ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25 серпня 2015 р. Справа № 903/787/15

за позовом Ковельського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, м. Київ

до відповідача 1: приватного акціонерного товариства "Волиньтурист", м. Луцьк

до відповідача 2: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Ковель

про визнання недійсним договору оренди

Суддя Слободян П.Р.

секретар судового засідання Коваль О.М.

За участю представників:

від позивача: Божкова О.М. -представник (довіреність у справі)

від відповідача 1: Бешта М.Г. -представник (довіреність у справі)

від відповідача 2: н/з.

В судовому засіданні взяв участь прокурор - Оліферчук Н.П.

Суть спору: Ковельський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, м. Київ звернувся з позовною заявою до відповідача 1: приватного акціонерного товариства "Волиньтурист", м. Луцьк та до відповідача 2: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Ковель визнання недійсним договору оренди № 62 від 01.01.2014р.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що відповідач-1 не мав права укладати договір оренди №62 від 01.01.2014р., оскільки на момент укладення договору власником орендованого приміщення була держава в особі Фонду державного майна України.

В судовому засіданні прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача 1 -приватного акціонерного товариства «Волиньтурист» - Бешта М.Г. в судовому засіданні подав відзив на позовну заяву в якому просив суд в позові відмовити, виходячи з наступного:

Листом № 318/1.6а від 03.12.2012р. ПрАТ «Волиньтурист» звертався до Фонду державного майна України з питаннями щодо процедури підписання акту прийому-передачі спірного майна. У відповідь листом № 10-24-04 від 02.01.2013р. ФДМУ зазначив наступне: «на сьогодні не визначено державного органу управління на майно, на яке за рішенням суду визнано право власності за державою в особі ФДМУ, в тому числі за рішеннями господарського суду Волинської області». Також в даному листі було наголошено відповідно до Угоди №73 від 17.02.2012р. укладеною між Федерацією професійних спілок України та Фондом державного майна України до підписання актів приймання-передачі майна, що повертається за рішенням судів, які набрали законної сили, у власність держави у ході виконавчого провадження, ФПСУ або суб'єкти господарювання, створенні за її участю, забезпечують схоронність та збереження такого майна.

Листом № 275/1.6а від 22.12.2014р. ПрАТ «Волиньтурист» надавало відповідь Регіональному відділенню Фонду державного майна України щодо питань по договорах оренди товариства, в якому викладались причини неможливості припинення дії договорів оренди ПрАТ «Волиньтурист». Також були поставленні питання вказати, яким чином і за рахунок чого ПрАТ «Волиньтурист» повинно утримувати в належному стані споруди готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1», готелю «Світязь», вбудовано-прибудованого приміщення, що знаходиться в м. Луцьк, пр. Пр. Грушевського, 33, в належному стані до моменту підписання акту прийому-передачі. Відповіді на даний лист товариство не отримувало.

Також, як зауважує відповідач 1, акти прийому-передачі майна з ФДМУ не підписані та майно не передане у державну власність. Саме тому, ПрАТ «Волиньтурист» відповідно до п. 5 Угоди №73 правомірно здійснює в даний момент господарську діяльність з метою забезпечення збереження і схоронності майна. Кошти від оренди окремих приміщень будівлі готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, витрачаються виключно на утримання вказаного майна.

Відповідач 2 заперечень щодо позову суду не надав, позову не оспорив, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

Ухвали господарського суду Волинської області від 14.07.2015р. та від 28.07.2015р. надсилалися відповідачу 2 на юридичну (45000, Волинська обл., м. Ковель вул. Федорова, 7) та фактичну(45000, Волинська обл., м. Ковель вул. Заводська, 3/274) адреси, проте обидві повернулися з відміткою «За закінченням терміну зберігання».

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Повернення кореспонденції органами зв'язку з позначкою «за закінченням терміну зберігання», з урахуванням конкретних обставин даної справи є належним доказом виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій, а тому, суд вважає за можливе розглянути даний спір за наявними у справі матеріалами, згідно ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представника позивача, відповідача-1, господарський суд

в с т а н о в и в:

01.01.2014р. між приватним акціонерним товариством «Волиньтурист», в особі директора готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1» філії ПрАТ «Волиньтурист» Геча В.Г. (орендодавець)та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1(орендар) був укладений договір оренди нерухомого майна № 62.

Згідно з п.п. 1.1. договору оренди нерухомого майна № 62 від 01.01.2014р.орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування будівлю або іншу капітальну споруду чи їх окрему частину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Передача орендарю об'єкта здійснюється за актом приймання-передачі.

01.01.2014 року сторонами було підписано акт приймання-передачі в оренду нерухомого майна, згідно з яким ПрАТ "Волиньтурист" в особі директора готелю "ІНФОРМАЦІЯ_1" як орендодавцем було передано, а фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 як орендарем було прийнято в строкове платне користування кімнату № 238. загальною площею 19 м. кВ. вартістю 4560,00грн., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Як зазначено в акті приймання-передачі від 01.01.2014р., цей акт є невід'ємною частиною договору оренди №62 від 01.01.2014р. та підтверджує факт передачі орендарю зазначеного майна у користування.

Позовні вимоги Ковельського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Фонду державного майна України підлягають до задоволення з огляду на таке:

Як вбачається з інформаційної довідки з реєстру прав власновсті на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 39936277 від 01.07.2015р./ є в матеріалах справи/, на підставі рішення господарського суду Волинської області від 10.11.2011р. у справі № 5004/1997/11 право власності на приміщення готелю "ІНФОРМАЦІЯ_1", що по АДРЕСА_1, з 22.06.2012р. зареєстровано за державою в особі Фонду державного майна України.

Частиною 1 ст. 287 Господарського кодексу України передбачено, що орендодавцем нерухомого державного майна є, зокрема, Фонд державного майна України, його регіональні відділення - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" цей Закон регулює, зокрема, майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендодавцем є, зокрема, Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук, а також майна, що належить вищим навчальним закладам та/або науковим установам, що надається в оренду науковим паркам та їхнім партнерам.

Укладення 01.01.2014 року договору оренди і передача ПрАТ "Волиньтурист" /в особі готелю "ІНФОРМАЦІЯ_1"/ в оренду фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 кімнати № 238 площею 19 м. кв., що знаходиться в будівлі готелю "ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1, в той час, коли будівля готелю "ІНФОРМАЦІЯ_1" з 22.06.2012 року на праві власності належить державі в особі Фонду державного майна України, суперечить ст.5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", частині 1 ст. 287 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 203, ст.215 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

З огляду на викладене, вимога Ковельського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Фонду державного майна України про визнання недійсним договору оренди №62 від 01.01.2014р. підлягає до задоволення.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України в п.2.7. постанови №№11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" якщо зі змісту господарського договору випливає, що зобов'язання за цим договором може бути припинено лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ним (наприклад, вже здійснене користування за договором майнового найму (оренди), користування електроенергією, спожиті послуги, зберігання, здійснене за відповідним договором, тощо), то господарський суд одночасно з визнанням господарського договору недійсним (за наявності підстав для цього) зазначає в резолютивній частині рішення, що зобов'язання за договором припиняється лише на майбутнє.

При цьому слід враховувати, що зобов'язання припиняються на майбутнє не на підставі відповідної вказівки в рішенні суду, а в силу закону, тому при визнанні недійсним правочину (господарського договору) зобов'язання його сторін припиняються на майбутнє з моменту набрання чинності рішення суду про визнання правочину (договору) недійсним, хоча б у судовому рішенні й не було зазначено про таке припинення.

У відповідності із ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Оскільки договір №62 від 01.01.2014р. визнано судом недійсним, у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відсутні правові підстави користуватися спірним майном, а відтак вимога прокурора про зобов'язання звільнити кімнату №238 на 2-му поверсі площею 19 м. кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, підлягає до задоволення.

У зв'язку із задоволенням позову, враховуючи те, що спір до розгляду судом доведено з вини відповідачів, судові витрати по справі на підставі ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", ст.49 ГПК України слід покласти на відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: 1218,00 грн. - на відповідача-1; 1218,00 грн. - на відповідача-2.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 387 Цивільного кодексу України, ст.ст. 207, 287 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір оренди №62 від 01.01.2014р., укладений між приватним акціонерним товариством "Волиньтурист" в особі готелю "ІНФОРМАЦІЯ_1"- філія ПрАТ "Волиньтурист" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

3.Зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 звільнити кімнату № 238 загальною площею 19 м. кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і розміщене на другому поверсі.

4. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Волиньтурист" (43005, м.Луцьк, пр. Президента Грушевського, 33, код 02593659) в доход Державного бюджету 1218,00 грн. судового збору за розгляд справи у господарському суді Волинської області.

5. Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) в доход Державного бюджету 1218,00 грн. судового збору за розгляд справи у господарському суді Волинської області.

Повний текст рішення складено

28.08.2015

Суддя П. Р. Слободян