ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.08.2015 Справа № 920/958/15

за позовом: публічного акціонерного товариства Підприємство теплових мереж, м. Суми,

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго, м. Суми,

про стягнення 100 000 грн. 00 коп.,

Суддя Жерьобкіна Є.А.

Представники:

Від позивача ОСОБА_1 (довіреність від 20.01.2015року);

Від відповідача ОСОБА_2 (довіреність № 34 від 29.07.2014року);

При секретарі судового засідання Чижик С.Ю.,

В судовому засіданні 17.08.2015року судом оголошено перерву до 25.08.2015року о 10 год. 50 хв.

Суть спору: позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 100 000 грн. 00 коп. неустойки відповідно до ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України за несвоєчасне повернення орендованого майна після закінчення строку дії укладеного між сторонами договору оренди майна № 279 від 01.12.2011року.

Позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач подав відзив на позовну заяву №289 від 10.08.2015року, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову, вказуючи на те, що листом № 02/01/6/6/2003 від 14.11.2014року позивач повідомив відповідача про те, що договір оренди майна № 279 від 01.12.2011року є продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Позивач подав письмові пояснення по справі № 02-01/6/6/328 від 17.08.2015року стосовно відправки відповідачу листа № 02/01/6/6/1941 від 24.10.2014року.

Відповідач подав клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів в обґрунтування своєї позиції по справі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, заслухавши повноважних представників сторін, суд встановив:

01.12.2011року між сторонами було укладено договір оренди № 279, відповідно до умов якого, відповідачу передано в строкове платне користування майно, визначене у додатку № 1 до договору для здійснення господарської діяльності.

Факт передачі в оренду відповідачу майна згідно з додатком № 1 до договору підтверджується відповідним актом прийому-передачі від 01.12.2011року.

Згідно з п. 3.1. та п. 3.2. договору, орендна плата за користування майном становить 50 000 грн. 00 коп. на один місяць та сплачується щомісячно у строк до 5 числа наступного за звітним місяцем.

Відповідно до п. 8.1. договору оренди, останній набуває чинності з дня його підписання та діє до 31 жовтня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що строк дії договору оренди № 279 закінчився 31 жовтня 2014року, у звязку з чим позивач листами від 24.10.2014року № 02/01/6/6/1909 та № 02/01/6/6/1941 звернувся до відповідача з приводу повернення орендованого майна за актом приймання-передачі. Разом з цим, відповідач орендованого майна не повернув, продовжує користуватися обєктом оренди, у звязку з чим, за несвоєчасне повернення орендованого майна відповідачу нарахована неустойка в сумі 100 000 грн. 00 коп. за листопад 2014 року відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України.

Відповідач в обґрунтування своїх заперечень проти позову вказує на те, що договір оренди майна № 279 від 01.12.2011року є продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

За приписами ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Для застосування наслідків, передбачених частиною другою статті 785 ЦК України, необхідна наявність вини (умислу або необережності) у особи, яка порушила зобов'язання, відповідно до вимог статті 614 ЦК України.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний суд України у постанові від 02.09.2014року N 927/1215/13.

Разом з цим, згідно зі ст. 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Частиною 4 ст. 284 Господарського кодексу України визначено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов'язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

З матеріалів справи вбачається, що згідно листів позивача від 14.11.2014року № 02/01/6/6/2003, від 28.11.2014року № 02/01/6/6/2071 адресованих відповідачу, ПАТ Підприємство теплових мереж не заперечує проти продовження оренди майна за договором № 279 від 01.12.2011року, у звязку з чим, враховуючи, що договір оренди недійсним не визнано, відповідач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору оренди, останній вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах. Позивачем запропоновано відповідачу укласти додаткову угоду до договору оренди з метою належного відображення в бухгалтерському та податковому обліку операцій з нарахування та оплат за договором.

У наступному, 20.01.2015року позивач звернувся до відповідача з листами від 20.01.2015року № 02/01/6/6/2209 та № 02/01/6/6/2210, в яких вказував на не підписання відповідачем додаткової угоди до договору, несплату орендної плати за орендоване майно, у звязку з чим листом № 02/01/6/6/2209 відповідачу направлена угода про розірвання договору оренди № 279 від 01.12.2011року, а у листі № 02/01/6/6/2210 позивач вимагав повернути орендоване майно.

Таким чином, судом встановлено, що на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку позивачем заперечень щодо поновлення договору оренди на новий строк висловлено не було; факт продовження дії договору оренди майна № 279 від 01.12.2011року підтверджується вищевказаними доказами.

Оскільки судом встановлено факт продовження дії договору оренди майна № 279 від 01.12.2011року, підстави для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 785 ЦК України за несвоєчасне повернення орендованого майна після закінчення строку дії укладеного між сторонами договору оренди майна № 279 від 01.12.2011року відсутні, у звязку з чим суд відмовляє у задоволенні позову щодо стягнення неустойки в сумі 100 000 грн. 00 коп. за листопад 2014 року у повному обсязі.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

3. У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 28.08.2015року.

Суддя Є.А. Жерьобкіна