ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.15р. Справа № 904/2711/15
За позовом: Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», м. Дніпропетровськ

До: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг

Про: стягнення 32 063,97 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ :

Від позивача: ОСОБА_2 (дов. №2343-К-Н-О від 06.06.15р.) ;

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» (позивач) звернувся з позовом до ФОП ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування від 24.01.12р. у розмірі 32 063,97 грн . ( в т.ч. : заборгованість за кредитом - 15 559,12 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 9 096, 90 грн.; заборгованість зі сплати комісії - 2 239, 51 грн. та пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 5 168,44 грн.) Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на не виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені договором терміни.

ФОП ОСОБА_1 (відповідач) проти позовних вимог заперечував, посилаючись на ту обставину , що він фактично не мав змоги користуватися кредитними коштами та своєчасно сплачувати проценти за їх користування внаслідок шахрайського списання невідомими особами грошових коштів з його банківського рахунку 11.07.13 р. в сумі 23 053,42 грн. на рахунок гр. ОСОБА_3 ( без відома ФОП ОСОБА_1 ) За твердженням відповідача , такого платежу він не здійснював , жодних договорів з гр. ОСОБА_3 не укладав ; ніхто не мав доступу до його комп'ютеру, паролів, логінів та ключів . В той же день відповідач повідомив про несанкціоноване списання коштів з його банківського рахунку в колцентр ПАТ КБ «ПриватБанк» , подав заяви до канцелярії Криворізької філії банку та до Саксаганського РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області . Від банку відповідач отримав відповідь на своє звернення , в якому банк повідомив його, що ним не були прийняті належні заходи для захисту свого рахунку і аккаунта «Приват24» від компрометації ; та відмовлено у відшкодуванні грошових коштів. Внаслідок неодноразових зустрічей та розмов відповідача з гр. ОСОБА_3 останній звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про перерахування коштів , отриманих з рахунку відповідача , на його користь . Ці кошти 30.12.2013 р. були перераховані на користь відповідача в сумі 15 191 ,10 грн. ( в т. ч. 7 725,84 грн. - погашення заборгованості ; 1084,66 грн. - погашення комісії по кредиту ; 1 506,28 грн. - погашення пені та 4 874,32 грн. - погашення відсотків ). Постановою слідчого СВ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 05.03.14 р. закрите кримінальне провадження , внесене до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ст.190 ч.1. КК України ; у зв'язку із не встановленням особи , винної у скоєні цього злочину. Враховуючи вищезазначені обставини, відповідач вважає , що несанкціоноване списання грошових коштів з його банківського рахунку відбулося не внаслідок не виконання ним своїх зобов'язань за укладеним з банком договором ; а з вини певних посадових осіб ПАТ КБ «ПриватБанк» ; тому відсутня його вина у несвоєчасному погашення кредиту ; а відтак - відсутні правові підстави для задоволення цього позову.

Враховуючи вищевикладене, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.15р. провадження у справі №904/2711/15 було зупинено до встановлення слідчими органами фактичних обставин подачі, прийняття та виконання вищезазначених платіжних документів ( отриманих за системою «Приват24» та ініційованих від імені платника про перерахування з рахунку ФОП ОСОБА_1 на рахунок гр. ОСОБА_3 11.07.13 р. в сумі 23 053,42 грн.) посадовими особами ПАТ КБ «ПриватБанк» та вирішення питання відповідно до приписів ст.97 КПК України у відношенні винних осіб. На виконання ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.15р. матеріали справи № 907/2711/15 були надіслані до прокуратури Дніпропетровської області.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.08.15р. ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.15р. у справі № 904/2711/15 скасовано; справу передано на розгляд до господарського суду Дніпропетровської області. При цьому Дніпропетровський апеляційній господарський суд у вищезазначеній постанові зазначив, що: «…у даному випадку матеріали справи містять достатньо доказів для встановлення фактичних обставин справи, вирішення спору та прийняття обґрунтованого рішення у справі, отже, місцевий господарський суд має можливість оцінити відповідно до ст. 43 ГПК України надані сторонами докази та за наявними матеріалами справи, у відповідності до чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, прийняти рішення у справі. Апеляційний суд, також враховує, що предметом спору у справі є стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування, включаючи заборгованість за кредитом, відсотки, комісії та штрафні санкції. Отже спірні правовідносини не є деліктними, а відповідні посилання господарського суду в оскаржуваній ухвалі, в обґрунтування надсилання справи до слідчих органів, на необхідність встановлення складу правопорушення в діях ПАТ КБ «ПриватБанк», який до того-ж є позивачем у справі, є безпідставними. .. »

19.08.15р. матеріали справи №904/2711/15 були повернуті на адресу господарського суду. Ухвалою суду від 20.08.15р. було поновлено провадження у справі та розгляд справи було призначено на 01.09.15р.

До судового засідання 01.09.15р. з'явився лише представник позивача , який наполягав на задоволенні позову; відповідач явку повноважн6ого представника до судового засідання не забезпечив . 31.08.15р. відповідач подав до канцелярії суду клопотання про припинення провадження у справі на підставі п.6. ч.1. ст.80 ГПК України. Клопотання обґрунтоване посиланням на проведення державним реєстратором Реєстраційної служби Криворізького МУЮ Дніпропетровської області 20.08.15р. державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

Заслухавши пояснення представника позивача , дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.01.12р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» (банк) та ФОП ОСОБА_1 (клієнт) була підписана заява про відкриття поточного рахунку; згідно із якою ФОП ОСОБА_1 приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів Банку, які разом із заявою складають Договір банківського обслуговування № б/н від 24.01.12р. та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору ( а.с.32 )

Відповідно до умов договору ФОП ОСОБА_1 було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_2 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms- повідомлення або інших), що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг» (а.с.33-44)

Відповідно до 3.2.1.1.16. Умов : при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до «Умов і правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно - цифрового підпису та / або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» - електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму. У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до п. 3.2.1.1.1. Умов : кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банка та Клієнта.

Відповідно до п. 3.2.1.1.3 Умов : кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.

Відповідно до 3.2.1.1.8. Умов : проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до «Умов і правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - «Угода»).

Відповідно до п. 3.2.1.1.6. Умов : ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Свої зобов'язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в розмірі 29 100, 00 грн. ( а.с. 49-52).

Відповідно до розділу Умов 3.2.1.4. ( яким затверджений порядок розрахунків ) за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця ( надалі - «період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню»), розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі, 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

При не обнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, Клієнт виплачує Банку за користування кредитом проценти в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню.

У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання Клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання Банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Під «непогашенням кредиту» мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.2.1.2.3.4. Умов : Банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого «Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Відповідно 3.2.1.5.1. Умов : при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту , передбачених п.п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого п.п. 3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ , яка діяла у період, за який сплачується пеня , (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному у п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Відповідно до п.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, відповідно до 3.2.1.5.4. Умов - нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. 3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 3 (Трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом.

Пунктом 3.2.1.6.1. Умов зазначено, що обслуговування кредитного Ліміту на поточному рахунку Клієнта здійснюється з моменту подачі Клієнтом до Банку заяви на приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та / або з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитної Ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов'язань сторонами.

Однак в порушення прийнятих на себе зобов'язань відповідач отримані кредитні кошти не повернув , відсотки за їх користування та комісію не сплатив. Відповідно до розрахунку ( наданого позивачем ) станом на 05.02.15р. заборгованість ФОП ОСОБА_1 за договором банківського обслуговування №б/н від 24.01.12р. складає 32 063,97 грн . ( в т.ч. : заборгованість за кредитом - 15 559,12 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 9 096, 90 грн.; заборгованість зі сплати комісії - 2 239, 51 грн. та пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 5 168,44 грн.). Таким чином, факт не виконання відповідачем зобов'язань за договором матеріалами справи доведено, відповідачем не спростовано. На час прийняття рішення у справі відповідачем доказів погашення заборгованості перед позивачем не надано.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмов від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст. 526 ЦК України ).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 611 ЦК України передбачено, що уразі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Згідно зі ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства ( ст. 551 ЦК України).

Відповідно до приписів ст.33 ГПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Відповідачем доказів на спростування обставин, викладених в позовній заяві, не надано. За таких обставин справи позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розглядаючи клопотання відповідача про припинення провадження у справі , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.4 п.4.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. №18 «Про деякі питання практики застосування господарського кодексу України судами першої інстанції», громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі. Однак у разі коли відповідна зміна статусу відбулася після порушення провадження у справі, вона не тягне за собою наслідків у вигляді зміни підвідомчості такої справи і, відповідно, - припинення провадження у ній, оскільки на час порушення господарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції цього суду; наведене стосується й випадку подання відповідним громадянином, що був відповідачем у справі, зустрічного позову в тій же справі. У будь-якому разі у суду немає й правових підстав для застосування при цьому положень статті 25 ГПК та залучення до участі у справі як правонаступника фізичної особи - підприємця тієї ж таки фізичної особи, оскільки правонаступництво передбачає перехід прав та обов'язків від одного суб'єкта до іншого, а не зміну правового статусу однієї й тієї ж самої особи. У разі задоволення позову до фізичної особи, яка в процесі розгляду справи втратила статус суб'єкта підприємницької діяльності, резолютивна частина відповідного судового рішення, крім відомостей, передбачених частинами другою - сьомою статті 84 ГПК, повинна містити дані, визначені в пункті 2 частини другої статті 54 цього Кодексу для фізичної особи (без зазначення її колишнього статусу суб'єкта підприємницької діяльності).

Враховуючи вищезазначені приписи постанови Пленуму ВГСУ та ту обставину , що відповідач втрати статус суб'єкта підприємницької діяльності після порушення провадження у справі , суд не знаходить достатньо правових підстав для задоволення клопотання відповідача про припинення провадження у справі .

На підставі вищевикладеного , керуючись вимогами Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування господарського кодексу України судами першої інстанції»; ст. ст. 33, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі .

2. Стягнути з відповідача - громадянина ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; іпн НОМЕР_1) на користь позивача - Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50 ; ): 15 559, 12 грн. - заборгованості за кредитом; 9 096, 90 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 5 168, 44 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 2 239, 51 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом та 1 827, 00 грн. - витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності .

Суддя Васильєв О.Ю.

01.09.15