Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

« 31» серпня 2015 року справа № 927/903/15

Позивач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1,

АДРЕСА_2

Відповідач-1: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк

"Приватбанк", вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ,

49094

Відповідач-2: Фізична особа - підприємець ОСОБА_2,

АДРЕСА_3

Предмет спору: про стягнення збитків (неотриманого прибутку) в сумі 690449,61 грн.

Суддя Шестак В.І.

Представники сторін:

Позивача: ОСОБА_3 довіреність № 385-О від 29.01.2014, упов. представник

Відповідача1: Довбах А.М. довіреність № 654 від 12.05.2014, упов. представник

Відповідача2: не з"явився.

Рішення прийнято після оголошеної в судовому засіданні перерви згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення солідарно з відповідачів неотриманого прибутку за договором оренди від 05.03.2008 в сумі 690449,61 грн. за період 01.08.2012 по 31.12.2013.

Як зазначає позивач, відповідач1 безпідставно ухилився від виконання ним зобов'язань по договору б/н від 05.03.2008 в частині прийняття приміщення і внесення орендної плати, чим завдав позивачці збитки у вигляді не отриманої орендної плати за час, починаючи з передбаченої в п. 7.1. договору дати передачі майна а саме з 05.02.2001.

Крім того, позивач стверджує, що договір оренди приміщень від 05.03.2008 є укладеним.

Представник відповідача1 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, зазначаючи, що позовні вимоги є необґрунтованими, посилається на відсутність протиправної поведінки зі свого боку та виключає наявність вини.

У письмовому відзиві відповідач1 зазначає, що позивач двічі зверталася до суду про стягнення збитків за договором оренди приміщення від 05.03.2008: за період з 05.02.2011 по 01.12.2011, рішенням у справі № 5028/7/60/2011 позов задоволено та за період з 01.12.2011 по 31.07.2012, рішенням у справі № 36/5005/7164/2012 відмовлено в позові.

Відповідач1 вважає, що позивачем допущено порушення зобов'язань в частині складання акту здачі-приймання приміщення, позивач був своєчасно попереджений про відмову від прийняття приміщення в оренду. Крім того, договір оренди від 05.03.2008 є попереднім договором.

Крім того, позивач вважає необґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення суми збитків з відповідача2 - ФОП ОСОБА_2, оскільки договір поруки від 01.08.2012 між ФОП ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_2 укладений в забезпечення виконання обов'язку ПАТ КБ Приватбанк щодо сплати орендної плати за договором оренди приміщення від 05.03.2008. Договір поруки є припиненим оскільки порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання.

Відповідач2 у письмовому відзиві вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач2 зазначає, що договір поруки припинив свою дію 05.01.2014. Крім того, зазначає, що позивачка жодного разу не зверталася щодо неналежного виконання відповідачем1 зобов'язань по основному договору та вимог виконати взяті на себе зобов'язання за договором поруки. Як стверджує відповідач2, згідно п. 4.2.4 договору поруки - порука припиняється якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, а отже, вимоги до ФОП ОСОБА_2 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідач2 просить розглянути справи без участі представника.

Ухвалою від 12.08.2015 розгляд справи відкладався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважних представників сторін, суд, ВСТАНОВИВ:

05.03.2008р. між суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 (орендодавець) та ЗАТ КБ Приватбанк - перейменовано в Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (орендарем) укладено договір оренди приміщення відповідно до умов якого орендодавець зобов'язався передати, а орендар прийняти у тимчасове користування (оренду) приміщення, визначене у договорі, за плату та на обумовлений строк для здійснення господарської діяльності (п. 1.1. договору).

Приміщення, яке передається в оренду за договором знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, має загальну площу 330,6 м.кв, складається з першого поверху (105,2 м.кв.), другого поверху (114,1 м. кв.) та третього поверху (111,3 м.кв.) і належить орендодавцеві на підставі договору купівлі продажу від 29.02.2008 р.

Пунктом 7.1. договору оренди приміщення від 05.03.2008 р. сторони визначили, що договір набуває чинності 05.02.2011 р. і діє до 05.01.2014 р.

Пунктом 2.1 договору оренди приміщення від 05.03.2008 сторони визначили, що приміщення передається орендодавцем і приймається в оренду орендарем на умовах сплати останнім орендодавцю плати за користування приміщення, після підписання акту здачі-приймання приміщення, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок, зазначений орендодавцем.

Згідно п.2.2. орендна палата підлягає сплаті до 10-го числа поточного місяця, за який підлягає сплата орендної плати, орендна ставка становить 20 долл США по курсу продажу валюти комерційного банка Приватбанк» м. Чернігова фізичним особам за 1 кв.м. в календарний місяць, всього 6612 долл. США.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (індексація).

Оплата здійснюється в національній валюті по курсу комерційних банків м. Чернігова.

Відповідно до п.5.1. передача орендодавцем та прийняття орендарем приміщення в оренду засвідчується актом здачі-приймання приміщення в оренду.Обов»язок по складанню акта здачі-приймання покладається на сторону, яка передає приміщення іншій стороні договору.

Пунктом 7.1 передбачено, що цей договір набуває чинності 05 лютого 2011 і діє до 05 січня 2014.

04.02.2011 позивач звернувся до відповідача листом про те, що 05.02.2011 року набирає чинності укладений договір оренди приміщення від 05.03.2008, приміщення готові до приймання-передачі та позивач просив направити представників для здійснення приймання -передачі.

Листом від 08.02.2011 № 30.0.0.0.0-03/362 відповідач1 повідомив позивачку, що вказані приміщення не можуть бути прийняті через ряд причин: згідно договору оренди від 29.06.2009, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_5, останньому передані в оренду на строк до червня 2012 приміщення загальною площею 225,4 кв.м. (2-й та 3-й поверхи) по АДРЕСА_4; всупереч нормі ч.2 ст. 769 ЦК України наймодавець не повідомив наймача про всі права третіх осіб на річ, що передається у найм, тобто, про перебування приміщення в іпотеці за іпотечним договором № 3381 від 25.06.2008; згідно довідки з ЄДРПОУ АА№ 040855 від 10.12.2010 року за адресою: АДРЕСА_4 знаходиться ТОВ «Інформаційно-розрахунковий центр - Чернігів», а одночасне використання приміщенням вказаним товариством та банківською установою є неможливим; про відмову від використання приміщення по АДРЕСА_4 Приватбанк повідомляв позивача неодноразово та передача будівлі оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 21.12.2011 року по справі № 7/60 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_5 та ПАТ КБ «Приватбанк» позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ПАТ «КБ «Приватбанк» 520199,10 грн. неотриманого прибутку за період з 05.02.2011 по 01.12.2011.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2012 та Постановою Вищого господарського суду України від 31.05.2012 рішення суду першої інстанції по справі № 7/60 залишено без змін.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 20.12.2011 по справі № 5028/11/151/2011 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ФОП ОСОБА_1 про розірвання договору оренди приміщення від 05.03.2008. відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2012 та Постановою Вищого господарського суду від 26.04.2012 рішення місцевого господарського суду по справі № 5028/11/151/2011 залишено без змін.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.13 по справі №36/5005/7164/2012 та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.10.13 по даній справі, не встановлювалося факту укладення між ФОП ОСОБА_1 та КБ "Приватбанк" попереднього договору від 05.03.2008 щодо оренди приміщень, а навпаки було встановлено, що між банком і ФОП ОСОБА_1 укладено договір оренди приміщення б/н від 05.03.2008.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.06.2014 року у справі № 5028/7/60/2011 залишено в силі ухвалу господарського суду Чернігівської області від 06.02.2014, якою у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про перегляд за нововиявленими обставинами та скасування в частині задоволення позову рішення господарського суду Чернігівської області від 21.12.2011 у господарській справі №5028/7/60/2011 відмовлено.

Вищезазначеними рішеннями встановлено, що договір оренди приміщення від 05.03.2008 є дійсним, укладеним та не розірваним.

01 серпня 2012року між Фізичною особою ОСОБА_2 -поручитель та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 - кредитор укладено договір поруки.

Пунктом1.1 договору передбачено, що у відповідності до цього договору поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язку ПАТ КБ «Приватбанк» щодо сплати орендної плати в строки за договором, передбаченим ст.2 цього договору.

Згідно п.1.2 Договору у випадку порушення боржником обов'язку за основним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що під основним договором в цьому договорі розуміється договір оренди приміщення від 05.03.2008, укладений між кредитором та боржником.

Строк основного договору становить з 05 лютого 2011 року по 05 січня 2014 року (п.2.2).

Пунктом 4.1 Договору поруки передбачено, що він набуває чинності з моменту його підписання і діє до моменту припинення дії основного договору.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Таким чином, договірні зобов'язання базуються на принципі волевиявлення сторін, згідно з яким вирішення судом неврегульованих питань (умов), що виникли при укладенні договору, можливе за спільною згодою сторін. Виняток з цього правила становлять договори, засновані на державному замовленні.

Отже, укладаючи спірний договір сторони були вільними в укладені договору та визначенні (погодженні) його умов, а відтак дія учасників правочину, які реалізували свої права на набуття цивільних прав та обов'язків шляхом укладання (підписання) правочину відповідала внутрішній волі сторін.

Враховуючи зміст вищезазначених статей та умови укладеного договору судом встановлено, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 22 Цивільного Кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 Цивільного Кодексу України збитками вважаються, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частини другої статті 224 Господарському кодексі України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За змістом частини першої статті 225 Господарському кодексі України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (упущена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Згідно з приписами статті 623 Цивільного Кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Для застосування такого виду господарської санкції, як відшкодування збитків необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків, їх наявності та розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила кредитора одержання прибутку. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Отже, неодержаний прибуток (неотриманий доход, упущена вигода) - це рахункова величина втрати очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб'єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

На підтвердження вжиття заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері позивачем надано наступні договори:

01.03.2013 року укладено договір оренди приміщення між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Севен ДіСі». Предметом договору є приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, перший поверх, площею 99,6 кв.м. Орендна плата складає 8000 грн. в місяць.

01.09.2013 року укладено договір оренди приміщення між ФОП ОСОБА_1 та Компанією Acropolium spol.s.r.o. Предметом договору є приміщення , які передаються в оренду за Договором, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4, 2-й та 3-й поверхи., загальною площею 199,3 кв.м. Орендна плата складає 3500,00 дол. США в місяць.

Позивачем нараховано збитки (неотриманий прибуток) за період з 01.08.2012 по 31.12.2013 на суму 690449,61 грн.

Відповідач1 необгрунтовано, без належних правових підстав відмовився від договору оренди від 05.03.2008, та, відповідно, від сплати орендної плати, чим позбавив права орендодавця (позивача) на отримання обумовленої договором суми орендної плати.

Таким чином, позивачем з вини відповідача1 втрачена вигода в сумі 690449,61 грн. неодержаної орендної плати за період з 01.08.2012 по 31.12.2013.

Відповідач1 не надав належних доказів відсутності своєї вини в неправомірній відмові від договору.

Посилаючись на укладений Договір поруки, позивач просить стягнути 690449,61 грн. неотриманого прибутку солідарно з ПАТ КБ «Приватбанк» та ФОП ОСОБА_2

Позивачем не доведено, що він звертався до відповідача2 з письмовими вимогами про сплату 690449,61 грн. неотриманого прибуткуза договором оренди приміщення від 05.03.2008.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Позиція Верховного Суду України, яку наведено у постанові від 17.09.2014 по справі №6-53цс14, стосовно того, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором може бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення. Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Позивачем доведено, що ФОП ОСОБА_1 з вини відповідача1 втрачена вигода в сумі 690449,61 грн. неодержаної орендної плати за період з 01.08.2012 по 31.12.2013.

Матеріалами справи підтверджується пропуск шестимісячного строку для пред'явлення вимоги до ФОП ОСОБА_2 за договором поруки від 01.08.2012 року.

Вказану заборгованість відповідачем1 станом на день розгляду справи не погашено.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 690449,61 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача1.

Керуючись ст.ст. 33,49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», (вул. Набережна Перемоги,50, м. Дніпропетровськ, 49094, р/р 0 в Дніпропетровському обласному управлінні НБУ, м. Дніпропетровськ, МФО 305299, код 14360570) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, (АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_1 в ПУАТ «Фідобанк», МФО 300175) 690449,61 грн. неотриманого прибутку та 13808,99 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя В.І. Шестак