ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2015 р.Справа № 916/1844/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів Т.А.Величко, В.Б. Туренко,

при секретарі судового засідання - О.В.Будному,

за участю представників сторін:

від позивача: А.Б.Андрусенко,

від відповідача: О.А.Лянна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту)

на рішення господарського суду Одеської області від 20.07.2015 р.

у справі №916/1844/15

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту)

до Прокуратури Одеської області

про стягнення 72 134,05 грн.,

встановив:

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) звернулося до прокуратури Одеської області з позовом про стягнення 72 134,05 грн. заборгованості за спожиті комунальні послуги в період з червня 2013р. по лютий 2015р..

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач послався на положення ст.ст.525,526,625,651 ЦК України, ст.193 ГК України та зазначив, що 21.09.2006р. між прокуратурою Одеської області та Регіональним відділенням Фонду державного майна по Одеській області було укладено договір оренди №248ф державного нерухомого майна - нежитлових приміщень загальною площею 194 кв.м. на другому поверсі двоповерхового будинку, що розташовані в м. Ізмаїл по вул. Портова, 14, балансоутримувачем якого є ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт". В подальшому 01.10.2007 року між ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт" та прокуратурою Одеської області укладено договір №249к про відшкодування витрат балансоутримувача за спожиті комунальні послуги. В процесі реорганізації державних підприємств морського транспорту було реорганізовано ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт" шляхом виділу стратегічних об'єктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обов'язків стосовно них, згідно розподільчих балансів та утворено, внаслідок виділу, державне підприємство „Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії, яке стало правонаступником вищевказаного орендованого прокуратурою приміщення, передавши його на баланс ДП „Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії. 06.08.2013р. позивач направив на адресу відповідача проект додаткової угоди №1 до договору №249к від 01.10.2007 року про заміну сторони балансоутримувача на належну, а також проект договору про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №248ф від 21.09.2006р. 10.01.2014р., позивач направив відповідачу листа з проханням повернути на адресу позивача підписані примірники додаткової угоди про заміну сторони до договору від 01.10.2007 р. № 249к та договір про внесення змін до договору оренди від 21.09.2006 р. №248ф про заміну сторони балансоутримувача. Проте, підписані примірники вищевказаних додаткових угод на адресу позивача не поверталися. Позивач вважає, що необґрунтоване непідписання вказаних додаткових угод не може бути підставою для відмови відповідача компенсувати вартість фактично спожитих ним комунальних послуг в орендованих приміщеннях, оскільки відповідач для розміщення підпорядкованого підрозділу - Дунайської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері продовжував займати зазначені вище приміщення та споживати комунальні послуги, що свідчить про фактичне прийняття умов запропонованих до підписання угод. Філією від імені ДП „Адміністрація морських портів України" з метою забезпечення належних філії об'єктів енергозабезпеченням, водопостачанням та водовідведенням, було укладено договір №21-П/01-В-ІЗФ-13 на компенсацію витрат за електроенергію, водопостачання та водовідведення з ДП „ІЗМ МТП". За умовами відповідного договору філія, як користувач, зобов'язується компенсувати ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт", як основному споживачу, витрати по оплаті рахунків постачаючих організацій відносно належних філії об'єктів, згідно тарифів організацій постачальників комунальних послуг. Опалення об'єкту оренди здійснюється філією самостійно, тарифи на опалення затверджуються наказом начальника філії на підставі розрахунків видатків на виробництво 1 Гкал теплової енергії. При цьому собівартість опалення в середньому на 60% відсотків складається з вартості газу. Позивач посилається на те, що актом від 31.10.2014 року, який затверджено начальником Адміністрації Ізмаїльського морського порту, були внесені зміни в додаток 1 до договору № 249 к про відшкодування витрат на комунальні послуги. Відповідно до акту від 31.10.2014 року комісією ІФ ДП „АМПУ" у присутності Дунайського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері було складено акт про те що на 2-му поверсі будівлі, розташованої за адресою м. Ізмаїл, вул. Портова 16, здійснено часткове відключення опалення шляхом перекриття опалювальних пристроїв. Опалення було відключено в приміщеннях загальною площею 128,6 кв.м. Загальна площа опалюваємих приміщень після відключення склала 67,6 кв.м. А тому, підписання прокурором Дунайської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері відповідного акту також підтверджує фактичне споживання опалення. З огляду на фактичне зайняття підрозділами прокуратури належних ДП „АМПУ" приміщень, Філією було вжито заходи з часткової компенсації понесених видатків згідно обсягів споживання комунальних послуг, визначених умовами договору від 01.10.2007 року №249к.

Так, позивач стверджує, що на виконання договору №249к ним, як балансоутримувачем, у період з 12.06.2013 р. по лютий 2015 р. забезпечено надання, а відповідачем отримано комунальні послуги, з метою оплати вартості яких виставлено рахунки за спожиті комунальні послуги на загальну суму 72 134,05 грн. Рахунки були направлені рекомендованими листами з проектами додаткових угод щодо зміни вартості комунальних послуг, додатками до додаткових угод з розрахунками до договору №249к від 01.10.2007 року та з проектами актів приймання-передачі виконаних робіт на адресу відповідача. Проте, в порушення вимог п.2.2.3 договору, вказані рахунки відповідачем не сплачені. 12.02.2015 року за актом прийому-передачі до договору оренди від 21.09.2006р. нерухомого майна, що належить до державної власності прокуратура Одеської області передала, а балансоутримувач Ізмаїльська філія ДП „Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) як правонаступник ДП „ІЗМ МТП" - прийняла у подальше господарське відання об'єкт оренди. Таким чином, на думку позивача, прокуратура Одеської області шляхом підписання відповідного акту фактично визнала Філію новим належним балансоутримувачем.

У відзиві на позов відповідач заперечував проти його задоволення, посилаючись на те, що між ним та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області 21.09.2006 р. укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, в якому була розташована Дунайська прокуратура з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері загальною площею приміщення - 194,0 кв.м. орендну плату згідно з вказаним договором визначено - 1 грн. на рік. Балансоутримувачем приміщення є Ізмаїльська філія ДП „Адміністрація морських портів України", з якою прокуратурою області 01.10.2007 р. укладено договір №249к про відшкодування витрат балансоутримувача на комунальні послуги. Згідно додатку № 1 до договору, оплата за комунальні послуги складає - 1660,00 грн. за місяць. Підпунктами 2.1.2., 2.1.3. пункту 2 щодо обов'язків сторін договору передбачено надання орендарю комунальних послуг за діючими розцінками і тарифами, а також інформування орендаря про зміни тарифу на послуги. Однією із істотних умов укладеного в 2007 році договору є встановлена фіксована плата. Оскільки виставлені позивачем рахунки за комунальні послуги значно перевищують встановлену додатковою угодою фіксовану плату, одностороння зміна встановленої у договорі суми не може бути стягнута в судовому порядку. Якщо у добровільному порядку сторона договору не погоджується на внесення до нього змін, законодавством передбачений порядок вирішення спору у судовому порядку. До таких же висновків дійшов господарський суд Одеської області у аналогічних справах про стягнення заборгованості по договору за інші періоди. Тобто, за відсутністю внесених у встановленому законом порядку змін до договору відповідач вважає, що позивачем заявлено необґрунтовані вимоги. Крім того, відповідач зазначив, що жодної додаткової угоди за період з 2007 року по сьогоднішній день підписано не було. До того ж вищевказане приміщення 12.02.2015 р. прокуратурою області повернуто Ізмаїльській філії ДП „Адміністрація морських портів України" за актом приймання-передачі.

Рішенням господарського суду Одеської області від 20.07.2015 року позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованість у розмірі 33 200 грн. 00 коп., в задоволенні решти частини вимог відмовлено. Рішення суду мотивоване тим, що відповідач як орендар в порушення приписів ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України, ст.193 ГК України та умов договору не виконав взяті на себе зобов'язання по відшкодуванню вартості послуг, спожитих у період з липня 2013 по лютий 2015 р. (порушення вказаного обов'язку по відшкодуванню вартості послуг з боку відповідача мало місце саме з липня 2013 року, оскільки згідно рішення господарського суду Одеської області від 14.01.2015 р. у справі № 916/4598/14 за червень місяць 2013 року з відповідача було стягнуто вартість послуг), не зважаючи на те, що за умовами п. 2.2.3 договору та згідно приписів ч.1 ст.530 ЦК України перерахування коштів мало бути здійснено не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним місяцем. В порушення п. 2.2.3 договору зазначені вище рахунки відповідачем не були оплачені. Проте, визначаючи вартість комунальних послуг, які підлягають відшкодуванню відповідачем, суд виходив з того, що додатком № 1 до договору передбачена тверда сума оплати, а саме 1660,00 грн. на місяць, у зв'язку з чим відповідач має сплатити за період з липня 2013 по лютий 2015 р. 33200,00 грн. (1660,00 грн. * 20 місяців). Адже, п. 5.2 договору встановлює, що зміни або доповнення до цього договору допускаються за взаємною згодою сторін. Той факт, що в додатку №1 до договору від 01.10.2007 р. № 249к передбачено, що сума комунальних платежів змінюється автоматично, на разі змін нормативних і централізованих цін та тарифів, не свідчить про автоматичну зміну розміру комунальних платежів з відсутністю відповідної укладеної двома сторонами письмової угоди про відповідну зміну тарифів.

Не погодившись з рішенням суду, Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) звернулося із апеляційною скаргою, в якій просило рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до п.5.1 договору зміни або доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх надання на розгляд іншою стороною. На виконання вказаного пункту договору позивачем було направлено відповідачу додаткові угоди до відповідного договору про відшкодування витрат на комунальні послуги про зміну діючих тарифів на послуги, які відповідно до договору надаються. Проте, відповідачем в порушення п.5.1 договору, ані в місячний термін, не пізніше не було надано жодного результату розгляду запропонованих змін внесених відповідними додатковими угодами до договору, хоча позивач неодноразово звертався до відповідача про повернення відповідних угод на адресу позивача. Таким чином, на думку апелянта, відповідач фактично прийняв умови запропонованих до підписання угод. Безпідставне та необґрунтоване не підписання відповідних додаткових угод до договору не може бути підставою для відмови відповідача компенсувати позивачу вартість фактично спожитих ним комунальних послуг в орендованих приміщеннях. Отже, судом першої інстанції не було враховано фактично понесені витрати позивачем. Скаржник також вказав на те, що позивачем від імені ДП "АМПУ", з метою забезпечення належних філії об'єктів енергозабезперженням, водопостачанням та водовідведенням, було укладено договір на компенсацію витрат за електроенергію, водопостачання та водовідведення з ДП "ІЗМ МТП". За умовами відповідного договору філія як користувач зобов'язується компенсувати ДП "ІЗМ МТП" як основному споживачу витрати по оплаті рахунків постачаючих організацій відносно належних філії об'єктів, згідно тарифів організацій-постачальників комунальних послуг за весь спірний період.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

21.09.2006р. між прокуратурою Одеської області та Регіональним відділенням Фонду державного майна по Одеській області було укладено договір оренди №248ф нерухомого майна, що належить до державної власності, нежитлових приміщень загальною площею 194 кв.м., які розташовані на другому поверсі двоповерхового будинку в м. Ізмаїл по вул. Портова, 14, балансоутримувачем якого є ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт" (т.1 а.с.165-169).

Відповідно до п. 1.3 договору метою користування об'єкту є використання під службові приміщення Дунайської транспортної прокуратури.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що орендар вступає у строкове платне користування об'єктом оренди з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майна. Обчислення строку договору починається з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Згідно з пунктом 3.1. договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 року № 786 зі змінами та доповненнями і становить 1 грн. у рік. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку визначеному чинним законодавством України.

Відповідно до п. 3.2. договору щорічна орендна плата сплачується до Державного бюджету у термін до 12 липня року, наступного за звітним з наданням у триденний термін копії платіжного доручення орендодавцеві.

За умовами п. 5.7. договору орендар зобов'язаний протягом місяця укласти з балансоутримувачем об'єкту оренди договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання об'єкту оренди, надання комунальних послуг орендарю та користування земельною ділянкою.

Пунктом 10.1. передбачено, що договір укладено терміном до 31.07.2007 року включно, який діє з моменту його підписання сторонами.

На виконання вказаного договору, 21.09.2006 року між сторонами підписано акт приймання-передачі державного нерухомого майна, що перебуває на балансі ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт" відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: приміщення на другому поверсі у будинку, загальною площею 194,00 кв.м., розташовані в м. Ізмаїл по вул. Портова, 14. вартість об'єкту оренди становить 76 327,65 грн. (т.1а.с.172).

01.10.2007 року між ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт" та прокуратурою Одеської області укладено договір №249к про відшкодування витрат балансоутримувача за спожиті комунальні послуги (т.1 а.с.175-177).

Пунктом 1.1. договору передбачено, що балансоутримувач ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт" забезпечує обслуговування будинку „ВОХР", а також утримання прибудинкової території та приміщення загальною площею 194 кв.м, що знаходяться у будинку „ВОХР", комунальними послугами. Орендар користується приміщеннями загальною площею 194,0 кв. м, розміщеними на другому поверсі будівлі „ВОХР", балансовою вартістю 76327,65 грн. - відповідно до плану розміщення приміщень, що додається до договору, та відшкодовує витрати по комунальним послугам. Приміщення використовуються під службові приміщення (п. 1.2 договору).

Відповідно до підпункту 2.1.1 пункту 2.1 вказаного договору балансоутримувач будівлі зобов'язується забезпечити виконання всього комплексу робіт, пов'язаних для створення необхідних житлових умов і здійснення господарської діяльності, згідно з вимогами чинного законодавства про користування будівлями. Розмір плати за комунальні та інші послуги балансоутримувача (Додаток 1) залежить від розміру витрат і визначається розрахунком щомісячних платежів за обслуговування та ремонт будівлі.

Підпунктами 2.1.2 та 2.1.3 пункту 2.1 договору визначено, що балансоутримувач будівлі зобов'язується забезпечити надання орендарю комунальних послуг за діючими розцінками і тарифами та інформувати орендаря про зміни тарифу на послуги.

Згідно з підпунктом 2.2.3 пункту 2.2 орендар зобов'язується не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним місяцем, вносити плату на рахунок балансоутримувача будівлі за комунальні послуги.

Відповідно до п. 3.1.2 договору балансоутримувач має право стягнути в установленому порядку прострочену заборгованість по платежах, що наведені в п. 2.2.3. договору.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що його умови діють з 01.10.2007 р. по 30.09.2008 р. включно.

Зміни або доповнення до цього договору допускаються за взаємною згодою сторін. Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх надання на розгляд іншою стороною (п.5.2 Договору).

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору до закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (п.5.4 Договору).

В подальшому 26.12.2008р. між прокуратурою та Регіональним відділенням Фонду державного майна по Одеській області укладено договір про внесення змін до договору оренди від 21.09.2006 року, яким термін дії договору оренди продовжено до 30.05.2009 року включно (т.1 а.с.173).

17.05.2012р. у зв'язку з набуттям чинності Закону України „Про морські порти України" №4709-ІV, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.03.2013 р. № 133-р, наказу Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013 року №163 „Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства „Адміністрація морських портів України" було проведено реорганізацію державних підприємств морського транспорту, в тому числі й ДП „ІЗМ МТП", шляхом виділу стратегічних об'єктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обов'язків стосовно них згідно розподільчих балансів та утворено, внаслідок виділу, державне підприємство „Адміністрація морських портів України".

Пунктом 3 Наказу Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013р. №163 встановлено, що Адміністрація морських портів України є правонаступником державних підприємств морського транспорту, зазначених у п.1 цього наказу, у частині майна, прав та обов'язків відповідно до розподільчих балансів та актів приймання-передачі майна, майнових прав та зобов'язань. Повний перелік майна, майнових прав та зобов'язань, що були передані від ДП „ІЗМ МТП" до державного підприємства „Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії цього підприємства, міститься в відповідному акті приймання-передачі майна, майнових прав та зобов'язань, затвердженому Міністерством інфраструктури України як розпорядником майна 13.06.2013 року.

Отже, після підписання акту приймання-передачі від 13.06.2013р., нерухомого майна, а саме приміщення на другому поверсі у будинку за адресою м Ізмаїл, вул. Портова 14, ДП „АМПУ" стало правонаступником вказаного об'єкту та фактичним балансоутримувачем та користувачем зазначеного об'єкту нерухомості, який самостійно несе всі видатки по його утриманню.

06.08.2013 р. на адресу прокуратури Одеської області рекомендованим листом надіслав проект додаткової угоди №1 до договору № 249 к від 01.10.2007 року про заміну сторони балансоутримувача на належну. 25.10.2013 року на адресу прокуратури Одеської області рекомендованим листом позивач надіслав проект договору про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №248ф від 21.09.2006р.. В матеріалах справи містяться поштові повідомлення з відміткою про вручення представником прокуратури вказаних листів.

В подальшому 10.01.2014 року на адресу Прокуратури Одеської області було направлено лист за вих. № 11-05/05-24 з проханням повернути на адресу позивача підписані примірники додаткової угоди про заміну сторони до договору від 01.10.2007 р. № 249к та договір про внесення змін до договору оренди від 21.09.2006 р. № 248ф про заміну сторони балансоутримувача з ДП „ІЗМ МТП" на ДП „АМПУ" в особі Ізмаїльської філії. Проте, підписані примірники вищевказаних додаткових угод від відповідача не повертались.

З матеріалів справи вбачається, й не заперечується самим відповідачем, що на виконання умов договору № 249к позивач як балансоутримувачем у період з 12.07.2013 р. по лютий 2015 р. забезпечив надання, а відповідач отримав комунальні послуги, з метою оплати вартості яких виставлено рахунки за спожиті комунальні послуги № 26/87 від 27.01.2014р., № 27/87 від 27.01.2014 р., № 28/87 від 27.01.2014 р., № 53/87 від 19.05.2014р., № 54/87 від 19.05.2014 р., № 55/87 від 19.05.2014 р., № 56/87 від 19.05.2014 р., № 69/87 від 21.07.2014 р., № 70/87 від 21.07.2014 р., № 77/87 від 31.07.2014 р., № 83/87 від 29.08.2014 р., № 93/87 від 30.09.2014 р., № 101/87 від 31.10.2014 р., № 109/87 від 28.11.2014 р., № 121/87 від 31.12.2014 р., 5/87 від 31.01.2015 року, 7/87 від 27.02.2015року на загальну суму 72134,05 грн., які направлено рекомендованими листами на адресу відповідача та отримані ним.

Проте, відповідач отримані рахунки не сплатив, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Натомість відповідач, заперечуючи проти позову, послався на відсутність у позивача підстав для нарахування плати за спожиті комунальні послуги, оскільки виставлені рахунки значно перевищують встановлену додатковою угодою фіксовану плату, а одностороння зміна встановленої у договорі суми не може бути стягнута в судовому порядку.

Задовольняючи позов частково, місцевий суд виходив з того, що додатком № 1 до договору передбачена тверда сума оплати, а саме 1660,00 грн. на місяць, у зв'язку з чим відповідач має сплатити за період з липня 2013 по лютий 2015 р. 33200,00 грн.

Однак, з таким висновком місцевого суду колегія суддів погодитися не можу з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до положень ст. ст. 9, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тобто, визначений один із загальних принципів договірних правовідносин - принцип свободи договору. При цьому не має значення, які це умови - істотні, або ті, які сторони узгодили виключно за власною згодою. Якщо умова виконання закріплена у договорі, вона є обов'язковою для сторін та є критерієм належності виконання.

Так пунктом 2.1.2 договору сторони передбачили, що балансоутримувач зобов'язується надавати орендарю комунальні послуги за діючими розцінками і тарифами.

З розрахунків, що містяться в матеріалах справи вбачається, що позивач на виконання умов договору з липня 2013 по лютий 2015 р. забезпечив відповідача різними видами комунальних послуг на загальну суму 72 134,05 грн.

В Додатку №1 до вказаного договору сторони погодили, що сума комунальних платежів змінюється автоматично, на разі змін нормативних і централізованих цін та тарифів (а.с. 178 т.1).

Відповідно до п. 3.1.2 договору балансоутримувач має право стягнути в установленому порядку прострочену заборгованість по платежах, що наведені в п. 2.2.3. договору.

Позивач з метою погодження тарифів (плат) за утримання будівлі та на комунальні послуги, що постійно змінюються на виконання умов підпунктів 2.1.2 та 2.1.3 пункту 2.1 договору про відшкодування витрат на комунальні послуги, направляв на адресу прокуратури Одеської області проекти додаткових угод щодо зміни вартості комунальних послуг, а також рахунки та проекти актів приймання-передачі виконаних робіт, розрахунки відшкодування витрат балансоутримувача.

Проте, відповідач жодної підписаної угоди або відмови від їх підписання з відповідним обґрунтуванням на адресу позивача не надсилав. Від сплати виставлених рахунків ухилився.

В силу ст.193 ГК України, ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що, сторони узгодили умови договору щодо зміни платежів в разі зміни тарифів, а тому ці умови є обов'язковим для виконання сторонами.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача проти сум зазначених у виставлених йому позивачем рахунках не заперечував.

На підставі вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції від 20.07.2015 р. про часткове задоволення позову є помилковим, у зв'язку з чим підлягає частковому скасуванню, а позов-задоволенню в повному обсязі.

керуючись ст.ст. 99, 103-105 Господарського процесуального кодексу

України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 20.07.2015 року у справі №916/1844/15 скасувати частково.

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Прокуратури Одеської області на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) заборгованість в сумі 72 134,05 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1827 грн. і за апеляційний перегляд справи - в сумі 913,50 грн.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 31.08.2015

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя Т.А. Величко

Суддя В.Б. Туренко