РІШЕННЯ

"18" серпня 2015 р. Справа № 921/700/15-г/10
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Півторака М.Є.

За участю секретаря судового засідання Клим Т.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю " Агролайф корми ", 81151, Львівська область , Пустомитівський район с. Давидів вул. Львівська ,2а , ;

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Постолівська", 48236, Тернопільська область, Гусятинський район с. Постолівка, ;

про стягнення боргу в сумі 124715,10 грн.

За участю представників:

Позивача: не прибув.

Відповідача: ОСОБА_2- представника, довіреність від 06.03.14 р.

У судовому засіданні представнику відповідача розяснено процесуальні права та обовязки відповідно до статей 20,22 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутністю відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

В судовому засіданні оголошувалася перерва до 14 годин 45 хвилин 18 серпня 2015 року в порядку статті 77 ГПК України .

Суть справи: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агролайф корми", с. Давидів Львівської області подало до господарського суду Тернопільської області позов і просить стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю " Агрофірма " Постолівська " с. Постолівка Гусятинського району заборгованість в загальній сумі 124715,10 грн., з яких: 94160,63 грн. основного боргу; інфляційні втрати від простроченої суми у розмірі 15254,02 грн.; пені в сумі 14549,75 грн. ; 750,70 грн. 3% річних , відшкодування понесених судових витрат просить покласти на відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач надав суду Договір поставки № 058/2010 від 15.07.2010 року ; Додаткову угоду до договору поставки від 01 грудня 2012 року ; Видаткову накладну № ак-0000560 від 05.03.2015 року ; Довіреність № 19 від 05.03.2015 року ;Товарно-транспорту накладну №ТН 161 від 05.03.2015 року та інші документи, які знаходяться в матеріалах справи.

Посилається на приписи статей 525,526,610,625 ЦК України.

Ухвалою господарського суду від 14 липня 2015 року прийнято позовні матеріали до розгляду, порушено провадження у справі № 921/700/15-г/10 та призначено судове засідання за участю представників сторін о 15 годині 30 хвилин 28 липня 2015 року.

Ухвала господарського суду про призначення судового засідання була направлена сторонам по справі за адресами , вказаними у позовній заяві рекомендованою кореспонденцією.

В порядку ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався до 10 год. 15 хв. 14 серпня 2015 року

14.08.2015 року ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю " Агрофірма "Постолівська" було подано до суду відзив (вх. № 17988) в якому просить в задоволені позовних вимог в частині стягнення 13 182,49 інфляційних витрат відмовити.

Відповідно до приписів статті 85 ГПК України в судовому засіданні 18 серпня 2015 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення представника відповідача господарський суд встановив наступне:

Згідно ст. 1 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності. Майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями (ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України).

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю " Агролайф корми ", місцезнаходження органів управління якого Львівська область , Пустомитівський район с. Давидів, є юридичною особою, яке зареєстроване в установленому законом порядку , , що підтверджується Довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, виданого заступником начальнику ОСОБА_3. Управління статистики у Пустомитівському районі Львівської області , а тому наділене правом на звернення до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до статті 54 Господарського процесуального кодексу України, звертаючись з позовом до господарського суду, позивач самостійно визначає в позові предмет позову та його підстави, тобто, ті обставини, якими він обґрунтовує поданий позов; розглядаючи справу, господарський суд не може вийти за межі зазначених у позові предмету та підстав, за винятком випадків, прямо передбачених процесуальним законодавством.

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю " Агролайф корми " с. Давидів Львівської області визначило предметом позову стягнення з відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю " Агрофірма " Постолівська " с. Постолівка Гусятинського району боргу в сумі 124 715,10 грн.

Вказавши відповідачем у справі ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю " Агрофірма " Постолівська " вважає, що вказана юридична особа порушила його права.

В силу ст. 11 ЦК України цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 ст. 202 ЦК України).

За змістом приписів статей 205 та 206 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом, однак, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Відповідно до статті 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, тощо, а також підтвердженням прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальної вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У судовому засіданні встановлено, що 15 липня 2010 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю " Агролайф корми" (Постачальник ) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю " Агрофірма " Постолівська " (Покупець) було укладено Договір поставки № 058/2010, згідно умов якого Постачальник зобовязується передати у власність Покупця товар , асортимент та ціна якого визначені у рахунку-фактурі , а Покупець зобовязується прийняти та оплатити замовлений товар ( п. 1.1. Договору )

Поставка здійснюється Постачальником на підставі замовлення , складеного в довільній формі , де вказується асортимент , кількість , місце поставки ( передачі ) товару , що повинен бути поставлений Постачальником . Замовлення надсилається Постачальникові факсом чи електронною поштою. Термін виконання замовлення становить 7-14 календарних днів( п. 1.2. Договору ) .

Згідно пункту 2.1. Договору поставка товару здійснюється на умовах франко-склад постачальника. У разі , якщо поставка товару здійснюється на умовах франко-склад , ціна товару додатково узгоджується сторонами та фіксується у рахунках-фактурі .

Відповідно до п. 2.3. в разі , якщо Постачальник здійснює поставку товару на умовах франко-склад покупця , факт передачі товару покупцеві оформляється шляхом підписання сторонами накладної на поставку товару , яка становить невід'ємну частину цього договору . Момент підписання сторонами накладної є моментом поставки відповідної партії товару .

В разі , якщо постачальник здійснює поставку товару на умовах франко-склад постачальника , факт передачі товару постачальнику підтверджується шляхом отримання від покупця належним чином оформленої довіреності на отримання товару ( п. 2.4. Договору ).

Перехід права власності на товар ( як і ризики випадкового знищення / пошкодження товару ) відбувається в момент підписання сторонами накладної на поставку товару

Правомірність укладеного договору поставки № 058/2010 від 15.07.2010 року сторонами не оспорювалося.

01 грудня 2012 року сторони підписали Додаткову угоду до договору поставки № 058/2010, згідно якої пункт 5.3. договору виклали у наступні редакції :

-5.3.Сторони узгоджують , що оплата вартості товару здійснюється шляхом 100% ( сто відсоткової ) післяоплати протягом 30 ( тридцяти ) календарних днів з моменту отримання товару покупцем , але в будь-якому випадку не пізніше моменту замовлення наступної партії товару .

Матеріалами справи доведено, що на виконання умов Договору поставки № 058/2010 від 15.07. 2010 р. позивачем було відвантажено Відповідачу ОСОБА_4 на загальну суму 103552,10 ( в тому числі ПДВ 17258,68 грн. ) грн., що підтверджується:

Видатковою накладною № ак-0000560 від 05.03.2015 року на суму 103552,10 грн. ; довіреністю на отримання матеріальних цінностей № 19 від 05.03.2015 року виданого ТзОВ " Агрофірма " Постолівська "на ОСОБА_5 ; Товарно-транспортною накладною № ТН 161 від 05.03.2015 року .

Отже, термін оплати обумовлений у Видатковій накладній № ак-0000560 від 05.03.2015 року та п. 5.3.. Додаткової угоди до договору поставки № 058/2010 від 15.07.2010 року сплинув через тридцять календарних днів з дати отримання товару; тобто 05 квітня 2015 року.

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України субєкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з врахуванням особливостей, передбачених господарським кодексом України.

У відповідності до ст. 509 Цивільного Кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт ( управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до вимог ст. ст. 525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Беручи до уваги доводи позивача, оцінені докази, суд дійшов висновку про те, що, між позивачем та відповідачем виникли зобовязання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму, що підтверджується документами, копії яких знаходяться у матеріалах справи.

Пунктом 1 статті 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобовязання припиняються: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобовязання; у разі поєднання управленої та зобовязаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

У поданій позовній заяві ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю " Агролайф корми " вказує , що свої зобов'язання згідно Договору поставки № 058/2010 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю " Агрофірма " Постолівська " с. Постолівка виконало частково та 07.10.2014 року провело часткову оплату за поставлений товар в сумі 9391,47грн. , однак з матеріалів справи вбачається, що ТзОВ " Агрофірма " Постолівська " повністю своїх зобовязань згідно договору поставки не виконало, оплату за отриманий товар в сумі 94160,63 грн. не провело, що в силу ст.ст. 526 та 530 ЦК України є неприпустимим.

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю " Агролайф корми " визначило предметом позову стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю " Агрофірма " Постолівська " боргу саме в сумі 94160,63 грн. Вказана вимога є обґрунтована, підтверджена матеріалами справи та такою, що підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Згідно п. 7,2 Договору у випадку порушення покупцем строків оплати товару покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від вартості неоплаченого у строк товару, за кожен день прострочення.

Позивач нарахував та заявив до стягнення пеню за період прострочення оплати з 05.04.2015 року по 07.07.2015 року у сумі 14 549,75 грн. згідно розрахунку

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
94160.6305.04.2015 - 07.07.20159430.0000 %0.164 %14549.75

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок пені, судом встановлена його правильність, відповідно є правомірною та підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 14 549,75 грн.

Пунктом 2 статті 625 Цивільного Кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні збитки є наслідком інфляційних процесів в економіці, а тому їх слід вважати складовою частино основного боргу, а нарахування 3% річних по грошових розрахунках є визначеною законом платою боржника за користування грошовими коштами кредитора.

Передбачене законом право позивача вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Такої ж правової позиції дотримується Вищий господарський суд України, зокрема, у свої постанові від 08.04.2008 року у справі № 03/4190.

Відповідно до поданого розрахунку ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю " Агролайф корми ", просить суд стягнути з відповідача 3% річних, що в період 05.04.2015р. по 07.07.2015р. складає 750,70 грн.

Проте відповідно з розрахунком суду 3% річних за той же період становлять 727,49 грн. згідно розрахунку:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
94160.6305.04.2015 - 07.07.2015943 %727.49
Розрахунок здійснений судом за допомогою програми ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.1.3 Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА», ТОВ «ЛІГА: ЗАКОН», 2014.

ТОВ " Агролайф корми " просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати в період за квітень, травень 2015року. що становить 15 254,02 грн.

Відповідно до абз. 3 п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.. Згідно наданого позивачем до суду розрахунку втрат від інфляції, наступним місяцем, у якому мав бути здійснений платіж - травень 2015 року, а не квітень 2015 року.

У зв'язку з наведеним, вимога позивача про стягнення з відповідача втрат від інфляції підлягає задоволенню частково у сумі 2071,53 грн. (індекс інфляції за травень 2015 року).

Таким чином, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 14 549 грн. 75 коп. пені, 727,49 грн. 3% річних, 2071 грн. 23 коп. інфляційних збитків. 14.08.2015 року ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю " Агрофірма "Постолівська" було подано до суду відзив (вх. № 17988) в якому просить в задоволені позовних вимог в частині стягнення 13 182,49 інфляційних витрат відмовити.

Окрім того, відповідачем було подано до суду заяву (вх. № 17987) про розстрочення виконання рішення суду на 10(десять) місяців рівними платежами. В обґрунтування клопотання просить суд врахувати специфіку господарської діяльності у сфері сільського господарства та врахувати важкий майновий стан відповідача.

Пунктом 6 ст. 83 ГПК України, передбачено право суду, постановляючи рішення, відстрочити або розстрочити його виконання.

Підстави для відстрочки або розстрочки виконання рішення встановлені ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках, залежно від обставин, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. 7.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку та розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних осіб, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Вказані ТзОВ " Агрофірма "Постолівська" обставини (важкий майновий стан відповідача) не є такими, що відповідають визначеним в ст. 121 ГПК України обставинам при яких надається розстрочка виконання рішення. Заявником не доведено, яким чином воно ускладнює виконання рішення або роблять його неможливим. Останнім також не наведено виняткових обставин, які б служили підставою для розстрочки виконання рішення в спірному випадку.

Фактично обставини, на які заявник посилається, лише вказують на несприятливість виконання рішення для нього у даний час та можливість настання для нього негативних наслідків у звязку з цим, а не на обставини, що унеможливлюють або утруднюють виконання рішення суду у даній справі.

Враховуючи, що відповідач ТзОВ " " Агрофірма "Постолівська" не довів належними та допустимими доказами наявність виключно виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, суд визнає заяву відповідача про розстрочку виконання рішення необґрунтованою та відмовляє в її задоволенні.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення" (із змінами та доповненнями від 10.07.2014 року) вказано, що результати розгляду господарським судом заяв (клопотань) учасників судового процесу повинні зазначатися в мотивувальній частині, а не в резолютивній частині рішення суду, прийнятого по суті справи, за винятком тих випадків, коли суд вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову (статті 67,68 ГПК України), відстрочку або розстрочку виконання рішення (стаття 121 ГПК).

Відшкодування судового збору покладається судом на відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю " Агрофірма " Постолівська " с. Постолівка Гусятинського району , згідно приписів ст.ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 32, 33, 43, 54, 82, 84,85, 116, 117 ГПК України, ст.ст. 20, 193,202,232 Господарського Кодексу України, ст. ст. 11,207, 241,546, 625, 712 Цивільного Кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю " Агрофірма " Постолівська " ,48236, Тернопільська область , Гусятинський район , с. Постолівка , на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю " Агролайф корми " ,81151 Львівська область , Пустомитівський район ,с. Давидів , вул. Львівська ,2а 94160,63 грн. основного боргу; 14549,75 грн. пені; 727,49 грн. 3% річних ; 2071,53 грн. інфляційних збитків ; 2494,31 грн. в повернення сплаченого судового збору. Видати наказ.

3 В решті позову відмовити.

4.Рішення набуває законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне подання, протягом десяти днів з дня прийняття рішення, через місцевий господарський суд.

5.Наказ видати стягувачеві після набрання рішенням законної сили.

6.Повне рішення складене та підписане 21 серпня 2015 року.

Суддя М.Є. Півторак