ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2015 р.Справа № 915/785/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Воронюка О.Л.

суддів: Лашина В.В., Мирошниченко М.А.

при секретарі: Станковій І.М.

За участю:

Від прокуратури Одеської області ОСОБА_1; посвідчення № 031666; дата видачі: 26.01.2015;

Представники інших сторін у судове засідання не зявилися. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2015 про залишення позову без розгляду

у справі №915/785/15

за позовом: прокурора Веселинівського району Миколаївської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Миколаївській області

до відповідачів:

- товариства з обмеженою відповідальністю Придністровське 777;

- Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства;

про визнання недійсним договору

Встановила:

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 23.06.2015 у справі № 915/785/15 залишено без розгляду позовні вимоги прокурора Веселинівського району Миколаївської областів інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Миколаївській області до відповідачів ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Придністровське 777 та Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства про визнання недійсним договору, укладеного між Миколаївським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ТзОВ Придністровське 777, про умови ведення мисливського господарства від 05.06.2012 року.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, заступник прокурора Миколаївської області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Миколаївської області від 23.06.2015 у справі № 915/785/15 скасувати, справу передати на розгляд Господарського суду Миколаївської області.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує неправильним застосуванням господарським судом Миколаївської області норм процесуального права, у звязку із чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

28.07.2015, 11.08.2015 та 20.08.2015 до Одеського апеляційного господарського суду від Державної екологічної інспекції у Миколаївській області надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, у звязку з неможливістю участі його представника у судових засіданнях через відсутність фінансування на оплату відрядження.

Заслухавши пояснення представника прокуратури Одеської області, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту встановлених обставин та їх юридичну оцінку, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Рішенням Миколаївської обласної ради від 23.03.2012 № 33 надано ТОВ «Придністровське 777» у користування з 01.06.2012 строком на 25 років мисливські угіддя, загальною площею 5259 га, що розташовані у Веселинівському районі Миколаївської області; Миколаївському обласному управлінню лісового та мисливського господарства з ТОВ «Придністровське 777» з 01.06.2012.

05.06.2012 між Миколаївським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ТОВ «Придністровське 777» укладено договір про умови ведення мисливського господарства (далі договір від 05.06.2012), відповідно до якого рішенням Миколаївської обласної ради від 23.03.2012 № 33 надано ТОВ «Придністровське 777» терміном на 25 років до 23.03.2037 включно мисливські угіддя для ведення мисливського господарства загальною площею 5259 га, у тому числі: лісові 2104 га, польові 2197 га, водно болотні угіддя 958га.

Звертаючись з даним позовом прокурор зазначив про те, що оспорюваний договір від 05.06.2012 підлягає визнанню недійсним, оскільки постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2014 по справі № 2а-2885/12/1470 визнано незаконним та скасовано рішення Миколаївської обласної ради від 23.03.2012 № 33 на підставі якого було укладено вказаний договір. Крім того прокурор вважає, що в якості органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах повинна бути Державна екологічна інспекція у Миколаївській області.

Залишаючи позовну заяву без розгляду на підставі пункту 1 частини першої статті 81 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції послався на те, що прокурором невірно визначено позивача по даній справі Державну екологічну інспекцію у Миколаївській області, оскільки останній не є учасником спірних правовідносинах за договором від 05.06.2012.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо залишення позову без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 статті 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених Законом.

Такі випадки визначені, зокрема, статтею 2 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає обовязок господарського суду порушувати справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

При цьому частина 2 цієї норми зобовязує прокурора самостійно визначити, в чому полягає порушення інтересів держави та обгрунтувати необхідність їх захисту, а також визначати орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Отже, за змістом пункту 2 статті 121 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України, обсягу наданих прокурору статтею 29 Господарського процесуального кодексу України, прав, представництво прокуратурою інтересів держави у господарському суді є одним із видів представництва у суді, яке за своєю правовою природою є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обовязки. Але представництво прокурором інтересів держави в суді відрізняється від інших видів представництва рядом специфічних ознак: складом представників та колом субєктів, інтереси яких вони представляють, обсягом повноважень, формами їх реалізації.

З огляду на це, обґрунтовуючи у позовній заяві необхідність захисту інтересів держави та зазначаючи орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах прокурор, а вирішуючи питання про порушення справи за позовними заявами прокурора, і суд,повинні врахувати, що закріплені нормами Конституції України та іншими правовими актами інтереси держави у своїй основі потребують здійснення загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету , територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її багатства тощо і можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів чи організацій, з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді або держава може вбачати свої інтереси і в діяльності приватних підприємств, товариств.

Проте, інтереси держави є відмінними від інтересів інших учасників суспільних відносин. Даючи офіційне тлумачення положень статті 2 Господарського процесуального кодексу України, Конституційний Суд України у рішенні від 04.04.99 у справі № N1-1/99 зазначив, що підставою для порушення справи у суді є позовна заява, в якій прокурор обгрунтовує порушення чи загрозу порушення інтересів держави, зазначає орган, уповноважений державною здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, під яким, відповідно до статей 6,7,143 Конституції України потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади, а не підприємства, установи і організації, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

Прокурор звертаючись із даним позовом про визнання недійсним договору про умови ведення мисливського господарства в якості органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, зазначив Державну екологічну інспекцію у Миколаївській області.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 № 454/2011 (далі - Положення), Державна екологічна інспекція України (далі Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України.

Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється задля забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до пункту 3 Положення основними завданнями Держекоінспекції України є, зокрема, реалізація державної політики зі здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, додержанням режиму територій та обєктів природно заповідного фонду; за екологічною та радіаційною безпекою (у тому числі у пунктах пропуску через державний кордон і в зоні діяльності митниць. призначення та відправлення) під час імпорту, експорту та транзиту вантажів і транспортних засобів; біологічною і генетичною безпекою щодо біологічних обєктів генетично модифікованих організмів (ГМО) у відкритій системі; поводженням з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами) і небезпечними хімічними речовинами, пестицидами та агрохімікатами.

Відповідно до підпункту «б» абзацу 2 пункту 4 Положення Держекоінспекція України відповідно до покладених завдань:

2) здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами нерезидентами вимог:

б) законодавства про використання та охорону земель щодо:

додержання режиму використання земель природно заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, а також територій, що підлягають особливій охороні.

и) законодавства під час ведення мисливського господарства та полювання.

ї) законодавства про додержання режиму територій та обєктів природно заповідного фонду .

Згідно підпунктів 5,12,18 пункту 6 Положення Дерекоінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право:

5) проводити перевірки з питань, що належать до компетенції, видавати за їх результатами обовязкові для виконання приписи, розпорядження;

12) розраховувати розмір збитків, заподіяних державі в наслідок порушення природоохоронного законодавства та предявляти претензії;

18)вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем в судах.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Держекоінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, морські екологічні інспекції (Азовська, Азовсько Чорноморська, Північно Західного регіону Чорного моря).

Системний аналіз вищевказаних положень дозволяє дійти висновку, що законодавство чітко визначає повноваження державногоо органу при здійсненні державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та шляхи реалізації цього контролю.

Інформацію про здійснення Державного екологічною інспекцією в Миколаївській області жодної з вищенаведених функцій стосовно земельної ділянки та мисливських угідь, які є предметом спору матеріали справи не містять.

Таким чином, Держекоінспекція України не наділена правом на укладання договорів про ведення мисливського господарства, повноваженнями на здійснення перевірок щодо підстав укладення субєктами господарювання відповідних договорів про ведення мисливського господарства, а також визнання їх недійсними тощо. Правом на укладання з користувачами мисливських угід договорів про умови ведення мисливського господарства, здійснення контролю за виконанням цих договорів наділені відповідні управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України (пункт 4.11 Положення про обласні управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 21.03.2012 № 134). Державна екологічна інспекція,як контролюючий орган, не здійснювала у спірних правовідносинах покладених на неї функцій, тому зазначення її в якості органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, слід визнати помилковим.

Отже, Державна екологічна інспекція не може виступати позивачем по даній справі, оскільки укладання між відповідачами ТОВ Придністровське 777 та Миколаївським обласним управлінням лісового та мисливського господарства оспорюваного договору про умови ведення мисливського господарства не позбавляє її можливості здійснювати свої функції як контролюючого органу, а відтак, не порушує її права та законні інтереси.

За таких обставин підстав для скасування ухвали господарського суду Миколаївської області від 23.06.2015 у справі № 915/785/15 колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 85, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2015 у справі №915/785/15 - без змін.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.Л. Воронюк

Суддя В.В. Лашин

Суддя М.А. Мирошниченко