що у відповідача виник обовязок по оплаті послуг (робіт), які надавалися (виконувались) позивачем у січні 2013р.

Однак, суд не погоджується із вартістю послуг (робіт), яка визначена позивачем у сумі 5 349 грн. 41 коп., так як вказана вартість розрахована всупереч умовам договору та додаткової угоди до нього.

Сторони не заперечують, що ними не вносились зміни до договору №1/07 від 01.07.2006р. у порядку встановленому ст. 651 Цивільного кодексу України.

Позивач без достатніх правових підстав нарахував плату, виходячі із самостійно збільшеного тарифу 0,0807 грн. кв.м.

Тому, суд вважає що правомірним є нарахування плати за послуги (роботи) за січень 2013р. у розмірі 3 712 грн. 80 коп. (0,051 грн. на 72,8 тис. кв.м).

Однак, відповідно до акту звірки взаєморозрахунків, який підписаний сторонами станом на 31.07.2013р. відповідач заборгував позивачу за даними позивача 17 350 грн. 10 коп., а за даними відповідача 12 000 грн. 69 коп.

Відповідно до листа-попередження позивача №150 від 29.03.2013р. з 01.06.2013р. дія договору №1/07 від 01.07.2006р. була припинена.

Після припинення дії договору відповідач протягом серпня 2013р. лютого 2014р. сплатив позивачу за надані послуги (виконані роботи) аварійно диспетчерської служби 42 295 грн. 28 коп., що підтверджується наявними платіжними дорученнями, які надані відповідачем 20.08.2015р. та залучені до матеріалів справи: №1042 від 23.08.2013р. на суму 2000 грн. 00 коп., №1054 від 28.08.2013р. на суму 3 349 грн. 41 коп., №1062 від 02.09.2013р. на суму 5 349 грн. 41 коп., №1131 від 01.10.2013р. на суму 5 349 грн. 41 коп., №1177 від 29.10.2013р. на суму 5 349 грн. 41 коп., №1228 від 22.11.2013р. на суму 2 500 грн. 00 коп., №1237 від 27.11.2013р. на суму 5 349 грн. 41 коп., №1287 від 25.12.2013р. на суму 5 349 грн. 41 коп., №1333 від 28.01.2014р. на суму 5 349 грн. 41 коп., №1383 від 26.02.2014р. на суму 5 349 грн. 41 коп.

Таким чином, загальна сума, яка сплачена відповідачем після підписання акту звірки, тобто 31.07.2013р. є більшою, ніж сума боргу, визначена сторонами у акті звірки.

З урахуванням того факту, що дія договору припинилася з 01.06.2013р., що не заперечується сторонами, суд вважає, що позивачем надані належні та допустимі докази, які підтверджують факт сплати, у тому числі, заборгованості за січень 2013р.

Таким чином, на момент звернення до суду борг відповідача перед позивачем за надані послуги (виконані роботи) у січні 2013р. за договором №1/07 від 01.07.2006р. був відсутній.

Тому, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України, при відмові у позові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення cкладено 25.08.2015р.

СУДДЯ О.Ю.Резніченко