РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2015Справа №910/13617/15

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Марченко С.П. розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) "Київкінофільм"

про стягнення 32 474,46 грн.

за участю представників:

від позивача:Кучкова Ю.В.- представник за довіреністю № 91/2014/12/26-11 від 26.12.2014 р.
від відповідача:Перепелиця С.О.- представник за довіреністю № 14 від 25.02.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (далі - ПАТ "Київенерго") з позовом до Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) "Київкінофільм" (далі - КП "Київкінофільм") про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у гарячій воді в розмірі 49 911,51 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № 621373 від 01.03.2008 р. на постачання теплової енергії у гарячій воді в частині своєчасної плати за надані послуги, внаслідок чого у КП "Київкінофільм" утворилась заборгованість в сумі 49 911,51 грн. за період з 01.11.2013 р. по 01.04.2015 р.

У позові Публічне акціонерне товариство "Київенерго" просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у гарячій воді в сумі 22 907,61 грн., пеню у сумі 16 539,40 грн., інфляційну складову боргу в сумі 9 557,98 грн. та 3% річних в сумі 906,52 грн., а всього - 49 911,51 грн.

Під час розгляду справи по суті від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої останній просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у гарячій воді в сумі 22 907,61 грн., інфляційну складову боргу в сумі 9 299,30 грн. та 3% річних в сумі 880,53 грн., а всього - 32 474,46 грн.

Присутній у судовому засіданні представник позивача зменшені позовні вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, зазначив, що заборгованість за теплову енергію у гарячій воді у нього відсутня. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

01.03.2008 р. між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (постачальник) та Комунальним підприємством Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) "Київкінофільм" (абонент) був укладений договір № 621373 на постачання теплової енергії у гарячій воді.

Сторони погодили, що постачальник зобов'язується безперебійно постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності із споживачем для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року згідно із заявленим споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними в додатку № 1 (п. 2.2.1 договору).

Відповідно до п. 2.3.1 договору споживач зобов'язався дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у додатку № 1, не допускаючи їх перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними в додатку № 4.

Згідно з п. 8.1 договору цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2008 р. з подальшою його пролонгацією.

Також сторонами договору на постачання теплової енергії у гарячій воді було погоджено:

- обсяги постачання теплової енергії (додаток № 1 до договору);

- тарифи та порядок розрахунків (додаток №№ 3, 4 до договору), відповідно до яких сторонами визначено, що абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує енергопостачальній організації вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії.

У судовому засіданні встановлено, що позивач умови договору виконав у повному обсязі, за період з 01.11.2013 р. по 01.04.2015 р. надав послуги на поставку теплової енергії у гарячій воді на загальну суму 22 907,61 грн., що підтверджується обліковими картками, відомістю обліку споживання теплової енергії за вказаний період та поясненнями представників сторін.

Однак, відповідач зі свого боку умови договору в частині оплати послуг виконав неналежним чином, сплатив суму заборгованості у сумі 612,98 грн., внаслідок чого у останнього виникла заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 22 294,63 грн. за період з 01.11.2013 р. по 01.04.2015 р.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно з пунктом 2.1 договору на постачання теплової енергії у гарячій воді сторони домовились, що при виконанні умов договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися тарифами, затвердженими Київської міською держадміністрацією, Положенням про Держенергоспоживнагляд, Правилами користування тепловою енергією, правилами технічної експлуатації тепловикористовуючих установок і теплових мереж, нормативними актами з питань користування та взаєморозрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

Статтею 20 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, крім тарифів на виробництво теплової енергії для суб'єктів господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, затверджуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законодавством.

Тарифи на теплову енергію були погоджені сторонами та на час розгляду даної справи не скасовані та недійсними не визнані.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Частиною 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки доказів належної оплати заборгованості суду не надано, позовні вимоги в частині стягнення 22 294,63 грн. основного боргу за договором № 621373 від 01.03.2008 р. за період з 01.11.2013 р. по 01.04.2015 р. підлягають задоволенню.

Подані відповідачем банківські виписки на загальну суму 18 587,02 грн. від 07.11.2013 р. та 08.11.2013 р. суд приймає до уваги, але зазначає, що вказані кошти були зараховані позивачем в рахунок поточної заборгованості за договором № 621373 від 01.03.2008 р. згідно з призначенням платежу, вказаним відповідачем - часткове погашення заборгованості за теплову енергію за ДСК «Алмаз» за договором № 621373 від 01.03.2008 р.

Також позивач просить стягнути з відповідача інфляційну складову боргу в сумі 9 299,30 грн. з грудня 2013 р. по березень 2015 р. та 3% річних в сумі 880,53 грн. з листопада 2013 р. по березень 2015 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства, вимоги про стягнення інфляційної складової боргу та 3 % річних є такими, що заявлені правомірно.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційна складова боргу в сумі 9 299,30 грн. та 3% річних в сумі 880,53 грн., тобто у сумі, заявленій позивачем.

Отже, на підставі викладеного, враховуючи, що наявні у справі матеріали свідчать про обгрунтованість вимог позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розглядаючи заяву відповідача про розстрочення виконання рішення суду на два роки у зв'язку із скрутним фінансовим становищем, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України суд при наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони у виняткових випадках, залежно від обставин справи може, серед іншого, відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Пунктом 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 р. визначено, що вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Наведена відповідачем підстава для розстрочення виконання судового рішення - тяжке фінансове становище, не є тією виключною обставиною, оскільки важке фінансове становище відповідача утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, яку він здійснює на свій ризик, а не в силу якихось об'єктивних, незалежних від відповідача обставин.

Крім того, суд виходить з того, що фінансове становище відповідача не спростовує факту допущеного ним прострочення в оплаті наданої йому теплової енергії у гарячій воді та не звільняє його від виконання зобов'язань у повному об'ємі.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства "Київенерго" до Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) "Київкінофільм" про стягнення 32 474,46 грн. задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) "Київкінофільм" (01004, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 3, ідентифікаційний код 35531906) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) основну заборгованість у сумі 22 294 (двадцять дві тисячі двісті дев'яносто чотири) грн. 63 коп., інфляційну складову боргу в сумі 9 299 (дев'ять тисяч двісті дев'яносто дев'ять) грн. 30 коп. та 3% річних в сумі 880 (вісімсот вісімдесят) грн. 53 коп.

Стягнути з Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) "Київкінофільм" (01004, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 3, ідентифікаційний код 35531906) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 17 серпня 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 21 серпня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя К.І. Головіна