РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року Справа № 1/106/52-Б

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Демянчук Ю.Г. , суддя Крейбух О.Г.

при секретарі Новоселецький І.А.

за участю представників сторін:

апелянта - кредитора ОСОБА_1: представник не з'явився;

боржника - Приватного підприємства "Імпалс": представник не з'явився;

арбітражного керуючого: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу кредитора ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Волинської області від 21.07.15р. у справі № 1/106/52-Б (суддя Слободян Петро Романович)

за заявою Фермерського господарства "Бауер-Плюс"

до Приватного підприємства "Імпалс"

про визнання банкрутом;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Волинської області у справі №1/106/52-Б від 21.07.15р. в задоволенні скарги кредитора ОСОБА_1 на дії ліквідатора ПП "Імпалс" ОСОБА_2 відмовлено. .

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що скаржник не подав у встановленому законом порядку належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи, викладені в скарзі на дії ліквідатора ПП "Імпалс" ОСОБА_2 та обґрунтовували неправомірність і безпідставність невиконання або неналежного виконання ліквідатором своїх обов'язків.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 21.07.15р. у справі 1/106/52-Б та прийняти нове рішення, яким повістю задоволити скаргу на дії ліквідатора ПП "Імпалс" арбітражного керуючого ОСОБА_2

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню. Крім того, апелянт, як на підставу скасування ухвали суду першої інстанції, посилається на те, що арбітражним керуючим не дотримано строків здійснення ліквідаційної процедури в межах справи ПП "Імпалс", що в свою чергу призвело до порушення прав кредиторів. Процедура ліквідації ПП "Імпалс" триває вже майже п'ять років. Проте, суд першої інстанції залишив даний факт поза увагою, не надавши критичної оцінки та реагування даному факту. Обставин, які вказують на неналежність виконання ліквідатором ПП "Імпалс" своїх повноважень, не знайшли законної та об'єктивної оцінки у суду, що призвело до прийняття незаконного судового рішення.

Арбітражним керуючим ОСОБА_2, представником ПАТ "КРЕДІ ОСОБА_3" подано відзиви на апеляційну скаргу, відповідно до яких вони просять суд ухвалу господарського суду Волинської області від 21.07.15р. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з підстав, викладених у відзивах.

Представники сторін, кредиторів (даного апеляційного провадження у справі) в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали суду, а. с. 75-84, 88-91), копія реєстру на відправку рекомендованої кореспонденції від 07.08.2015р. Рівненського апеляційного господарського суду (а.с.103).

В судовому засіданні з'ясовано, що зворотне повідомлення про надіслання ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження із зазначенням дати та часу судового засідання, яка направлялась на адресу ПАТ "Імексбанк" в особі філії у м. Рівному повернулося до суду з відміткою "за зазначеною адресою не числиться".

Також колегія суддів звертає увагу на те, що зворотне повідомлення про надіслання ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження із зазначенням дати та часу судового засідання, яка направлялась на адресу ТОВ "Пластком" повернулося до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до абз. 1,3 п.3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

До початку судового засідання 20.08.2015р. до Рівненського апеляційного господарського суду електронною поштою надійшли клопотання про відкладення від кредитора ОСОБА_1, ПАТ "КРЕДІ ОСОБА_3".

Відповідно до п. 1.5.17. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом ДСА України від 20.02.2013р. N 28, документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі.

Норма статті 22 Господарського процесуального кодексу України вказує на те, що брати участь в господарських засіданнях - це право, а не обовязок сторін.

Відповідно до п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Одночасно, застосовуючи у відповідності до част.1 ГПК України, ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи част.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Окрім того, будь-яких доводів щодо поважності причин неможливості явки в судове засідання 20.08.2015 року у клопотаннях не наведено, доказів в підтвердження зазначених обставин до клопотань не додано (ОСОБА_1 - щодо обставин відрядження його особисто, обставин неможливості участі у судовому засіданні представника; ПАТ "КРЕДІ ОСОБА_3" - обставин неможливості участі у судовому засіданні представника).

Водночас, згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, представники належним чином були повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги, враховуючи строки розгляду апеляційної скарги, визначені статтею 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для задоволення клопотання кредитора ПП "Імпалс" ОСОБА_1 про продовження строку розгляду апеляційної скарги та її відкладення відсутні. Відсутні підстави і для задоволення клопотання ПАТ "Креді ОСОБА_3" про відкладення розгляду апеляційної скарги із тих же мотивів, що наведені вище у відмові клопотання ОСОБА_1 Суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

Рівненський апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що ухвалу господарського суду Волинської області від 21.07.15р. у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу скаржника - без задоволення, виходячи з наступного.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, колегією суддів апеляційної інстанції взято до уваги наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 липня 2015 року на адресу господарського суду Волинської області надійшла скарга кредитора ОСОБА_1 на дії ліквідатора ОСОБА_2, в якій просить визнати дії арбітражного керуючого ОСОБА_2 неправомірними та припинити його повноваження як ліквідатора ПП "Імпалс"

Оцінюючи правильність прийнятого судового рішення, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 1.1 Прикінцевих положень ЗУ Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом в редакції від 19.01.2013р., положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Відповідно до п. 40 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 №4212- VІ)" положення Закону застосовуються господарськими судами у розгляді справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання ним чинності, тобто з 19.01.2013 року. Положення Закону, якими врегульовано ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності Законом, якщо на цей момент господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Відповідно до п. 2 ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній до 19.01.2013 року, дії ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) банкрута; особою, яка відповідає за зобов'язаннями банкрута; кожним кредитором окремо або комітетом кредиторів; особою, яка, посилаючись на свої права власника або іншу підставу, передбачену законом чи договором, оспорює правомірність віднесення майнових активів або коштів до ліквідаційної маси.

Твердження скаржника, щодо безпідставного затягування ліквідаційної процедури ліквідатором, спростовуються тим, що 06.07.2015 року господарським судом Волинської області було прийнято ухвалу, якою продовжено строки ліквідаційної процедури ПП «Імпалс» до 06.10.2015р., підстави продовження строку ліквідаційної процедури викладені в описовій частині ухвали, зокрема, однією з підстав продовження строків стало наявність нереалізованого майна банкрута - ПП «Імпалс» та непогашені вимоги кредиторів, в тому числі вимоги самого Скаржника. Крім того, продовження строків ліквідаційної процедури відбувалось на підставі протоколів комітету кредиторів ПП «Імпалс» у відповідності до ухвал господарського суду Волинської області від 29.10.2012p., 24.04.2013p., 19.02.2014р., 19.09.2014р., 05.01.2015p., жодна з яких не оскаржувалась та набрала законної сили.

Доводи скаржника, про те, що у зв'язку із затягуванням ліквідаційної процедури ПП «Імпалс» відбувається порушення його прав, як кредитора, що пов'язане з неможливістю задовольнити його кредиторські вимоги, які включені до четвертої черги грошових вимог, спростовуються, тим, що скаржником не наведено про порушення конкретних норми закону ліквідатором, як і не відбулось порушень суб'єктивних прав кредитора четвертої черги.

В межах ліквідаційної процедури ПП «Імпалс» нереалізованим залишилось майно, яке перебуває в заставі ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_3», вартість якого не покриє кредиторські вимоги Банку, не говорячи про вимоги четвертої черги.

Отже, аргументи скарги, в частині умисного затягування ліквідаційної процедури ПП «Імпалс» є недоведеними і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та не можуть прийматись судом до уваги.

Твердження що ліквідатор ОСОБА_2 не здійснює свою роботу в частині звітування, спростовується тим, що відповідно до приписів закону про банкрутство, під час провадження справи про банкрутство інтереси усіх кредиторів представляє комітет кредиторів. Закон про банкрутство не зобов'язує ліквідатора звітуватись перед кожним окремим кредитором, у зв'язку із чим будь-який з кредиторів може отримати необхідну інформацію безпосередньо від комітету кредиторів боржника.

Твердження скаржника про наявність заінтересованості та конфлікту інтересів, а саме те, що ОСОБА_2 не може виконувати обов'язки арбітражного керуючого у справі про банкрутство ПП «Імпалс», оскільки одночасно являється ліквідатором у справі про банкрутство ПП «Макаронна компанія», ТОВ «Агровіта», спростовується наступним. 19.06.2013р. господарським судом Волинської області було прийнято ухвалу про затвердження реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство ПП «Макаронна компанія» та про задоволення заяви ФО ОСОБА_4 від 17.06.2013р. про заміну ПП «Імпалс» у справі про банкрутство ПП «Макаронна компанія» на ФО ОСОБА_4 Також даною ухвалою було вирішено замінити кредитора ТОВ «Агровіта» на ФО ОСОБА_4 у справі про банкрутство ПП «Макаронна компанія» у відповідності до заяви ФО ОСОБА_4 від 17.06.2013р.

18.12.2013р. у господарським судом Волинської області було прийнято ухвалу про призначення арбітражним керуючим у справі про банкрутство ПП «Макаронна компанія» ОСОБА_2, а в подальшому - 29.01.2014 р. - ліквідатором ПП «Макаронна компанія».

Отже, враховуючи зазначене вище, конфлікту інтересів та заінтересованості ОСОБА_2 у справі про банкрутство ПП «Імпалс», не прослідковується та не вбачається.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Враховуючи положення норм ст.ст. 32, 33, 34, 43 ГПК України скаржник не подав у встановленому законом порядку належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи, викладені в скарзі на дії ліквідатора ПП "Імпалс" ОСОБА_2 та обґрунтовували неправомірність і безпідставність невиконання або неналежного виконання ліквідатором своїх обов'язків.

Висновки, які зроблені судом першої інстанції з приводу відмови у задоволенні скарги на дії ліквідатора ПП "Імпалс" ОСОБА_2, відповідають чинному законодавству.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами і не відповідають вимогам закону.

Враховуючи наведене, Рівненський апеляційний господарський суд вважає, що ухвала господарського суду першої інстанції прийнята з врахуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для її зміни чи скасування.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 - 106 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від 24.07.15р. залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Волинської області від 21 липня 2015 року у справі №1/106/52-Б залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №1/106/52-Б повернути господарському суду Волинської області.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Демянчук Ю.Г.

Суддя Крейбух О.Г.