ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.08.2015 р. Справа№ 914/2587/15

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Біла Церква Київської області

до відповідача: Приватного підприємства «МПК Торг-Міт», м.Львів

про стягнення 53357,91грн.

Cуддя Щигельська О.І.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Суть спору: позов заявлено Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, м.Біла Церква Київської області до Приватного підприємства «МПК Торг-Міт», м.Львів про стягнення 53357,91грн., з яких 46000,00грн. основної заборгованості, 4612,60грн. пені, 230,64грн. 3% річних та 2514,64грн. індексу інфляції.

Ухвалою суду від 31.07.2015р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 17.08.2015р. Ухвалою суду від 17.08.2015р. розгляд справи відкладено на 26.08.2015р. у зв'язку з неявкою сторін.

Сторони явки повноважних представників в судове засідання 26.08.2015р. повторно не забезпечили, витребуваних судом документів не подали, поважності причин неявки та невиконання вимог ухвали суду не повідомили, хоча про час та місце проведення судового засідання їх повідомлено належним чином.

Так, у позовній заяві ФО-П ОСОБА_1 просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, в межах заявлених позовних вимог, на поточному рахунку НОМЕР_1, відкритий в АТ «Прокредит Банк» МФО 320984, що належать відповідачу.

Розглянувши вказану заяву, суд вважає за необхідне в її задоволенні відмовити виходячи із наступного.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Пленумом Вищого господарського суду України у п.1 Постанови №16 від 26.12.2011р. роз'яснено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У п.3 даної Постанови передбачено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

В той же час позивачем не обґрунтовано підстав звернення до суду із заявою про вжиття заходів до забезпечення позову, не долучено до матеріалів справи належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, що можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, хоча ухвалами суду від 31.07.2015р. та 17.08.2015р. суд зобов'язував позивача надати обґрунтування підстав вжиття судом заходів до забезпечення позову.

Окрім цього, вказаними ухвалами суду позивача зобов'язано надати суду письмове підтвердження того, що у провадженні господарських судів України, або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, та немає рішення цих органів з такого спору, провести звірку взаємних розрахунків з відповідачем, акт надати суду та забезпечити явку повноважного представника у судовому засіданні. Однак, вимоги ухвал суду не виконано, поважності причин невиконання не надано.

Відповідно до ч.1 ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч.2 ст.34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності зі ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Так, предметом спору є стягнення із відповідача суми попередньої оплати за товар, який, як зазначає позивач у позовній заяві, не поставлено. З долучених до матеріалів справи документів вбачається, що між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (позивач по справі, покупець за договором) та Приватним підприємством «МКП Торг-Міт» (відповідач по справі, продавець за договором) укладено договір №14/11 поставки від 14.11.2014р. За його умовами, розрахунки за придбаний товар здійснюються шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця по фату завантаження товару в транспортний засіб покупця. За взаємною згодою можлива передоплата (п.2.3). Поставка здійснюється партіями протягом терміну дії договору на основі заявок (в письмовій чи усній формі) покупця (п.3.1). Продавець здійснює поставку партії товару з необхідними документами: рахунок-фактура, видаткова накладна, податкова накладна, товарно-транспортна накладна, документи, що підтверджують якість товару (п.3.2). Водночас, до позовної заяви долучено рахунок-фактуру №ТМ-0000054 від 23.04.2015р. та податкову накладну №10 від 23.04.2015р., складену А.В. Качмаром - директором ТзОВ «МПК Торг-Міт».

Зважаючи на це, суд, з метою встановлення дійсних обставин справи, вважав за необхідне заслухати пояснення представника позивача в судовому засіданні, зокрема, щодо подання заявки на отримання товару та з приводу наявності у нього рахунку-фактури та податкової накладної, які, як визначено умовами договору, передаються продавцем при здійсненні поставки товару, для чого зобов'язав позивача забезпечити явку повноважного представника в судове засідання 17.08.2015р. та 26.08.2015р., про що зокрема зазначено в ухвалах суду від 31.07.2015р. та 17.08.2015р. Відтак, нез'явлення позивача перешкоджає вирішенню спору по суті.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.81 ГПК України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Пленумом Вищого господарського суду України у п.4.9. Постанови №18 від 26.12.2011р. роз'яснено, що перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд повинен з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами ст.43 ГПК України. У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Враховуючи вищенаведене, оскільки позивачем не виконано ухвал суду від 31.07.2015р. та 17.08.2015р. та не забезпечено явку повноважного представника в судове засідання, що зважаючи на предмет спору та долучені до матеріалів справи докази, робить не можливим вирішення спору по суті за наявними в матеріалах справи документами, а також з огляду на відсутність пояснень з приводу поважності причин невиконання вимог вказаних ухвал суду, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись п.5 ст.81, 86 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про вжиття заходів до забезпечення позову - відмовити.

2. Залишити позов без розгляду.

3. Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її винесення та може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду в строки, визначені ст.93 ГПК України.

Суддя Щигельська О.І.