ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2015 р. Справа № 911/1970/15

за позовом Державного спеціалізованого підприємства Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами , м. Чорнобиль

до Товариства з обмеженою відповідальністю Монтаж-Енергобуд , м.Славутич

про стягнення 6946,94 грн.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників:

позивач ОСОБА_1 предст. дов. №114/983 від 07.07.2015;

відповідач не зявився;

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Державне спеціалізоване підприємство Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Монтаж-Енергобуд про стягнення 6 946,94 грн. заборгованості, яка складається з 4 481,38 грн. заборгованості за договором № 44/13 від 22.04.2013 про надання послуг з радіаційного обстеження та оформлення документів на звільнення з регулюючого контролю радіоактивних матеріалів, 2 285,50 грн. інфляційних втрат та 180,06 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.06.2015р. справу №911/1970/15 прийнято до провадження суддею Щоткіним О.В. та призначено до розгляду на 10.08.2015р.

07.08.2015р. відповідачем подано до суду пояснення, в яких він проти позову заперечує та зазначає, що сума боргу становить 4946, 94 грн.

10.08.2015р. через канцелярію суду представник позивача подав витребувані судом документи, які залучені до матеріалів справи.

Також 19.08.2015р. та 20.08.2015р.Товариством з обмеженою відповідальністю Монтаж-Енергобуд були подані додаткові заперечення на позов, в яких останній зазначає, що сума заборгованості ним була зменшена та на даний час складає 2981,38 грн., у звязку з чим просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Також у викладених поясненнях просив суд надати час сторонам для проведення звірки розрахунків та зобовязати позивача направити на адресу відповідача копію позовної заяви з усіма доданими документами.

Суд розглянувши вищевказані клопотання відповідача, заслухавши думку представника позивача, вирішив відмовити в їх задоволенні виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява з доданими до неї документами (всього на 50 аркушах) була направлена на адресу ТОВ Монтаж-Енергобуд 21.04.2015р., про що свідчить опис вкладення в цінний лист та квитанція від 21.04.2015р., у звязку з чим посилання останнього, що вказані документи на його адресу не надходили є необґрунтованими.

Крім того, з моменту прийняття справи до розгляду (23.06.2015р.) минуло два місяці, протягом яких у відповідача було достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи та проведення звірки взаєморозрахунків за власною ініціативою для зясування, на підставі яких актів та за який період виникла заборгованість.

Враховуючи те, що відповідач у відзиві визнає наявну заборгованість в розмірі 2981,38 грн. (основний борг), а позивач в своїх останніх поясненнях від 20.08.2015р. вказує на те, що заборгованість відповідача складає 2981,38 грн. проведення звірки розрахунків між сторонами є недоцільним.

Як зазначалось вище, 20.08.2015р. на адресу суду від позивача у справі надійшли додаткові пояснення на позов, з яких вбачається, що після порушення провадження у справі на рахунок позивача надійшло 1500,00 грн. (1000,00грн. 13.05.2015р. та 500,00 грн. 13.07.2015р.), таким чином непогашеною залишилась сума боргу в розмірі 2981,38 грн.

В судове засідання 20.08.2015р. представник відповідача повторно не зявився, про причини нявки суд не повідомив.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

20.08.2015р. в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, суд,-

встановив:

Відповідно до умов Договору про надання послуг з радіаційного обстеження та оформлення документів на звільнення з регулюючого контролю радіоактивних матеріалів від 22.04.2013 року № 44/13 (далі - Договір), укладеного між Державним спеціалізованим підприємством «Централізоване підприємство з поводження з радіоактивними відходами» (далі - позивач, Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Монтаж-Енергобуд» (далі - відповідач, Замовник), виконавцем надано замовнику послуги з радіаційного обстеження радіоактивних матеріалів для звільнення від регулюючого контролю на загальну суму 32630,26 грн., що підтверджується актами здачі-приймання робіт № 1 від 01.07.2013 року, № 2 від 22.08.2013 року, № 3 від 12.09.2013 року, № 4 від 11.12.2013 року, № 5 від 11.12.2013 року.

Державне спеціалізоване підприємство «Централізоване підприємство з поводження з радіоактивними відходами» перейменовано у Державне спеціалізоване підприємство «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» відповідно до наказу ДАЗВ України від 04.04.2014 року № 37 «Про перейменування назви ДСП «ЦППРВ».

Згідно з п. 2.6 Договору розрахунки за послуги повинні були здійснюватись шляхом перерахування коштів на рахунок виконавця протягом 5 (пяти) календарних днів після підписання сторонами Договору двостороннього акту. Крім того, відповідно до п. 3.3.4 Договору замовник зобовязувався приймати надані послуги згідно з актом та здійснювати оплату за їх виконання в розмірах і строки, передбачені цим Договором.

В порушення умов Договору, замовник в повному обсязі не розрахувався за спожиті послуги та заборгував Виконавцю 4481,38 грн. Вимоги про виконання договірних зобов'язань ДСП «ЦППРВ» направлялись ТОВ «Монтаж-Енергобуд» листами від 13.06.2014 року № 105/1111, від 02.10.2014 року № 105/1878, які залишені без відповідного реагування та відповіді.

Також з метою досудового врегулювання спору, позивачем 10.02.2015 року за вих. № 114/229 на адресу відповідача було направлено претензію про сплату суми заборгованості та штрафних санкцій на загальну суму 4981,38 грн., після отримання якої відповідач частково сплатив заборгованість у сумі 500,00 грн. платіжним доручення від 13.03.2015 року № 7627, а тому станом на день подачу позову заборгованість склала 4481,38 грн.

Оскільки відповідач в повному обсязі за надані послуги не розрахувався, позивач був змушений звернутись до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами Договір за правовою природою є договором про надання послуг, за яким, згідно ст. 901 ЦК України, одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.6 Договору встановлено, що розрахунки за послуги повинні були здійснюватись шляхом перерахування коштів на рахунок виконавця протягом 5 (пяти) календарних днів після підписання сторонами Договору двостороннього акту.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість на дату подачі позову в розмірі 4481,38 грн. виникла на підставі актів № 4 та №5 від 11.12.2013р. (в сумі 326, 38 грн. та 4155,00 грн. відповідно), які підписані та скріплені печатками підприємств (копії в матеріалах справи), у звязку з чим на підставі п. 2.6 договору та ст. 530 ЦК України, обовязок зі сплати настав відразу після їх підписання і закінчився 16.12.2013р., тобто з 17.12.2013р. виникла прострочка з оплати вищезазначених платежів.

Оскільки відповідач вчасно та в повному обсязі не сплатив суму заборгованості, позовні вимоги про стягнення 4481,38 грн. основного боргу є обґрунтованими.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем після подачі позову були здійснені часткові проплати в розмірі 1500,00 грн. (1000,00 грн. згідно платіжного доручення № 7771 від 13.05.2015р. та 500 грн. згідно платіжного доручення № 7854 від 13.07.2015р.), у звязку з чим сума заборгованості була зменшена до 2981,38 грн., про що не заперечують ані позивач, ані відповідач.

Таким чином, сума основного боргу на момент прийняття рішення складає 2981,38 грн.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Аналогічна позиція викладена в п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

У звязку з тим, що частина заборгованість в розмірі 1500,00 грн. за надані послуги відповідачем була погашена після порушення провадження, суд припиняє провадження у справі в частині стягнення з відповідача 1500,00 грн. основного боргу на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

З урахуванням викладеного, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором про надання послуг з радіаційного обстеження та оформлення документів на звільнення з регулюючого контролю радіоактивних матеріалів від 22.04.2013 року № 44/13 на момент винесення рішення становить 2981,38 грн. (згідно акту № 5 від 11.12.2013р.).

Таким чином, оскільки відповідачем в силу ст.ст. 33,34 Господарського процесуального кодексу України, не надано суду доказів відсутності заборгованості, в той час як матеріали справи підтверджують факт надання послуг позивачем, за які відповідач в повному обсязі не розрахувався, вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Монтаж-Енергобуд підлягає частковому задоволенню в сумі 2981,38 грн.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У звязку з простроченням виконання грошового зобовязання з оплати послуг позивачем нараховано відповідачу 180,06 грн. 3% річних та 2285,50 грн. інфляційних (за період з 17.12.2013р. наступного дня, який слідує за днем, коли зобовязання мало бути виконано по 20.04.2015р. дату подачі позову) від кожного акту окремо.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зазначений розрахунок є арифметично вірним, а тому суд задовольняє вимогу про стягнення 180,06 грн. 3% річних та 2285,50 грн. інфляційних втрат.

Враховуючи викладене, господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача підлягає до стягнення 2981,38 грн. основного боргу, 180,06 грн. 3% річних та 2285,50 грн. інфляційних втрат. В частині стягнення з відповідача 1500,00 грн. основного боргу суд припиняє провадження у справі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судом покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. В частині стягнення з відповідача 1500,00 грн. основного боргу провадження у справі припинити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Монтаж-енергобуд» (07100, АДРЕСА_1, ) на користь Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» (07270, Київська обл., м. Чорнобиль, вул. Кірова, 52, ) 2981 (дві тисячі девятсот вісімдесят одну) грн. 38 коп. основного боргу, 180 (сто вісімдесят) грн. 06 коп. 3% річних, 2285 (дві тисячі двісті вісімдесят пять) грн. 50 коп. інфляційних втрат та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення: 25.08.2015р.

Суддя О.В. Щоткін