ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.08.2015 Справа № 907/641/15

За позовом публічного акціонерного товариства „Закарпатттяобленерго, с. Оноківці Ужгородський район

ДО фізичної особи підприємця ОСОБА_1, с. Яківське Свалявського району

ПРО стягнення заборгованості за спожиту активну електроенергію у сумі 3 345,14 грн. в тому числі 2 864,58 грн. основного боргу, 464,06 грн. інфляційних нарахувань, 16,50 грн. трьох відсотків річних

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_2 представник за довіреністю №43 від 14.04.2015р.

від відповідача не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство „Закарпатттяобленерго, с. Оноківці Ужгородський район звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_1, с. Яківське Свалявського району про стягнення заборгованості за спожиту активну електроенергію у сумі 3 345,14 грн. в тому числі 2 864,58 грн. основного боргу, 464,06 грн. інфляційних нарахувань, 16,50 грн. трьох відсотків річних.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 15.06.2015р. порушено провадження у справі №907/641/15 та призначено справу до розгляду на 05.08.2015р.

Ухвалою суду від 05.08.2015р. розгляд справи було відкладено на 17.08.2015р.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами. На виконання вимог суду подав належним чином завірені копії доказів про направлення відповідачу вимоги про оплату боргу та рахунку на оплату актів контрольних оглядів та завдання на відключення.

Відповідач в судове засідання не з'являвся, поважні причини неявки суду не повідомив, витребувані судом документи не надав, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається за повідомленою сторонами господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

З адреси відповідача відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, до суду поверталась поштова кореспонденція з довідкою ф.20 "за закінченням терміну зберігання".

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях складені протоколи, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 17.08.2015р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Свалявським РЕМ ПАТ „Закарпатобленерго та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 15.12.2012 року було укладено договір №Д10/11-0976 на постачання електричної енергії.

Згідно п. 2.2.3 Договору споживач, повинен здійснювати оплату Постачальнику вартості електричної енергії згідно з умовами додатку 7 „Порядок розрахунків та Додатку 8 Графік зняття показників засобів обліку електричної енергії.

В пункті 1.2 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 31 липня 1996 року № 28 (у гедакції постанови НКРЕ України від 04.02.2010 року №105), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 року за № 417/1442 (далі - ПКЕЕ), які поширюються на спірні правовідносини, визначено, що споживач електричної енергії це юридична або фізична особа, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору.

Зокрема, пунктом 5.1 ПКЕЕ передбачено, що договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Відповідно до п.10.2 ПКЕЕ, споживач електричної енергії зобов'язаний, зокрема, забезпечити безперешкодний доступ (за службовим посвідченням) відповідальних представників постачальника електричної енергії та/або відповідальних представників підприємства, що здійснює передачу електричної енергії, до власних електричних установок для проведення технічної перевірки засобів обліку, контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання споживачу (субспоживачу) відповідно до встановленого цими Правилами порядку та виконувати їх обґрунтовані письмові вимоги щодо усунення виявлених порушень, якщо це обумовлено умовами договору про постачання електричної енергії.

Умови договору фізичної особи підприємця ОСОБА_1 належним чином не виконувались. Внаслідок неналежного виконання передбачених Договором зобовязань з грудня 2013 року відповідач заборгував за спожиту електричну енергію 2 864,58 грн.

Відповідно до п. 6.11. Правил остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами.

Судом встановлено, що протягом січня - грудня 2013р. відповідач, споживаючи електричну енергію, оплачував її несвоєчасно та не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості у вищезазначених розмірах.

Судом досліджені наявні в матеріалах справи докази заборгованості відповідача, а саме рахунки, які відповідно до умов чинного законодавства та Договору є належним та допустимим доказом розміру заборгованості відповідача перед позивачем за фактично спожиту електричну енергію.

Позивачем також надано суду розрахунок заборгованості відповідача.

Відповідачем не було надано суду контррозрахунок заборгованості або інші належні та допустимі докази, в розумінні статей 33, 34 ГПК України, для спростування доводів позивача щодо наявності у відповідача заборгованості за фактично спожиту електроенергію.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за фактично спожиту активну електричну енергію в розмірі 2864,58грн. підлягають задоволенню.

Крім основної суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 3% річних в розмірі 16,50грн. та інфляційні втрати в розмірі 464,06грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат та встановлено, що позивачем вірно розраховані вищезазначені показники.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню в розмірі 16,50грн. та 464,06грн. відповідно.

Судові витрати у відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України та п. 4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів виконання своїх обовязків за Договором.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за спожиту активну електроенергію в розмірі 2864,58грн., інфляційних втрат в розмірі 464,06грн. та 3 % річних в розмірі 16,50грн. підлягають задоволенню.

Згідно статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1, (89310, Свалявського району, с. Яківське, 32, код ЄДРЮОФОП НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства „Закарпаттяобленерго (89412, с. Оноківці, вул. головна, 57 Ужгородського району, код ЄДРЮОФОП 00131529) суму 3345,14грн., в тому числі 2 864,58грн. основного боргу, 464,06грн. інфляційних нарахувань та 16,50грн. трьох відсотків річних, а також суму 1 827,00грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.Ф. Ремецькі