ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2015 р. Справа № 911/2592/15

Господарський суд Київської області у складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Таращанського районного споживчого товариства, Київська область, м. Тараща

до Фізичної особи-підприємця Нестеренко Олени Василівни, Київська область, м. Тараща

про стягнення 33238,34 грн.

секретар судового засідання Колісник Ю.І.

за участю представників:

від позивача: Орлов Р.М. (довіреність б/н від 1 вересня 2014 року);

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Таращанське районне споживче товариство (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Нестеренко Олени Василівни (далі - відповідач) про стягнення 33238,34 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору оперативної оренди основних засобів за №69 від 1 червня 2001 року, а саме, відповідач не сплатив грошові кошти за орендоване майно та за користування земельною ділянкою, в результаті чого за ним утворилась заборгованість з орендної плати в розмірі 5250,00 грн. та заборгованість за користування земельною ділянкою в розмірі 19292,84 грн. Додатково, за прострочення виконання зобов'язання позивач нарахував пеню в розмірі 8695,50 грн.

Провадження у справі порушено відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 23 червня 2015 року та призначено справу до розгляду на 4 серпня 2015 року.

Відповідно до ухвали суду від 4 серпня 2015 року розгляд справи на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 26 серпня 2015 року.

Відповідач, повідомлений про час та місце розгляду справи ухвалами суду від 23 червня 2015 року та від 4 серпня 2015 року в судові засідання не з'явився, витребуваних документів не подав, хоча був повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе відповідно до ст. 75 ГПК України розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами.

25 серпня 2015 року представником позивача через канцелярію суду подано заяву про зменшення розміру позовних вимог.

З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача 5250,00 грн. заборгованості з орендної плати, 19223,64 грн. заборгованості за користування земельною ділянкою та 8695,50 грн. пені.

На підставі статті 22 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог, подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням зазначеної заяви.

26 серпня 2015 року відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Таращанським районним споживчим товариством (за договором - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Нестеренко Оленою Василівною (за договором - орендар) 1 червня 2001 року укладено договір оперативної оренди основних засобів за №69.

Пунктом 1.1 договору встановлено, що орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове користування приміщення, кафе «Карасик», яке знаходиться за адресою: м. Тараща, вул. Набережна, 4, загальною площею 127 м2 та обладнання згідно акту прийому-передачі, який є невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що вступ орендаря у користування основними засобами настає одночасно з підписанням сторонами договору та акту приймання-передачі вказаного майна.

Відповідно до пункту 3.1 договору, орендна плата за місяць користування основними засобами становить 150,00 грн.

Відповідно до пункту 3.3 договору, вартість комунальних послуг, водо-, енерго-, теплопостачання, телефонний, факсимільний, поштовий зв'язок, тощо, а також інші витрати, пов'язані з утриманням приміщень, сплатою податку за землю, відшкодовується щомісячно орендарем у фактичних затратах, що пов'язані з орендою основних засобів, водночас з орендною платою.

Згідно пункту 3.4 договору, орендар зобов'язаний не пізніше 20 числа поточного місяця і в повному обсязі вносити орендну плату за місяць, а також вносити інші платежі, які передбачені пунктом 3.3 договору.

Відповідно до пункту 5.1.1 договору, за порушення терміну перерахування коштів, встановлених пунктом 3.1 договору, орендар сплачує пеню в розмірі не менше 1% за кожен день прострочки.

Згідно пункту 6.1 договору, договір діє з 20 червня 2001 року строком на один рік.

У випадку відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору після закінчення його строку протягом одного місяця він вважається продовжений на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором (п.6.5 договору)

На виконання умов договору між позивачем та відповідачем підписано акт прийняття-передачі об'єкта оренди (том 1. а.с. 24).

Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, а саме, не сплатив орендні платежі за період липень 2012 року - травень 2015 року, в результаті чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 5250,00 грн.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 796 Цивільного кодексу України, одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. У договорі найму сторони можуть визначити розмір земельної ділянки, яка передається наймачеві. Якщо розмір земельної ділянки у договорі не визначений, наймачеві надається право користування усією земельною ділянкою, якою володів наймодавець.

З матеріалів справи вбачається, що одночасно з правом оренди приміщення, відповідачу було надано право користуватись земельною ділянкою, на якій знаходиться об'єкт оренди та яка прилягає до нього, загальною площею 233 м2.

Розмір орендної плати за земельну ділянку, загальною площею 233 м2, за спірний період, а саме, липень 2012 року - травень 2015 року, встановлений додатковою угодою №111 від 1 січня 2012 року до договору оренди №294 від 30 серпня 2011 року, договором №407 від 1 листопада 2012 року, додатковою угодою №146 від 18 березня 2013 року до договору оренди №407 від 1 листопада 2012 року, договором оренди №502 від 1 жовтня 2013 року, договором оренди №593 від 10 жовтня 2014 року та додатковою угодою №321 від 2 лютого 2015 року до договору оренди №593 від 10 жовтня 2014 року.

Зазначені договори оренди та додаткові угоди до них укладені між Таращанською міською радою Київської області та Таращанським районним споживчим товариством.

Копії зазначених договорів оренди та додаткових угод до них наявні в матеріалах справи, а оригінали оглянуто у судовому засіданні.

2 червня 2015 року позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію з вимогою сплатити суму заборгованості з орендної плати та суму заборгованості за користування землею.

Відповідач відповіді на зазначену претензію не надав, грошові кошти не сплатив.

Отже, судом встановлено, що відповідачем не здійснено оплату витрат за користування землею за період: липень 2012 року - травень 2015 року, в результаті чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 19223,64 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Судом оглянуто оригінали документів, залучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Станом на день прийняття рішення у справі відповідач не виконав умови договору оперативної оренди основних засобів за №69 від 1 червня 2001 року. Зазначений факт відповідачем не спростовано. Розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи. Вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості, що виникла у відповідача через порушення умов договору в розмірі 5250,00 грн. підлягає задоволенню.

Також, до стягнення з відповідача підлягає заборгованість у розмірі 19223,64 грн., яка утворилась за відповідачем через неналежне виконання умов договору оперативної оренди основних засобів за №69 від 1 червня 2001 року, в частині відшкодування витрат за користування земельною ділянкою, загальною площею 233 м2.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» №543/965-ВР від 22.11.1996 року, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Заявлений до стягнення з відповідача розмір пені, складає 8695,50 грн.

Як вбачається з розрахунку пені, доданого позивачем до позовної заяви, останній, при здійсненні розрахунку пені застосував ставку у розмірі 1% від суми простроченого платежу, що перевищує розмір подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, позивачем під час здійснення розрахунку пені невірно визначено початок періоду виникнення заборгованості, а саме, нарахування пені позивачем здійснюється з 20-го числа відповідного місяця, в той час, як за умовами договору відповідач мав не пізніше 20 числа здійснити сплату орендного платежу. Тобто, нарахування пені позивачем мало здійснюватись з 21-го числа відповідного місяця.

Судом здійснено власний перерахунок пені, за яким стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 521,42 грн. Розрахунок здійснено з урахуванням початку виникнення заборгованості, а саме, з 21-го числа відповідного місяця по встановлений позивачем граничний період нарахування пені.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Нестеренко Олени Василівни (09500, Київська область, м. Тараща, вул. Чехова, 20, код ) на користь Таращанського районного споживчого товариства (09500, Київська область, м. Тараща, вул. Шевченка, 25, код 30117324) - 5250 (п'ять тисяч двісті п'ятдесят) грн. 00 коп. заборгованості з орендної плати, 19223 (дев'ятнадцять тисяч двісті двадцять три) грн. 64 коп. заборгованості з плати за земельну ділянку, 521 (п'ятсот двадцять одна) грн. 42 коп. пені та 1377 (одна тисяча триста сімдесят сім) грн. 70 коп. судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 28 серпня 2015 року

Суддя Д.Г. Заєць