ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.15 Справа № 914/1866/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Три Л, м. Луцьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-промислова компанія, м. Львів

про розірвання договору поставки товарів №12/14/П/36 від 31.10.2014 р. та стягнення 142 718 грн. 76 коп.

Суддя Морозюк А.Я.

при секретарі Дзедзінській Ю.К.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник

від відповідача: не зявився

Позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю Три Л до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-промислова компанія про стягнення 62 021 грн. 58 коп. штрафної неустойки.

Ухвалою суду від 12.06.2015 р. порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду в засіданні на 28.07.2015 р.

28.07.2015 р. позивач подав до суду заяву про зміну позовних вимог від 24.07.2015 р. №62, в якій просить: розірвати договір поставки товарів №12/14/П/36 від 31.10.2014 р., укладений між позивачем та відповідачем; стягнути з відповідача суму неповернутої попередньої оплати в розмірі 69 857 грн.74 коп. та штрафну неустойку в розмірі 72 861 грн. 02 коп. (згідно квитанції та опису вкладення в цінний лист, копії заяви та доданих до неї документів надіслано на адресу відповідача 24.07.2015 р.; заява оплачена судовим збором).

В судовому засіданні 28.07.2015 р. судом оглянуто оригінали документів, доданих до позовної заяви, звірено з наявними у справі копіями, після чого оригінали повернуті представнику позивача.

Ухвалою суду від 28.07.2015 р. у звязку з неявкою представника відповідача, неподанням витребуваних доказів, а також з врахуванням клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 10.08.2015 р.

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до п. 3.12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Тому, подана позивачем заява (яка розцінюється судом як заява про зміну предмету позову) приймається до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахуванням поданої заяви.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві та заяві про зміну позовних вимог з посиланням на матеріали справи, просить позовні вимоги задоволити повністю. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як постачальником, 31.10.2014 р. укладено договір поставки товарів №12/14/П/36, згідно умов якого позивач зобовязався здійснити попередню оплату, а відповідач у відповідності до підписаних сторонами Специфікації та Графіка поставок, до 12.12.2014 р. поставити позивачу мінеральну вату на загальну суму 287 717,99 грн. Позивач на виконання п. 8.5 договору платіжним дорученням №260 від 04.11.2014 р. здійснив на користь відповідача 100% попередню оплату в розмірі 287 717,99 грн. Відповідач свої зобовязання за договором виконав частково та згідно видаткових накладних передав позивачу товар на загальну суму 217 860,25 грн. Позивач надсилав відповідачу претензії №11 від 11.02.2015 р. та №56 від 06.07.2015 р. з вимого терміново поставити решта товару. Одночасно у претензії №56 від 06.07.2015 р. позивач повідомив відповідача, що у разі невиконання претензійних вимог протягом 10 днів з моменту отримання претензії, позивач буде змушений звернутися до суду про розірвання договору, відшкодування збитків та стягнення штрафних санкцій. Позивач вважає, що відповідач істотно порушив умови договору, оскільки взяті на себе зобовязання не виконав, а відтак мають місце підстави розірвання договору в порядку ч. 2 ст. 651 ЦК України та повернення авансового платежу в розмірі 69 857,74 грн. на підставі ч.2 ст.693 ЦК України. Також позивач керуючись ст. 536 ЦК України та п. 14.3 договору за порушення строку поставки товару нарахував відповідачу 72 861,02 грн. штрафної неустойки.

Відповідач явку повноваженого представника в судове засідання не забезпечив, жодних пояснень чи заперечень по суті позовних вимог суду не надав, подав на адресу суду клопотання №187 від 07.08.2015 р.(надійшло до суду 07.08.2015 р. за вх. №3486/15), в якому у звязку з тим, що з 10.08.2015 р. по 14.08.2015 р. представник відповідача знаходиться у відрядженні у м. Кіровограді та м. Біла Церква, просить продовжити строк розгляду спору в порядку ст. 69 ГПК України та відкласти розгляд справи.

Суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про продовження строку розгляду спору та відкладення розгляду справи. При цьому суд виходить з того, що це вже друге клопотання відповідача(аналогічне за змістом вже подавалося до судового засідання 28.07.2015 р. і було задоволене судом в частині відкладення розгляду справи), а також з того що відповідач був завчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, мав можливість надати суду всі необхідні докази по справі, він не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь в судовому засіданні представника з числа як своїх працівників, так і осіб, не повязаних з ним трудовими відносинами.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача в порядку ст.75 ГПК України за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин справи і прийняття рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Три Л, як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю Торгово-промислова компанія, як постачальником, 31.10.2014 р. було укладено договір №12/14/П/36 поставки товарів, відповідно до умов якого постачальник зобовязався поставити та передати у власність покупцю певний товар, а покупець зобовязується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах договору (п. 1.1 договору).

Пунктами 2.1, 3.1 договору сторони погодили, що загальна кількість товару та асортимент, що має бути поставлений, зазначається в специфікації, яка складається на підставі замовлення Покупця та додається до договору.

Пунктом 2.2 договору встановлено, що кількість товару в кожній партії поставки та терміни поставки зазначаються у графіку поставок, який погоджується сторонами та додається до договору.

Також договором передбачено, що товар поставляється покупцю у терміни, визначені строком дії договору та графіком поставок (п. 6.1.); ціна зазначається у специфікаціях до договору та встановлена на момент їх підписання (п. 7.1).

Пунктом 7.6 договору встановлено, що загальна сума договору на момент укладання складає 287 717,99 грн.

Пунктом 8.2. договору сторони погодили, що розрахунки за товар, що поставляється здійснюються в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника. Підставою для оплати є договір та рахунок-фактура, яка надається постачальником та є невідємною частиною договору.

Пункт 8.5 договору передбачає, що покупець здійснює попередню оплату постачальнику в розмірі 100% від вартості товару вказаного в специфікації протягом 5 банківських днів з моменту підписання договору.

У відповідності до п. 13.3 договору, підписання представником покупця видаткової накладної є підтвердженням приймання покупцем визначеної накладною партії товару за кількістю та якістю, а також погодженням покупцем асортименту та ціни переданого товару.

Договір набирає чинності в день підписання його сторонами та діє протягом одного року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань (п. 19.2).

Згідно підписаної та скріпленої печатками сторін специфікації №1 від 31.10.2014 р. (додаток №1) постачальник має поставити покупцю мін. вату на загальну суму 287 717,99 грн. Графіком поставок №1 від 31.10.2014 р. сторони встановили строк поставки з 27.11.2014 р. по 12.12.2014 р.

Позивач на виконання п. 8.5 договору та на підставі рахунку-фактури №12ЛУ001094 від 04.11.2014 р. перерахував відповідачу 287 717,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 04.11.2014 р. №260 (наявне у справі).

Згідно видаткової накладної №12ЛУ122410 від 24.12.2014 р. відповідач поставив позивачу товар на суму 102 948,25 грн. Оскільки відповідач поставив позивачу частину товару, позивач надіслав йому претензію від 11.02.2015 р. №11 з вимогою в терміновому порядку поставити решту товару та сплатити штраф. Згідно видаткової накладної №12ЛУ060208 від 02.06.2015 р. відповідач поставив позивачу товар ще на суму 114 912,00 грн. Таким чином загальна сума поставленого товару складає 217 860,25 грн. Докази, які б підтверджували поставку решти товару на суму 69 857,74 грн. в матеріалах справи відсутні.

08.07.2015 р. відповідачу було вручено претензію №56 від 06.07.2015 р. (згідно поштового повідомлення про вручення, наявного у справі), в якій позивач просить в терміновому порядку поставити товар на загальну суму 69 857,74 грн., або повернути вказану суму. Одночасно у претензії повідомлено відповідача, що у разі невиконання претензійних вимог протягом 10 днів з моменту отримання претензії, позивач буде змушений звернутися до суду про розірвання договору, відшкодування збитків та стягнення штрафних санкцій. Проте вказана претензія залишена відповідачем без відповіді.

Причиною виникнення спору є невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором по своєчасній поставці товару, відтак позивач просить суд розірвати договір поставки товарів № 12/14/П/36 від 31.10.2014 р., укладений між позивачем та відповідачем та стягнути з відповідача суму неповернутої попередньої оплати в розмірі 69 857 грн.74 коп., штрафну неустойку в розмірі 72 861 грн. 02 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку.

Відповідно до ст.526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ст.188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити чи розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Якщо сторони не досягли згоди щодо зміни чи розірвання договору, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Як вже вище зазначалося, 08.07.2015 р. (згідно поштового повідомлення про вручення), відповідачу було вручено претензію №56 від 06.07.2015 р. якою повідомлено, зокрема про те, що у разі невиконання відповідачем претензійних вимог протягом 10 днів з моменту отримання претензії, позивач буде змушений звернутися до суду про розірвання договору, відшкодування збитків та стягнення штрафних санкцій. Таким чином, позивачем дотримано вимоги ст. 188 Господарського кодексу України щодо порядку дострокового розірвання договорів.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Не поставивши позивачу товар у кількості встановленій специфікацією №1 від 31.10.2014 р. та у строки встановлені графіком поставки №1 від 31.10.2014 р., відповідач не виконав зобовязань за договором, а відтак має місце істотне порушення прав позивача, захист якого регламентовано положеннями ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Таким чином, вимога про розірвання договору є підставною та обгрунтованою.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частина 1 ст. 670 ЦК України передбачає, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

У відповідності до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

У відповідності до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно (зокрема, грошові кошти) без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України встановлено, що безпідставно набуте майно повертається також і у випадках, коли має місце повернення виконаного однією зі сторін у зобов'язанні.

Таким чином, оскільки позивач на виконання зобов'язань за договором №12/14/П/36 поставки товарів від 31.10.2014 р. здійснив попередню оплату у розмірі 287 717,99 грн., а матеріалами справи підтверджується поставка відповідачем товару лише на суму 217 860,25 грн., є правомірною вимога про стягнення з відповідача у справі на користь позивача 69 857 грн.74 коп. попередньої оплати.

Пунктом 14.3 договору встановлено, що постачальник за порушення строку поставки або заміни товару сплачує покупцю штрафну неустойку в розмірі 0,2% від вартості недопоставленого товару за кожний день протягом всього строку прострочення зобовязання.

Перевіривши розрахунок штрафних санкцій, здійснений позивачем у заяві про зміну позовних вимог за період з 13.12.2014 р. по 23.12.2014 р. на суму 6 329,80 грн., за період з 24.12.2014 р. по 01.06.2015 р. на суму 59 126,30 грн. та за період з 02.06.2015 р. по 24.07.2015 р. на суму 7 404,92 грн., всього на суму 72 861,02 грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 33, ст. 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Сторони вільні у наданні до суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідач доводи позивача не спростував, доказів належного виконання зобовязань за договором, а також повернення позивачу авансового платежу суду не надав, таким чином суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення повністю.

Судовий збір покладається на відповідача, так як спір виник з його вини.

Виходячи із вищенаведеного, керуючись ст.ст.188, 193, 265 ГК України, ст.ст. 509, 526, 610, 629, 651, 662, 670, 693, 712, 1212 ЦК України, ст.ст. 4-3, 33, 34, 43,49, ст.ст. 82 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Розірвати договір №12/14/П/36 поставки товарів від 31.10.2014 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Три Л та Товариством з обмеженою відповідальністю Торгово-промислова компанія.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-промислова компанія (79034, м. Львів, вул. Литвиненка, 3, ідентифікаційний код 13816938) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Три Л (43020, м. Луцьк, вул. Рівненська, 89, ідентифікаційний код 32396658) 69 857 грн. 74 коп. попередньої оплати, 72 861 грн. 02 коп. штрафної неустойки та 4 072 грн. 36 коп. - судового збору.

4. Наказ, відповідно до ст. 116 ГПК України, видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17.08.2015 року.

Суддя Морозюк А.Я.