РІШЕННЯ

13.08.2015 Справа №910/16377/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., при секретарі судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/16377/15

за позовом Управління освіти Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, м. Київ,

до приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд», м. Київ,

про стягнення 772 800 грн.,

за участю представників:

позивача - Федорчук О.В. (довіреність від 20.01.2015 №50);

відповідача - Кулаков В.В. (довіреність від 10.08.2015 № 00098/0/14-15).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління освіти Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації (далі - Управління) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» (далі - Компанія) 772 800 грн. зайво сплачених (безпідставно отриманих) коштів за договором підряду від 07.06.2013 № 31 (далі - Договір).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2015 порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 28.07.2015.

22.08.2015 позивач подав суду письмові пояснення, в яких повідомив про листування сторін з приводу спору та наявність справи № 752/6772/15-к Голосіївського районного суду міста Києва в рамках якої були вилучені оригінали документів, які додані до даної справи.

28.07.2015 відповідач подав суду клопотання про призначення судової комплексної будівельно-технічної та економічної експертизи, яке було відкликано представником відповідача у судовому засіданні 13.08.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2015 розгляд справи відкладено на 11.08.2015 та продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів за клопотанням позивача.

11.08.2015 відповідач подав суду клопотання про витребування доказів, від якого представник відповідача відмовився у судовому засіданні 13.08.2015.

11.08.2015 Компанія подала суду заперечення на позовну заяву, в яких вказала на таке:

- довідка подана позивачем не є документом, який може породжувати будь-які правові наслідки, так як такий документ не передбачений жодним нормативно-правовим актом;

- комунальне підприємство «Київекспертиза» (далі - КП «Київекспертиза») не мало права проводити перевірку та експертизу;

- аудиторський висновок не може бути підставою для стягнення 772 800 грн. та підтвердженням завищення вартості виконаних робіт на вказану суму.

13.08.2015 відповідач подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

У судовому засіданні 13.08.2015 представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача надав пояснення по суті спору; проти задоволення позовних вимог заперечував.

У судовому засіданні 13.08.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

07.06.2013 Управлінням (замовник) і Компанією (підрядник) укладено Договір, за умовами якого:

- підрядник зобов'язується у 2013 році виконати роботи з капітального ремонту дитячого навчального закладу (ДНЗ) № 798 за адресою: м. Київ, вул. Заболотного, 70-А, а замовник - прийняти і оплатити такі роботи (пункт 1.1 Договору);

- ціна Договору становить 6 281 069 грн., у тому числі ПДВ - 1 046 844,83 грн. Ціна Договору визначається з урахуванням Податкового кодексу України (пункт 3.4 Договору);

- ціна Договору може бути змінена за взаємною згодою сторін (пункт 3.5 Договору);

- розрахунки здійснюються в безготівковій формі за рахунок бюджетних коштів (пункт 4.1 Договору);

- оплата робіт здійснюється поетапно за фактично виконані роботи на підставі оформлених, затверджених та підписаних сторонами актів виконаних робіт форми КБ-2в і довідок форми КБ-3 згідно календарного графіку виконання робіт, що додається до Договору та є його невід'ємною частиною (пункт 4.4 Договору);

- Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2013, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов'язань (пункт 10.1 Договору).

Сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до Договору, якою було узгоджено, зокрема:

- зменшення ціни договору до 5 373 889 грн., в тому числі ПДВ - 895 648,17 грн.;

- термін виконання робіт: 54 календарних дні.

Договір та додаткову угоду № 1 до Договору підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача заступником начальника управління освіти, начальника відділу фінансово-економічного, документального та кадрового забезпечення Залевською Світланою Сергіївною, яка діяла на підставі Положення, та від відповідача віце-президентом Шевчуком Едуардом Георгійовичем, який діяв на підставі довіреності від 27.12.2012 № 3274, та скріплено печатками.

Вказані правочини у встановленому порядку не оспорені, не розірвані, не визнані недійсними.

Таким чином, Договір та додаткова угода № 1 до Договору є дійсними, укладеними належним чином та є обов'язковими для виконання сторонами.

Частиною першою статті 837 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Отже, укладений позивачем і відповідачем договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Згідно з частиною першою статті 877 ЦК України підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Частиною четвертою статті 879 ЦК України встановлено, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Згідно з частиною четвертою статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до частини першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Пунктами 98, 99, 100 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668, встановлено, що оплата за виконані роботи проводиться у порядку, визначеному договором підряду. Договором підряду може бути передбачено, що оплата виконаних робіт проводиться після прийняття замовником закінчених робіт (об'єкта будівництва) або поетапно проміжними платежами в міру виконання робіт. У договорі підряду сторони можуть передбачати надання замовником авансу з визначенням порядку його використання.

Розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику. Замовник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх. Після підписання документів замовник зобов'язаний оплатити виконані роботи. Порядок подання підрядником документів про обсяги і вартість виконаних робіт, проведення перевірки їх достовірності, підписання та оплати замовником визначається у договорі підряду.

У разі виявлення невідповідності робіт, пред'явлених до оплати, встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт, замовник має право за участю підрядника скоригувати суму, що підлягає сплаті.

Позивач заявив позовні вимоги про стягнення 772 800 грн. зайво сплачених (безпідставно отриманих) коштів за Договором, посилаючись, зокрема, на аудиторський звіт від 11.06.2015 № 070-5-07/22, складений спеціалістами Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту за участю фахівців КП «Київекспертиза» (далі - Звіт).

Відповідно до Звіту було встановлено, що відповідачем завищено вартість робіт за Договором на суму 772 800 грн.

Суд дійшов висновку про відмову у позові, з огляду на таке.

На виконання умов Договору сторонами було оформлено та підписано акти приймання-передачі виконаних робіт: від 03.09.2013 № 1 на загальну суму 5 354 268 грн.; від 03.09.2013 № 1/1 на загальну суму 19 618,97 грн.

Вказані акти підписано та скріплено печатками сторін, що свідчить про те, що позивачем прийнято роботи без будь-яких зауважень.

При цьому, судом встановлено, що підставою для укладення Договору була перемога в конкурсних торгах (протокол від 20.05.2013 № 72).

Позивач звернувся до відповідача 13.05.2015 щодо надання відповіді стосовно перевірки КП «Київекспертиза».

20.05.2015 відповідач надіслав КП «Київекспертиза» заперечення на довідку перевірки вартості фактично виконаних обсягів робіт.

Звертаючись з позовом до Господарського суду міста Києва, позивач зазначає, що Управлінням сплачено зайві кошти через завищення вартості виконаних підрядних робіт у сумі 772 800 грн. та просить їх стягнути, посилаючись на приписи статті 1212 ЦК України.

Статтею 1212 передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Управління документально не підтвердило наявність підстав для застосування приписів вказаної статті.

Позивачем не доведено те, що відповідач отримав грошові кошти безпідставно чи підстава їх отримання згодом відпала, оскільки грошові кошти були отримані за Договором, який є дійсним та обов'язковим для виконання.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що: Договір укладено в результаті перемоги на конкурсних торгах, з узгодженням всіх істотних умов; Договір виконано повністю як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, тобто роботи виконані, прийняті та оплачені; жодних претензій та зауважень зі сторони замовника підряднику заявлено не було.

Так, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на висновки аудиторської перевірки, які носять рекомендаційний характер, як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

У той же час, виявлення вказаних порушень може бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством України порядку.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Вищого господарського суду України від 02.10.2013 зі справи № 922/1609/13.

Саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно із статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Позивач не подав доказів в підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, та підстави для задоволення позовних вимог документально не підтвердив.

З огляду на наведене у позові слід відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 18.08.2015.

Суддя І.Д. Курдельчук