ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.15 Справа№ 914/2008/15

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: Львівського міського центру зайнятості (м. Львів)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Салон «Архітектура. Будівництво. Дизайн» (м. Львів)

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державна фінансова інспекція у Львівській області (м. Львів)

про: стягнення 2143,00 грн. суми основного боргу

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Черменєвій В.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 2 від 05.01.2015 року.

від відповідача : ОСОБА_2 довіреність б/н від 01.08.2015 року.

від третьої особи: Не зявився.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Львівського міського центру зайнятості (м. Львів) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Салон «Архітектура. Будівництво. Дизайн» (м. Львів) про стягнення 2143,00 грн. суми основного боргу.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.06.2015 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 26.06.2015 року. Ухвалою суду від 26.06.2015 року розгляд справи відкладено до 07.07.2015 року, в звязку з відсутністю представників сторін. Ухвалою суду від 07.07.2015 року розгляд справи відкладено до 06.08.2015 року, в звязку з відсутністю представника відповідача. Ухвалою суду від 06.08.2015 року розгляд справи відкладено до 13.08.2015 року, в звязку з відсутністю представника відповідача. Ухвалою суду від 13.08.2015 року розгляд справи відкладено до 17.08.2015 року, в звязку з відсутністю представника третьої особи та для надання доказів. Ухвалою суду від 17.08.2015 року розгляд справи відкладено до 19.08.2015 року, в звязку з відсутністю представника третьої особи та для надання доказів. Ухвалою суду від 19.08.2015 року розгляд справи відкладено до 25.08.2015 року, в звязку з відсутністю представника третьої особи та для надання доказів.

Позивач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 19.06.2015 року, про відкладення від 26.06.2015 року, від 07.07.2015 року, від 06.08.2015 року, від 13.08.2015 року, від 17.08.2015 року, від 19.08.2015 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

13.08.2015 року за вх. № 34084/15 позивач подав супровідний лист про долучення доказів до справи.

13.08.2015 року за вх. № 34086/15 позивач подав пояснення.

17.08.2015 року за вх. № 34428/15 позивач подав пояснення по справі.

19.08.2015 року за вх. № 34858/15 позивач подав пояснення по справі.

25.08.2015 року за вх. № 35500/15 позивач подав клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

Відповідач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 19.06.2015 року, про відкладення від 26.06.2015 року, від 07.07.2015 року, від 06.08.2015 року, від 13.08.2015 року, від 17.08.2015 року, від 19.08.2015 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

13.08.2015 року за вх. № 34088/15 відповідач подав відзив на позовну заяву.

17.08.2015 року за вх. № 34465/15 відповідач подав пояснення по справі.

19.08.2015 року за вх. № 3666/15 відповідач подав клопотання про продовження строку розгляду справи понад такий, що встановлений ст. 69 ГПК України.

25.08.2015 року за вх. № 35501/15 відповідач подав пояснення по справі.

Третя особа вимогу ухвали суду про відкладення від 06.08.2015 року, від 13.08.2015 року, від 17.08.2015 року, від 19.08.2015 року не виконала, явку поважного представника в судове засідання не забезпечила, хоча і була своєчасно, належним чином, відповідно до ст.64 ГПК України, повідомлена про час, місце і дату розгляду справи, а явка третьої особи була визнана судом та визначена в ухвалах суду обовязковою.

13.08.2015 року за вх. № 3546/15 третя особа подала клопотання по справі.

13.08.2015 року за вх. № 33969/15 третя особа подала письмові пояснення по справі.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, вступну і резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 25.08.2015 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, Львівський міський центр зайнятості є органом Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (надалі - Фонд), що діє від імені Фонду відповідно до Законів України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", "Про зайнятість населення", „Про державну службу", Положення про Державну службу зайнятості України, затвердженого указом Президента України від 16 січня 2013 року № 19/2013.

Позивач зазначає, що Державною фінансовою інспекцією у Львівській області 09.02.2015 р. - 06.04.2015 р. (з перервою з 04.03.2015 р. до 18.03.2015 р. включно для зустрічних звірок) проведено ревізію використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття у Львівському міському центрі зайнятості (надалі - ЛМЦЗ) за період з 01.10.2011 р. до 31.01.2015 р. включно, якою під час проведення зустрічної перевірки в ТзОВ «Салон «Архітектура. Будівництво. Дизайн» встановлено завищення вартості виконаних робіт для ЛМЦЗ.

Позивач наголошує, що Львівським міським центром зайнятості були укладені договори з ТзОВ «Салон «Архітектура. Будівництво. Дизайн»:

- Договір від 10.07.2012 року № 65, за яким відповідач брав на себе зобов'язання розробити кошторисну документацію на виконання вимог Львівських електричних мереж від 13.03.2012 року, щодо приведення розрахункових засобів обліку і схем їх підключення у відповідність до вимог ПКЕЕ та нормативно-технічної документації за адресою: м. Львів, вул. Княгині Ольги, 122 в обсягах визначених договором.

- Договір від 03.05.2012 року № 49, за яким відповідач брав на себе зобов'язання відповідно до кошторису виконати роботи на виконання вимог Львівських електричних мереж від 13.03.2012 року, щодо приведення розрахункових засобів обліку і схем їх підключення у відповідність до вимог ПКЕЕ та нормативно-технічної документації за адресою: м. Львів, вул. Княгині Ольги, 122 в обсягах визначених договором.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 838 Цивільного кодексу України, генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником- за порушення субпідрядником свого обов'язку.

Позивач зазначає, що ТзОВ «Салон «Архітектура. Будівництво. Дизайн» у вересні 2012 року, відповідно до умов укладеного договору між ЛМЦЗ та Товариством від 10.07.2012 р. № 65 проведено роботи на виконання вимог Львівських міських електромереж № 035083 та № 035084 від 13.03.2012 р. щодо приведення розрахункових засобів обліку і схем їх підключення у відповідність до вимог ПКЕЕ та нормативно-технічних документів.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач звертає увагу на те, що Фінансовою інспекцією в ході зустрічної звірки з'ясовано, що вартість робіт виставлених товариством до оплати ЛМЦЗ, більша за вартість робіт, виконаних субпідрядною організацією ПП «Галенерго» на 600,00 грн. за рахунок необгрунтованого збільшення розміру загальновиробничих витрат, що є порушенням п. 3.3.10.1 ДБН Д. 1.1-1-2000 «Правила визначення вартості будівництва»; крім того, Товариством на проведення робіт демонтажу вимикачів та перемикачів пакетних 2-х і 3-х полюсних на струм до 250 А застосовано комплексну ресурсну елементну кошторисну норму Р17-11-9 (к=0,4), в складі якої передбачено роботи із зачистки жил від ізоляції та від'єднання приладів від лінії - у акті форми № КБ-2В додатково включено ресурсні елементні кошторисні норми М8-144-1 та М8-144-5, які передбачають роботи з від'єднання від затискачів жил проводів або кабелів; аналогічно, товариством застосовано комплексні ресурсні елементні кошторисні норми - Р17-11-8 та Р17-11-9, в складі яких передбачено вартість робіт із зачистки жил від ізоляції та під'єднання приладів до лінії - у зазначеному акті форми № КБ-2В додатково включено вартість робіт з приєднання до затискачів жил проводів або кабелів із застосуванням ресурсних елементних кошторисних норм М8-144-1 та М8-144-5 - внаслідок вищенаведених порушень вартість виконаних робіт з поточного ремонту завищено на 1543,00 грн.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив забов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відтак, за твердженням позивача, внаслідок необгрунтованого завищення загально-виробничих витрат та ресурсних елементних кошторисних норм вартість робіт з поточного ремонту завищено на загальну суму 2143,00 грн. (600,00-1543,00).

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими, відповідно до актів цивільного законодавства. Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Такі новели містяться в Цивільному кодексі України ст.ст. 626, 628, 632.

За договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Замовник має право вносити зміни до проектно-кошторисної документації до початку робіт або під час їх виконання за умови, що додаткові роботи, викликані такими змінами, за вартістю не перевищують десяти відсотків визначеної у кошторисі ціни і не змінюють характеру робіт, визначених договором. Оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін. Таке регулювання оспорюваних відносин передбачається ст. ст. 875, 877, 879 ЦК України.

Відповідач зазначає, що, як зазначається у позовній заяві, 10.07.2012 року між сторонами було укладено договір № 65, в якому п.1.2 визначено вартість робіт в сумі 18510,40 грн. До договору сторонами підписано кошторис на вищезазначену суму, в якому було передбачено усі роботи. Роботи були належно виконанні і прийняті позивачем без претензій. Претензії позивача виникли лише до вартості робіт, але, оскільки вартість є договірною в процесі виконання договору вона не змінювалась, то, в силу приписів вище наведених статей, не може бути змінена.

У своїх поясненнях третя особа зазначає, що відповідно до п. 2.16 плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції України на І квартал 2015 року за період з 01.10.2011 р. по 31.01.2015 р., якою встановлено окремі порушення та недоліки, що відображені в акті ревізії від 06.04.2015 р. № 04-23/1.

Третя особа зазначає, що ревізія проводилася працівниками Держфінінспекції у Львівській області під керівництвом головного державного фінансового інспектора відділу контролю у соціальній сфері ОСОБА_3 в період з 09.02.2015 р. по 06.04.2015 р. (з перервою з 04.03.2015 р. по 18.03.2015 р. для проведення зустрічних звірок). Зокрема, ревізією встановлено зайву оплату Львівським міським центром зайнятості коштів ТзОВ «Салон «Архітектура. Будівництво. Дизайн» за виконані ремонтні роботи на загальну суму 2143,00 гривень.

Третя особа зазначає, що, на підставі укладеного договору із ЛМЦЗ від 10.07.2012 р. № 65, підрядна організація - ТзОВ «Салон «Архітектура. Будівництво. Дизайн» у вересні 2012 року провела роботи з виконання вимог Львівських міських електромереж № 035083 та № 035084 від 13.03.2012 р. щодо приведення розрахункових засобів обліку і схем їх підключення у відповідність до вимог ПКЕЕ та нормативно-технічних документів. Загальна вартість виконаних робіт склала 18510 гривень.

Третя особа звертає увагу на те, що право ТзОВ «Салон «Архітектура. Будівництво. Дизайн» на виконання зазначених робіт підтверджено ліцензією Державної архітектурно-будівельної інспекції України серії АВ № 587275 від 08.06.2011 р., в Додатку до якої передбачено роботи електропостачання, електроосвітлення (5.02.06).

Розрахунки за виконані ремонтні роботи проведено на підставі акту приймання виконаних робіт та довідки про оплату (форма № КБ-2в та № КБ-3 - типові форми первинних облікових документів у будівництві, затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 04.12.2009 р. № 554).

Третя особа зазначає, що роботи з поточного ремонту проводились у відповідності із розробленим локальним кошторисом та оплату за виконані роботи проведено в повному обсязі. Заборгованість по розрахунках за виконані ремонтні роботи між ТзОВ «Салон «Архітектура. Будівництво. Дизайн» та ЛМЦЗ на 01.01.2013 відсутня.

Третя особа наголошує, що в ході зустрічної звірки, проведеної в ТзОВ «Салон «Архітектура. Будівництво. Дизайн» з'ясовано, що зазначені роботи в повному обсязі виконувались із залученням субпідрядної організації - ПП «Галенерго». При цьому, вартість робіт, виконаних субпідрядною організацією ПП «Галенерго», згідно акту приймання виконаних робіт за вересень 2012 року та довідки про оплату (форма № КБ-2в та № КБ-3), склала 17910,00 гривень.

Третя особа зазначає, що проведеним в ході зустрічної звірки аналізом з'ясовано, що вартість робіт, пред'явлених ТзОВ «Салон «Архітектура. Будівництво. Дизайн» до оплати ЛМЦЗ більша за вартість робіт, виконаних субпідрядною організацією ПП «Галенерго», на 600,0 грн. (18510-17910) за рахунок необгрунтованого збільшення розміру загальновиробничих витрат, що є порушенням п. 3.3.10.1 ДБН Д. 1.1-1-2000 "Правила визначення вартості будівництва", які затверджені наказом Держбуду України від 27.08.2000 р. № 174 та введені в дію з 10.10.2000 р.

Зустрічною звіркою в частині правильності застосування ресурсних елементних кошторисних норм по окремих видах виконаних робіт з'ясовано, що товариством на проведення робіт демонтажу вимикачів та перемикачів пакетних 2-х і 3-х полюсних на струм до 250 А застосовано комплексну ресурсну елементну кошторисну норму Р17-11-9 (к=0,4), в складі якої передбачено роботи із зачистки жил від ізоляції та від'єднання приладів від лінії.

ОСОБА_4, у зазначеному вище акті форми № КБ-2В додатково включено ресурсні елементні кошторисні норми М8-144-1 та М8-144-5, які передбачають роботи з від'єднання від затискачів жил проводів або кабелів.

Аналогічно, товариством застосовано комплексні ресурсні елементні кошторисні норми - Р17-11-8 та Р17-11-9, в складі яких передбачено вартість робіт із зачистки жил від ізоляції та під'єднання приладів до лінії.

ОСОБА_4, у зазначеному вище акті форми № КБ-2В додатково включено вартість робіт з приєднання до затискачів жил проводів або кабелів із застосуванням ресурсних елементних кошторисних норм М8-144-1 та М8-144-5.

Третя особа наголошує, що внаслідок вищенаведених порушень вартість виконаних робіт з поточного ремонту завищено на 1543,0 гривень.

Третя особа звертає увагу на те, що всього внаслідок необґрунтованого завищення підрядною організацією ТзОВ «Салон «Архітектура. Будівництво. Дизайн» загальновиробничих витрат та ресурсних елементних кошторисних норм вартість робіт з поточного ремонту завищено на загальну суму 2143 грн (600+1543) та на вказану суму завдано матеріальної шкоди (збитків) Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Третя особа зазначає, що акт виконаних ремонтних робіт за вересень 2012 року зі сторони замовника погоджено колишнім начальником господарсько-договірного відділу ЛМЦЗ ОСОБА_4 та підписано директором ЛМЦЗ ОСОБА_5

У поясненні від 03.04.2015 р. начальник відділу профнавчання та самозайнятості ЛМЦЗ ОСОБА_4, яка в 2012 році виконувала обов'язки начальника господарсько-договірного відділу ЛМЦЗ вказала, що завізувала акт приймання виконаних робіт ф.Кб-2в за вересень 2012 року, однак правильність застосування підрядною організацією розміру загально-виробничих витрат та ресурсних елементних кошторисних норм по цьому акту фактично перевіряв відділ капітального будівництва ЛОЦЗ. Крім цього, в поясненні вона зазначила, що кошторисна документація згідно договору подавалась на експертизу до ДП «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» ДП «Укрдержбудекспертиза», про що свідчить експертний звіт.

Третя особа звертає увагу на те, що складену за наслідками зустрічної звірки довідку від 16.03.2015 р. №04-35/26 директором ТзОВ «Салон «Архітектура. Будівництво. Дизайн» ОСОБА_6 підписано без будь-яких заперечень.

Під час ревізії, згідно акту звірки розрахунків, завищену вартість робіт з поточного ремонту віднесено на взаєморозрахунки між ЛМЦЗ та ТзОВ «Салон «Архітектура. Будівництво. Дизайн».

Третя особа зазначає, що вищезазначене порушення відображено в акті ревізії використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття у Львівському міському центрі зайнятості від 06.04.2015 р. № 04-23/1.

Враховуючи наведене, Держфінінспекція у Львівській області підтримує позовні вимоги Львівського міського центру зайнятості, та просить суд задоволити позов у повному обсязі.

Третя особа повідомляє, що головний державний фінансовий інспектор відділу контролю у соціальній сфері ОСОБА_3, яка проводила цей контрольний захід та зустрічну звірку, на даний час перебуває в основній щорічній відпустці з 05.08.2015 до 04.09.2015 згідно наказу Держфінінспекції у Львівській області від 03.08.2015 №139-в.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і негосподарюючими субєктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобовязаннями.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із вимогами ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу.

За договором підряду одна сторона (підрядник), згідно приписів ст. 837 ЦК України зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

В силу приписів ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, відповідно до п. 2.16 плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції України на І квартал 2015 року за період з 01.10.2011 р. по 31.01.2015 р., було проведено перевірку, якою встановлено окремі порушення та недоліки, що відображені в акті ревізії від 06.04.2015 р. № 04-23/1. Державною фінансовою інспекцією у Львівській області 09.02.2015 р. - 06.04.2015 р. (з перервою з 04.03.2015 р. до 18.03.2015 р. включно для зустрічних звірок) проведено ревізію використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття у Львівському міському центрі зайнятості (надалі - ЛМЦЗ) за період з 01.10.2011 р. до 31.01.2015 р. включно, якою під час проведення зустрічної перевірки в ТзОВ «Салон «Архітектура. Будівництво. Дизайн» встановлено завищення вартості виконаних робіт для ЛМЦЗ.

Із встановлених судом обставин вбачається, що, у даному випадку правовідносини сторін виникли на підставі того, що Львівським міським центром зайнятості були укладені договори з ТзОВ «Салон «Архітектура. Будівництво. Дизайн»:

- Договір від 10.07.2012 року № 65, за яким відповідач брав на себе зобов'язання розробити кошторисну документацію на виконання вимог Львівських електричних мереж від 13.03.2012 року, щодо приведення розрахункових засобів обліку і схем їх підключення у відповідність до вимог ПКЕЕ та нормативно-технічної документації за адресою: м. Львів, вул. Княгині Ольги, 122 в обсягах, визначених договором.

- Договір від 03.05.2012 року № 49, за яким відповідач брав на себе зобов'язання відповідно до кошторису виконати роботи на виконання вимог Львівських електричних мереж від 13.03.2012 року, щодо приведення розрахункових засобів обліку і схем їх підключення у відповідність до вимог ПКЕЕ та нормативно-технічної документації за адресою: м. Львів, вул. Княгині Ольги, 122 в обсягах, визначених договором.

Згідно п. 3.1 Договору № 65, ціна на проведення будівельно-монтажних робіт за цим Договором складає 18510 грн. 40 (вісімнадцять тисяч п»ятсот десять грн. 40 коп.), в т. ч. ПДВ 3085 грн. 07 коп.. згідно зведеного кошторису.

Пунктом 3.3. Договору № 65 передбачено, що ціна за Договором не кінцева і підлягає перерахунку, у випадку зміни обсягів робіт, методики розрахунків згідно положень Держбуду України, що оформляється додатково Протоколом погодження зміни договірної ціни, який після підписання стає Додатком до цього Договору.

Відповідно до п. 3.2. Договору № 65, оплата проводиться шляхом переказування коштів на розрахунковий рахунок Підрядника, упродовж 5-ти робочих днів з дня підписання Акту виконаних робіт та поданого рахунку.

Відповідно до п. 7.2. Договору № 65, термін дії Договору з дня підписання і до 28.09.2012 року.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі укладеного договору із ЛМЦЗ від 10.07.2012 р. № 65 підрядна організація - ТзОВ «Салон «Архітектура. Будівництво. Дизайн» у вересні 2012 року провела роботи з виконання вимог Львівських міських електромереж № 035083 та № 035084 від 13.03.2012 р. щодо приведення розрахункових засобів обліку і схем їх підключення у відповідності до вимог ПКЕЕ та нормативно-технічних документів. Загальна вартість виконаних робіт склала 18510 гривень.

Право ТзОВ «Салон «Архітектура. Будівництво. Дизайн» на виконання зазначених робіт підтверджено ліцензією Державної архітектурно-будівельної інспекції України серії АВ № 587275 від 08.06.2011 р., в Додатку до якої передбачено роботи електропостачання, електроосвітлення (5.02.06).

Розрахунки за виконані ремонтні роботи проведено на підставі Акту приймання виконаних робіт та Довідки про вартість виконаних робіт (форма № КБ-2в та № КБ-3 - типові форми первинних облікових документів у будівництві, затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 04.12.2009 №554).

Роботи з поточного ремонту проводились у відповідності із розробленим локальним кошторисом та оплату за виконані роботи проведено в повному обсязі. Заборгованість по розрахунках за виконані ремонтні роботи між ТзОВ «Салон «Архітектура. Будівництво. Дизайн» та ЛМЦЗ на 01.01.2013 відсутня.

В ході зустрічної звірки, проведеної в ТзОВ «Салон «Архітектура. Будівництво. Дизайн» з'ясовано, що зазначені роботи в повному обсязі виконувались із залученням субпідрядної організації - ПП «Галенерго». При цьому, вартість робіт, виконаних субпідрядною організацією ПП «Галенерго», згідно акту приймання виконаних робіт за вересень 2012 року та Довідки про вартість виконаних робіт (форма № КБ-2в та № КБ-3), склала 17910,00 гривень.

Проведеним в ході зустрічної звірки аналізом з'ясовано, що вартість робіт, пред'явлених ТзОВ «Салон «Архітектура. Будівництво. Дизайн» до оплати ЛМЦЗ більша за вартість робіт, виконаних субпідрядною організацією ПП «Галенерго», на 600,0 грн (18510-17910) за рахунок збільшення розміру загальновиробничих витрат, що є порушенням п. 3.3.10.1 ДБН Д. 1.1-1-2000 "Правила визначення вартості будівництва", які затверджені наказом Держбуду України від 27.08.2000 р. № 174 та введені в дію з 10.10.2000 р.

Також, зустрічною звіркою в частині правильності застосування ресурсних елементних кошторисних норм по окремих видах виконаних робіт з'ясовано, що товариством на проведення робіт демонтажу вимикачів та перемикачів пакетних 2-х і 3-х полюсних на струм до 250 А застосовано комплексну ресурсну елементну кошторисну норму Р17-11-9 (к=0,4), в складі якої передбачено роботи із зачистки жил від ізоляції та від'єднання приладів від лінії. ОСОБА_4, у зазначеному вище Акті форми № КБ-2В додатково включено ресурсні елементні кошторисні норми М8-144-1 та М8-144-5, які передбачають роботи з від'єднання від затискачів жил проводів або кабелів. Аналогічно, товариством застосовано комплексні ресурсні елементні кошторисні норми - Р17-11-8 та Р17-11-9, в складі яких передбачено вартість робіт із зачистки жил від ізоляції та під'єднання приладів до лінії. ОСОБА_4, у зазначеному вище акті форми № КБ-2В додатково включено вартість робіт з приєднання до затискачів жил проводів або кабелів із застосуванням ресурсних елементних кошторисних норм М8-144-1 та М8-144-5.

Акт виконаних ремонтних робіт за вересень 2012 року зі сторони замовника погоджено колишнім начальником господарсько-договірного відділу ЛМЦЗ ОСОБА_4 та підписано директором ЛМЦЗ ОСОБА_5 У поясненні від 03.04.2015 р. начальник відділу профнавчання та самозайнятості ЛМЦЗ ОСОБА_4, яка в 2012 році виконувала обов'язки начальника господарсько-договірного відділу ЛМЦЗ вказала, що завізувала акт приймання виконаних робіт ф.Кб-2в за вересень 2012 року, однак правильність застосування підрядною організацією розміру загально-виробничих витрат та ресурсних елементних кошторисних норм по цьому акту фактично перевіряв відділ капітального будівництва ЛОЦЗ. Крім цього, в поясненні вона зазначила, що кошторисна документація згідно договору подавалась на експертизу до ДП «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» ДП «Укрдержбудекспертиза», про що свідчить експертний звіт.

Вищезазначене відображено в Акті ревізії використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття у Львівському міському центрі зайнятості від 06.04.2015 р. № 04-23/1.

Разом з тим, відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. За змістом частини першої статті 839 Цивільного кодексу України, підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (частина перша статті 843 Цивільного кодексу України).

Згідно з статтею 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

В силу положень статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Крім того, приписами статті 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Виходячи з вищезазначеного, судом встановлено, що відповідачем виконано підрядні роботи та позивачем їх прийнято шляхом оформлення відповідного Акту за формою КБ-2в та Довідки за формою № КБ-3 про вартість виконаних підрядних робіт, які підписані та скріплені печатками сторін без будь-яких зауважень і претензій зі сторони замовника про вартість виконаних підрядних робіт.

Позивачем оплачено у повному обсязі вартість фактично виконаних підрядних робіт, визначених за домовленістю сторін.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги обставинами, встановленими у Акті № 04-23/1 ревізії Львівської обєднаної державної фінансової інспекції від 06.04.2015 р. Як на правову підставу для стягнення завищеної вартості виконаних підрядних робіт позивач посилається на положення ст. 1212 ЦК України, про набуття майна без достатніх правових підстав.

ОСОБА_4, відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Аналіз зазначеного положення дає підстави для висновку, що зобов'язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

- якщо має місце набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння;

- якщо мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою;

- якщо відсутністя правова підстава для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків (стаття 11 Цивільного кодексу України).

Враховуючи приписи вищенаведених норм та виходячи із встановлених судом обставин справи стосовно виконання підрядних робіт відповідачем та їх прийняття позивачем шляхом оформлення відповідного Акту за формою КБ-2в, Довідки про вартість виконаних підрядних робіт за формою КБ-3, які підписані та скріплені печатками сторін без будь-яких зауважень і претензій з боку замовника, а також оплати останнім у повному обсязі вартості фактично виконаних підрядних робіт, визначеної за домовленістю сторін у Договорі підряду № 65 від 10.07.2012 р. та Договорі № 49 від 03.05.2012 року, а також, оскільки правовою підставою перерахування коштів позивачем відповідачу, у даному випадку був саме Договір підряду № 65 від 10.07.2012 р. та Договір № 49 від 03.05.2012 року, суд дійшов висновку, що перераховані кошти не є майном, набутим відповідачем без достатньої правової підстави, що виключає застосування до спірних правовідносин норм ст.1212 ЦК України.

Згідно п. 7 Інформаційного листа Вищого господарського суду України N 01-06/249 від 15.03.2011 р. «Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів», якщо майно відчужено за відплатним договором, то, відповідно до частини першої статті 388 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати це майно від добросовісного набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею (було загублене, викрадене, вибуло з їхнього володіння іншим шляхом). Наявність у діях власника майна волі на передачу цього майна виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Отже, за положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 837, ч. 1 ст. 843, ч. 1 ст. 844, ч. 2 ст. 845 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

З огляду на викладене та як вбачається з матеріалів справи, відповідач виконав підрядні роботи, а позивач їх прийняв відповідно до Акту за формою КБ-2в та довідки за формою №КБ-3 про вартість виконаних підрядних робіт, які підписані та скріплені печатками сторін без будь-яких зауважень і претензій зі сторони замовника про вартість виконаних підрядних робіт.

При цьому, позивачем оплачено вартість фактично виконаних підрядних робіт, визначених за домовленістю сторін у Договорі.

А отже, як вбачається з матеріалів справи, правовою підставою перерахування коштів позивачем відповідачу у даному випадку був Договір № 65 від 10.07.2012 року та Договір № 49 від 03.05.2012 року, а відтак ці кошти не можуть вважатися майном, набутим відповідачем без достатньої правової підстави, що виключає застосування до спірних правовідносин норм ст. 1212 ЦК України.

Вказана правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 22.01.2013 року № 5006/18/13/2012 про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 2 липня 2012 року у справі № 5006/18/13/2012. Відповідно до вимог ст. 111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України є обовязковим для всіх судів України.

До того ж, з матеріалів справи не вбачається, що дані договори підряду в частині визначення ціни були визнані в установленому законом порядку недійсними, у зв'язку з її завищенням чи до них були внесені відповідні зміни.

При цьому, звертаючись до господарського суду з вимогою про відшкодування спірної суми грошових коштів, позивач не навів правового обґрунтування заявленого позову, пославшись лише на Акт № 04-23/1, складений Львівською обєднаною державною фінансовою інспекією, який сам по собі не є належним і допустимим доказом порушення відповідачем договірних зобов'язань і завдання позивачеві збитків, а відтак, не свідчить про наявність підстав для задоволення даного позову.

Водночас, суд звертає увагу позивача, що наведене не позбавляє його права звернення до суду з позовом про стягнення спірної суми грошових коштів за наявності інших підстав позову.

З огляду на викладене, суд встановив, що позивачем не наведено правового обґрунтування заявленого позову та відзначає, що виявлені в ході проведення ревізії Львівською обєднаною державною інспекцією порушення не впливають на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати. Відтак, Акт ревізії Львівської обєднаної фінансової інспекції № 04-23/1 від 06.04.2015 року не може бути доказом порушення відповідачем договірних зобовязань і завдання позивачеві збитків.

Згідно ст. 43 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що позивачем не представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідач позовні вимоги заперечив та спростував, суд прийшов до висновку, що позов Львівського міського центру зайнятості до Товариства з обмеженою відповідальністю «Салон «Архітектура. Будівництво. Дизайн» про стягнення 2143,00 грн. не є обґрунтованим та не підлягає до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 1827,00 грн., та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України „Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Відповідно центри зайнятості звільнені від сплати судового збору.

Господарські витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на позивача, оскільки спір виник з його вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

Суддя Пазичев В.М.

Повний текст рішення виготовлено 27.08.2015 року.