КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2015 р. Справа№ 910/7171/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Ільєнок Т.В.

Тарасенко К.В.

секретар судового засідання - Пугачова А.С.,

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 18.08.2015 року по справі № 910/7171/15-г (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Київенерго" на рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 15.05.2015 року) по справі № 910/7171/15-г (суддя - Мандриченко О.В.)

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-

експлуатаційна контора "Житлоексплуатація"

до публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційна контора "Житлоексплуатація" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Київенерго" про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок по договору на постачання теплової енергії в гарячій воді № 1541434 від 22.09.2006 за період з 01.01.2010 року - 31.12.2010 року на загальну суму 50 777,02 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.05.2015 року у справі № 910/7171/15-г позов задоволено повністю. Зобов'язано публічне акціонерне товариство "Київенерго" здійснити перерахунок вартості теплової енергії, спожитої товариством з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційна контора "Житлоексплуатація" за період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 1541434 від 22.09.2006 року на загальну суму 50 777,02 грн. Стягнуто з публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційна контора "Житлоексплуатація" 1 827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, відповідач, публічне акціонерне товариство "Київенерго", звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду та просить скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу скаржник мотивує тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду обставинам справи.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Київенерго" по справі № 910/7171/15-г передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Яковлєва М.Л., суддів Авдеєва П.В., Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 року по справі № 910/7171/15-г прийнято апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Київенерго" до провадження і призначено перегляд рішення на 04.08.2015 року.

У зв'язку з перебуванням суддів Авдеєва П.В. та Куксова В.В. у відпустці розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 04.08.2015 року здійснено заміну судової колегії та для розгляду апеляційної скарги по справі № 910/7171/15-г сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Сулім В.В. та Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.08.2015 року прийнято до свого провадження апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Київенерго" на рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 15.05.2015 року) по справі № 910/7171/15-г зазначеною колегією.

У судовому засіданні, призначеному на 04.08.2015 року, оголошено перерву до 18.08.2015 року о 10:45.

У зв'язку з перебуванням судді Суліма В.В. у відпустці розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 18.08.2015 року здійснено заміну судової колегії та для розгляду апеляційної скарги по справі № 910/7171/15-г сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Тарасенко К.В. та Ільєнок Т.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.08.2015 року прийнято до свого провадження апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Київенерго" на рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 15.05.2015 року) по справі № 910/7171/15-г зазначеною колегією.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційна контора "Житлоексплуатація" на підставі ст. 96 ГПК України не надано до суду заперечень на апеляційну скаргу.

Представник скаржника був присутнім в судових засіданнях та надав свої пояснення, якими підтримав доводи, що викладені в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 року скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник позивача в судових засіданнях надавав свої пояснення та просив рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Київенерго" - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, виступ представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 року по справі № 910/7171/15-г - слід залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Слід зазначити, що відповідно ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

22.09.2006 року між публічним акціонерним товариством "Київенерго" (постачальник, відповідач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційна контора "Житлоексплуатація" (позивач, споживач) було укладено договір №1541434 на постачання теплової енергії у гарячій воді (а.с. 16-17).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов'язався виробити та поставити теплову енергію споживачеві для потреб опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов'язався отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених у цьому Договорі.

У п. 2.1. договору сторони вказали, що при виконання умов цього договору, а також вирішенні всіх питань, що необумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися тарифами, затвердженими Київською міською державною адміністрацією, чинним законодавством України, Правилами користування тепловою енергією, нормативними актами з питань користування, обліку та взаєморозрахунків за енергоносії.

У відповідності до п. 2.2. договору, постачальник, зокрема, зобов'язався безперебійно постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності із споживачем (додатки 3, 4) для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року згідно із заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними в додатку 1; щомісячно оформляти для споживача величину фактично спожитої теплової енергії, визначену в гігакалоріях (табуляграму) та її вартість за кожним особовим рахунком споживача за розрахунковий період (місяць), платіжну вимогу-доручення, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця з урахуванням кінцевого сальдо розрахунків на його початок, акт звірки розрахунків та податкові накладні (платнику податку) за кожною отриманою на свій розрахунковий рахунок сумою; корегування величини спожитої теплової енергії в разі непередбачених перерві в теплопостачанні житлового будинку (при наявності оформленого споживачем акта за підписом повноважного представника постачальника); проводити споживачеві відшкодування на технічне обслуговування внутрішньобудинкових теплових мереж за окремо укладеним договором; сповіщати споживача в 5-ти денний термін про зміну тарифів на теплову енергію, технічне обслуговування; на вимогу споживача надавати достовірну інформацію щодо методики розрахунків, режимів теплоспоживання тощо, яка стосується предмета договору; здійснювати перевірку роботи приладів обліку та стану теплоспоживального обладнання споживача не рідше одного разу на 6 місяців.

При цьому позивач, як споживач за договором, згідно п. 2.3. цього договору зобов'язався, зокрема, дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у додатку 1, не допускаючи перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними в додатку 2; щорічно в між опалювальний період проводити підготовку до опалювального сезону; протягом року проводити технічне обслуговування внутрішньобудинкових теплових мереж; забезпечувати своєчасне надходження коштів на транзитний рахунок Головного інформаційно-обчислювального центру КМДА від мешканців за споживу теплову енергію, своєчасне щомісячне надходження коштів на рахунок постачальника за теплову енергію, спожиту орендарями, прийняття всіх заходів (в т.ч. примусових) для стягнення коштів з боржників згідно з чинним законодавством України, безперешкодний цілодобовий доступ представників постачальника до тепловикористовуючих установок та приладів обліку споживача для виконанням ними службових обов'язків.

Згідно з п. 4.1. та п. 4.3. договору цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.07.2007 року. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про його припинення.

У матеріалах справи відсутні докази звернення хоча б однією із його сторін про закінчення строку дії договору, як то передбачено п. 4.3. договору, тому на день розгляду даного спору він є діючим.

Предметом розгляду у даній справі є вимоги зобов'язання ПАТ "Київенерго" здійснити перерахунок по договору на постачання теплової енергії в гарячій воді №1541434 від 22.09.2006 року за період з 01.01.2010 року - 31.12.2010 року на загальну суму 50 777,02 грн. з підстав того, що розпорядження КМДА №1332, №1333, №1335, №191, №392, згідно яких нараховувалась вартість теплової енергії, визнані нечинними в судовому порядку. Позивач вважає, що розрахунок між сторонами у спірний період повинен проводитись згідно розпорядження КМДА від 20.06.2002 року № 1245.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до п. 6 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Виходячи зі змісту ст. 20 Закону України "Про теплопостачання", тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, тепло транспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно з ч. 2 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Так, до матеріалів справи були надані акти приймання-передавання товарної продукції за договором, підписані позивачем та відповідачем за спірний період, а саме: за січень 2010 року на суму 17 755,72 грн., за лютий 2010 року на суму 19 820,62 грн., за березень 2010 року на суму 13 970,78 грн., за квітень 2010 року на суму 7 132,09 грн., за травень 2010 року на суму 2 922,72 грн., за червень 2010 року на суму 2 292,22 грн., за липень 2010 року на суму 688,58 грн., за серпень 2010 року на суму 1 440,90 грн., за вересень 2010 року на суму 2 865,23 грн., за жовтень 2010 року на суму 6 107,95 грн., за листопад 2010 року на суму 12 969,47 грн., за грудень 2010 року на суму 23 165,42 грн. (а.с. 33-38).

З даних актів вбачається, що нарахування вартості теплової енергії було здійснено за тарифами, встановленими розпорядженнями КМДА №758 від 30.06.2009 року, №1333 від 30.11.2009 року, №328 від 30.04.2010 року, №392 від 31.05.2010 року.

Разом з тим, розпорядження КМДА №1332, 1333, 1335, 191, 392 визнані незаконними та нечинними з моменту їх прийняття постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 10.12.2010 року, яка залишена в силі ухвалою Вищого адміністративного суду від 19.06.2014 року та постановою Верховного суду України від 08.12.2014 року.

Застосування тарифів при визначенні вартості теплової енергії для позивача у спірний період, визначених у розпорядженні №328 від 30.04.2010 року "Про затвердження тарифів на теплову енергію та встановлення, погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання холодної та гарячої води і водовідведення холодної та гарячої води для відпуску релігійним організаціям", є неможливим, оскільки вони встановлені для відпуску релігійним організаціям.

Також не можуть бути застосовані тарифи, встановлені розпорядженням КМДА №758 від 30.06.2009 року "Про затвердження тарифів на теплову енергію, встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання холодної та гарячої води і водовідведення для бюджетних установ та інших споживачів", оскільки даним розпорядженням визначались тарифи на теплову енергію, що виробляється ЗАТ "Екостандарт" для відпуску бюджетним установам та іншим споживачам; тарифи на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води виконавцям цих послуг комунальної форми власності для здійснення розрахунків з бюджетними установами та іншими споживачами; тарифи на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної та гарячої води, які виробляються РПТ "АК Київводоканал", для відпустку бюджетним установам та іншим споживачам; тарифи на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної та гарячої води виконавцям цих послуг комунальної форми власності для здійснення розрахунків з бюджетними установами та іншими споживачами.

При цьому у разі скасування розпорядження, на підставі якого здійснено нарахування, потрібно застосовувати попереднє розпорядження.

При цьому слід враховувати наступні обставини.

Так, в силу ч. 1 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники управлінь, відділів та інших структурних підрозділів - накази.

Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Порядок набрання чинності нормативно-правовими актами, які видаються міністерства, іншими органами виконавчої влади, до яких віднесені державні адміністрації, визначено п. 3 Указу Президента України від 03.10.1992 року №493/92 "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади", відповідно до якого вказані нормативно-правові акти набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

Пунктом 2 вищевказаного Указу передбачено, що державна реєстрація здійснюється в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 року №731.

Положенням встановлений обов'язок міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю своєчасно подавати на державну реєстрацію нормативно-правові акти, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян та не допускати випадків направлення на виконання нормативно-правових актів, що не пройшли державну реєстрацію.

Відповідно до пп. 1, 2 Положення, державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколам до неї, міжнародних договорам України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, прийняті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер.

Враховуючи наведене вище, розпорядження Київської міської державної адміністрації підлягають обов'язковій державній реєстрації.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що для визначення вартості теплової енергії за договором у період з 01.01.2010 року - 31.12.2010 року необхідно застосовувати тарифи, встановлені розпорядженням КМДА № 1245 від 20.06.2002 року "Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення", яке зареєстроване в Київському міському управлінні юстиції за №46/429 від 27.06.2002 року.

Позивачем було здійснено перерахунок вартості послуг з постачання теплової енергії за період з 01.01.2010 року - 31.12.2010 року. на підставі розпорядження КМДА №1245 від 20.06.2002 року, за яким різниця з нарахованою відповідачем вартістю теплової енергії згідно нечинних розпоряджень КМДА та нарахувань позивача склала 50 777,02 грн.

Даний розрахунок є правильним та здійснений з урахуванням всіх наведених вище норм та положень законодавства, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

За правилами ст. 4-7 ГПК України, судове рішення приймається колегіально за результатами обговорення усіх обставин справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та подати до суду відповідні докази.

Як встановлено ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Виходячи з викладеного вище, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 року у справі № 910/7171/15-г - залишається без змін.

Судові витрати покладаються на підставі ст.49 ГПК України на апелянта.

З огляду на вищезазначене, керуючись ст. ст. 4-7, 33, 43, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Київенерго" на рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 15.05.2015 року) по справі № 910/7171/15-г залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 року у справі № 910/7171/15г залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/7171/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Т.В. Ільєнок

К.В. Тарасенко