ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 р. Справа № 918/232/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р. розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сарненський завод мостових технологічних конструкцій"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріанекс"

про стягнення заборгованості в сумі 579 536 грн. 47 коп.

В засіданні приймали участь представники:

позивача : Таборовць А.П. дов. від 20.02.2015р.

відповідача : Троячук Д.М. від 12.01.2015р.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Сарненський завод мостових технологічних конструкцій" звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріанекс" про стягнення заборгованості в сумі 579 536 грн. 47 коп. В обґрунтування позовних вимог посилається на не належне виконання відповідачем взятих зобов'язань згідно з договорами підряду №045Т/07 від 20.12.2007р. та №034Т/07 від 10.12.2007р. Наголошує, що позовні вимоги підтверджуються наявними в матеріалах доказами, а саме: договорами підряду №045Т/07 від 20.12.2007р. та №034Т/07 від 10.12.2007р., накладною №1682 від 27.05.2008р. на суму 1570500грн. 00 коп., накладною №1683 від 27.05.2008р. на суму 161420 грн. 02 коп., накладною №2192 від 11.07.2008р. на суму 104700 грн. 00 коп., накладною №2245 від 15.07.2008р. на суму 242130 грн. 01 коп., накладною №2480 від 07.08.2008р. на суму 288250 грн. 02 коп., випискою по банківському рахунку, вимогою від 19.02.2015р. №02-01/59.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

30.03.2015р. представником позивача через канцелярію суду подано письмові пояснення щодо причин відсутності оригіналів документів у яких зазначає, що підчас інвентаризації оригіналів документів не виявлено. Наголошує на тому, що попереднім керівником ПАТ "Сарненський завод мостових технологічних конструкцій" ліквідатору вказані документи також не передавались.

27.03.2015р. на адресу суду від представника ТзОВ "Тріанекс" надійшов відзив на позов у якому зазначає, що стягнення з ТзОВ "Тріанекс" заборгованості було предметом розгляду у справі №2/156. Звертає увагу суду на те, що Рішенням Господарського суду Рівненської області від 16.12.2010 року по справі №2/156 в позові відмовлено. Зазначає, що матеріалами справи №2/156 стверджено невиконання ПАТ "Сарненський завод мостових технологічних конструкцій" частини робіт, які фактично виконані сторонніми організаціями на договірних засадах в серпні 2008 року і вартість робіт оплачена ТзОВ "Тріанекс". Вважає, що дію укладених сторонами договорів підряду №045Т/07 від 20.12.2007р. та №034Т/07 від 10.12.2007р. припинено на стадії очищення металоконструкцій від корозії та ґрунтувальних робіт внаслідок не вчинення ПАТ "Сарненський завод мостових технологічних конструкцій" дій, що встановлені зазначеними договорами підряду. На думку представника ТзОВ "Тріанекс" позов частині в частині стягнення 269 674 грн. 71 коп. підлягає залишенню без розгляду, згідно ст. 81 ГПК України. Вважає, що позивач не вірно визначив загальну вартість договорів вказавши 2 395 200 грн. в той час як вірним є 2 367 000 грн. Наголошує на тому, що згідно наказів Господарського суду Рівненської області від 10.12.2009р №2/121 та 5/156 від 26.02.2010р. саме у ПАТ "Сарненський завод мостових технологічних конструкцій" наявний борг перед ТзОВ "Тріанекс" на суму 218 853 грн. 81 коп. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Також від представника відповідача 23.03.2015р. на адресу суду надійшла заява про застосування строків позовної давності у якій зазначає, що факт прийняття-передачі іміджевих стел в кількості 80 штук згідно договору №045Т/07 та 60 штук згідно договору №034Т/07 підтверджується актом прийняття-передачі від 28.08.2008 року. Вважає, що виконання зобов'язання за договорами, а отже і строк позовної давності, починає відлік з 08.09.2008 року. Наголошує на тому, що загальний строк позовної давності у 3 роки щодо вимоги про оплату за договорами сплив 07.09.2011 року. Просить суд застосувати строк позовної давності до вимог ПАТ "Сарненський завод мостових технологічних конструкцій" щодо стягнення з ТзОВ "Тріанекс" заборгованості за договорами підряду №034Т/07 від 10.12.2007 року і №045/07 від 20.12.2007 року та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, давши оцінку доказам, суд прийшов до висновку, що у позові слід відмовити з огляду на таке.

Постановою Господарського суду Рівненської області від 14.08.2013 року у справі №5019/1100/12 визнано банкрутом та відкрито строком на 12 місяців ліквідаційну процедуру ПАТ «Сарненський завод мостових технологічних конструкцій». Арбітражним керуючим призначено Прокопчука О.М.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості.

Згідно проведеної інвентаризації на підприємстві, станом на 15.10.2013 року встановлено, що ТзОВ «Тріанекс» є боржником ПАТ «СЗМТК», про що 16.04.2014р. надіслано претензію на суму 473 744,47 грн. з проханням сплатити на користь ПАТ «СЗМТК» (на ліквідаційний рахунок) борг або ж надати письмові заперечення щодо невизнання суми заборгованості.

Претензію не задоволено, посилаючись на необґрунтованість, відсутність документального підтвердження заборгованості та наявність заборгованості ПАТ «СЗМТК» перед ТзОВ «Тріанекс».

В ході роботи інвентаризаційної комісії, із врахуванням отриманих матеріалів, виявлено що, сума заборгованості є більшою на 105 792 грн. 00 коп. і станом на дату пред'явлення позову становить 579 536 грн. 47 коп.

19.02.2015р. на адресу ТзОВ «Тріанекс» надіслано повторну претензію із поновленою сумою. Відповіді на претензію не отримано.

Тобто, у позивача, згідно бухгалтерських даних за ТзОВ "Тріанекс" рахується дебіторська заборгованість в сумі 579 536 грн. 47 коп., яка в добровільному порядку не погашалася, внаслідок чого ліквідатор звернувся до суду.

Судом установлено, що спірні правовідносини між Позивачем та Відповідачем ґрунтуються на договорах підряду №034Т/07 від 10.12.2007 року та №045Т/07 від 20.12.2007року.

Питання щодо стягнення з ТзОВ "Тріанекс" заборгованості в розмірі 269 647 грн. 71 коп. було предметом розгляду по справі №5/156, де рішенням Господарського суду Рівненської області від 10.20.2010 року, яке набрало законної сили, встановлено наступні обставини, які мають значення для даної справи.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Тріанекс» - замовником та Відкритим акціонерним товариством «Сарненський завод мостових технологічних конструкцій» - виконавцем укладено договори підряду №0341707 від 10 грудня 2007р. та №045Т707 від 20 грудня 2007р. (надалі в тексті - Договори). Згідно пунктів 1.1, 2.1, 3.3, 5 Договорів, - виконавець зобов'язувався за завданням замовника на свій ризик із залученням власних матеріалів виконати комплекс робіт з виготовлення рекламних іміджевих стел згідно проектної документації.

Відповідно до пунктів 3.1 Договорів - загальна вартість робіт разом з ПДВ становить 691 800 грн. та 1 675 200,00 грн., а строки виконання -20 березня 2008р.

Пунктами 3.3 Договорів сторони погодили, що до вартості іміджевих стел входить вартість проведення робіт щодо ґрунтування виготовлених металоконструкцій.

Розрахунки за договорами здійснюють шляхом перерахування замовником коштів на розрахунковий рахунок виконавця авансу в розмірі 60% від вартості робіт за договором. Остаточний розрахунок за Договорами перераховується окремо за кожну готову партію продукції протягом 10 банківських днів з моменту повідомлення виконавцем про готовність партії для завантаження на склад.(п.п.4.1-4.3 Договорів).

Згідно з п.9.1 Договорів - вони діють до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Договори підписано директором ТзОВ «Тріанекс» та головою правління ВАТ «Сарненський завод мостових технологічних конструкцій", скріплено відбитками печаток сторін.

Оскільки, Позивач порушив умови Договорів в частині обсягів виконаних робіт та строків передачі продукції - Відповідач змушений був доручити стороннім організаціям виконання робіт з очищення та ґрунтування виготовлених іміджевих стел.

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тріанекс» - замовник та Товариство з обмеженою відповідальністю «Нівісан» - підрядник 01 квітня 2008р. уклали договір №20 на виконання робіт (надалі в тексті - договір підряду-1), згідно пунктів 1.1, 2.1, 3.1, 3.2 якого - підрядник зобов'язувався за завданням замовника виконати підготовчі до ґрунтування піскоструменевні роботи та роботи з ґрунтування рекламних іміджевих стел висотою 1-1=16.2м. в кількості 64 штуки.

Вартість робіт складає 107 151 грн. 56 коп. (разом з ПДВ). Договір підряду-1 підписано заступником директора ТзОВ «Тріанекс»та директором ТзОВ «Нівісан», скріплено відбитками печаток сторін.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тріанекс» - замовник та Товариство з обмеженою відповідальністю «Антикор» - підрядник 01 липня 2008р. уклали договір на виконання робіт (надалі в тексті - Договір підряду-2), згідно пунктів 1.1, 2.1, 3.1, 3.2 якого - підрядник зобов'язувався за завданням замовника виконати роботи з очищення металоконструкцій іміджевих стел на виробничому майданчику Сарненського заводу мостових технологічних конструкцій в кількості 100 штук.

Вартість робіт складає 146 800 грн. 00 коп. (разом з ПДВ). Договір підряду-2 підписано директорами ТзОВ «Тріанекс» та ТзОВ «Антикор», скріплено відбитками печаток сторін.

ВАТ «Сарненський завод мостових технологічних конструкцій» - виконавець виготовив і здав, а ТзОВ «Тріанекс» замовник прийняв виготовлені іміджеві стели в кількості 140 штук без проведення робіт з очистки кварцовим піском та ґрунтування металоконструкцій, що стверджується Актом від 28.08.2008р., який підписано директором ТзОВ «Тріанекс»та в.о. голови правління ВАТ «Сарненський завод мостових технологічних конструкцій», скріплено відбитками печаток сторін.

Вбачається, що ТзОВ «Нівісан» підрядник передав, а ТзОВ «Тріанекс» замовник прийняв іміджеві стели в кількості 64 штуки, вартість піскоструменевих та ґрунтувальних робіт по яких складає 112 412 грн. 34 коп., що підтверджується актом від 22.08.2008р.

ТзОВ «Антикор» підрядник передав, а ТзОВ «Тріанекс» замовник прийняв іміджеві стели в кількості 76 штук, вартість робіт по яких складає 97 111 грн. 20 коп., що стверджується Актом від 29.08.2008р., який підписано директорами ТзОВ «Антикор» та ТзОВ «Тріанекс», скріплено відбитками печаток сторін.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 10.02.2010р. по справі №5/156 залишено без розгляду позов ВАТ «Сарненський завод мостових технологічних конструкцій» до Відповідача - ТзОВ «Тріанекс» про стягнення 269 674 грн. 71 коп. заборгованості по розрахунках за виконані роботи за договорами підряду №034Т/07 від 10.12.2007р. та №045Т/07 від 20.12.2007р. Разом з тим, суд частково задовольнив зустрічний позов ТзОВ «Тріанекс» до ВАТ «Сарненський завод мостових технологічних конструкцій», стягнувши з останнього 110 271 грн. 18 коп. пені за порушення строку передачі продукції - іміджевих стел. Рішення набрало законної сили.

Під час вирішення спору по справі №5/156, господарський суд встановив, що:

На виконання Договорів, згідно накладних №1683 від 27.05.2008р., №2480 від 07.08.2008р., №2245 від 15.07.2008р., №2192 від 11.07.2008р. та №1682 від 27.05.2008р. сторонами була встановлена вартість іміджевих стел в сумі 2 367 000,05 грн.

ТзОВ «Тріанекс» сплатило на користь ВАТ «Сарненський завод мостових технологічних конструкцій» вартість іміджевих стел в сумі 2 136 200,00 грн., яка складається з:

- 300 000,00 грн. - оплата товару за Договором підряду №034Т/07 (банк. виписка від 12.12.2007),

- 115 080,00 грн. - оплата товару за Договором підряду №034Т/07 (банк, виписка від 25.12.2007),

- 100 000,00 грн. - оплата за іміджеві стели (банк. виписка від 21.05.2008),

- 100 000,00 грн. - оплата за іміджеві стели (банк. виписка від 23.05.2008),

- 280 000,00 грн. - оплата за іміджеві стели (банк. виписка від 07.04.2008),

- 10 000,00 грн. - оплата за іміджеві стели (банк. виписка від 08.04.2008), 26 000,00 грн. - оплата за іміджеві стели (банк. виписка від 08.04.2008),

- 1 005 120,00 грн. - оплата товару за Договором підряду №045Т/07 (банк. виписка від 25.12.2007).

До вартості іміджевих стел сторонами також було включено суму 143 000,00 грн., повернуту ТзОВ «Тріанекс» за надання власних труб на виготовлення іміджевих стел та кошти в сумі 57 000,00 грн.

- 143 000,00 грн. (банк. виписка від 04.07.2008),

- 57 000,00 грн. (банк. виписка від 24.06.2008).

Крім того, протягом виконання сторонами Договорів сторонами проводився ряд дій з оплати транспортних послуг, оплати вартості поставлених труб та процедура повернення коштів. В результаті проведення всіх розрахункових операцій та підбиття підсумків по здійсненій ТзОВ «Тріанекс» оплаті продукції, сальдо на користь ВАТ «Сарненський завод мостових технологічних конструкцій" станом на 18.12.2009р. становить 163 882,68 грн., що стверджується реєстром взаєморозрахунків ТзОВ «Тріанекс» і ВАТ «Сарненський завод мостових технологічних конструкцій».

ТзОВ «Тріанекс» протягом 10.04.2008р. - 02.11.2010р. сплатив на рахунок ТзОВ «Нівісан» 107 151 грн. 56 коп., що стверджується матеріалами справи.

ТзОВ «Тріанекс» протягом 18.07.2008р. - 02.11.2010р. сплатив на рахунок ТзОВ «Антикор» 83 500 грн., що стверджується матеріалами справи.

Тобто, за виконання піскоструменевих та ґрунтувальних робіт Відповідач сплатив на користь ТзОВ «Нівісан» та ТзОВ «Антикор» 190 651 грн. 56 коп., що стверджується матеріями справи.

Пунктами 3.3 Договорів, сторони погодили, що у вартість іміджевих стел входить проведення робіт щодо ґрунтування металоконструкцій, дане застереження було внесене на тій підставі, що згідно п. 1.1.36 Державних будівельних норм Д.2.2-9-99 Збірник №9: В нормах на виготовлення металічних конструкцій не врахована їх очистка, ґрунтування та фарбування. Ресурси на вказані роботи необхідно враховувати додатково за нормами ДБН Д.2.2.-13 "Захист будівельних конструкцій та обладнання від корозії". Умови проведення необхідних робіт. Із захисту будівельних конструкцій регулюються збірником №13 ДБН, згідно яких ґрунтування металоконструкцій є обов'язковою умовою для проведення даного роду будівельних робіт.

Відповідно до п.2 ст.849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Згідно зі ст.615 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Матеріалами справи стверджено невиконання Позивачем частини робіт, які фактично були виконані сторонніми організаціями на договірних засадах в серпні 2008р. і вартість робіт була оплачена Відповідачем. Таким чином, дію укладених сторонами у справі Договорів було припинено на стадії очищення металоконструкцій від корозії та ґрунтувальних робіт внаслідок не вчинення Позивачем дій, що встановлені Договором.

За результатами вирішення спору у справі №2/156 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду справи було стягнення з відповідача суми майнових збитків, а не заборгованості по договорах підряду.

Рівненським апеляційним господарським суду в постанові від 28.01.2011р. (Скасовано Постановою ВГСУ від 03.03.2011р.) висловлена позиція, що з матеріалів справи не вбачається вимог позивача про стягнення збитків, як майнової шкоди, заподіяної відповідачем, тому застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що стосуються відшкодування збитків є неправильними. Позов задоволено частково та стягнуто з ТОВ «Тріанекс» заборгованість в сумі 163 882 грн. 68 коп.

Постановою ВГСУ від 03.03.2011р. в даній справі Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 28.01.2011 року скасовано, а рішення господарського суду Рівненської області від 16.11.2010 залишено без змін.

Вищий господарський суд України дійшов до висновку, що позивачем не доведена вина відповідача у заподіянні збитків, висновок господарського суду Першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог на підставі їх необґрунтованості є правильним.

Отже, із вищезазначених судових рішень не вбачається встановлених фактів про відмову у стягненні саме заборгованості в сумі 269 674 грн. 71 коп. за договорами підряду № 0341707 від 10.02.2007 та №045/07 від 20.12.2007 року, а тому приписи норм п. 2 ст. 80. ГПК України щодо припинення провадження в цій частині у зв'язку з наявністю рішення суду щодо спору між тим сторонами, про той же предмет із тих же підстав застосуванню не підлягають.

Водночас, згідно вимог ст. 35 ГПК України факти, встановлені указаним рішенням не доводяться знову при вирішенні інших справ, в яких беруть участь ті самі сторони, а відтак, підстав для задоволення позовних вимог в розмірі 269 674 грн. 71 коп., які ґрунтуються на зобов'язаннях установлених зазначеними вище договорами - немає.

Різниця між указаними у позові 431 000 грн. 00 коп. неоплаченої вартості стел та сумою 269 674 грн. 71 коп. збитків у стягненні якої відмовлено судом, складає 161 325 грн. 29 коп.

Позивачем не надано суду пояснень із яких саме робіт, послуг, тощо складається зазначена сума і яким саме обставинам в розрізі виконання спірних договорів не дано оцінку в рішенні по справі №5/156.

Останній посилається на відсутність будь-яких документів на заводі і зазначає, що розрахунок позову ґрунтується на виявленій між сторонами дебіторській заборгованості при відсутності документального підтвердження, що свідчить про те, що позовні вимоги ґрунтуються на безпідставних міркуваннях та припущеннях.

Щодо суми 105 792 грн. 00 коп. які позивач відносить до помилково зменшеної заборгованості внаслідок незарахування зустрічних вимог.

Позивач зазначає. що із рішення по справі № 2/121 за позовом ТОВ «Тріанекс» до ПАТ «СЗМТК» про стягнення 105 792 грн. 00 коп. вбачається, що стягнуто з відповідача на користь позивача 105 792 грн. 00 коп. основного боргу, 1057 грн. 92 коп. витрат по державному миту, 315 грн. 00 коп. витрат на інформпослуги.

Господарський суд Рівненської області під час вирішення того спору дійшов висновку, що з акту звірки та претензійних вимог щодо заборгованості за договором підряду не вбачається домовленості про зарахування зустрічних позовних вимог.

Позивач посилається на те, що зарахування зустрічних вимог не відбулось, а тому у ліквідатора є всі підстави вважати, що заборгованість зменшена безпідставно і сума повинна бути стягнута з відповідача.

Судом у справі №2/121 установлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Ходок Плюс" та Відкритим акціонерним товариством "Сарненський завод мостових технологічних конструкцій" укладено договір купівлі-продажу №3/08 від 25 квітня 2008 р., згідно якого Позивач зобов'язався відпустити, а Відповідач отримати товар - Лист г/к 40,0 * 2000*6000 ст. 09Г2С-12 згідно накладних, що є невід'ємною частиною Договору.

На виконання умов даного Договору ТОВ "Ходок Плюс" передало Відповідачу у власність Товар згідно видаткової накладної № РН-0000001 від 25 квітня 2008 р. в кількості 15,200 т. на загальну суму 105 792 грн. 00 коп. Даний Товар отриманий Відповідачем по довіреності, виданої останнім на ім'я Стельмаха Анатолія Михайловича серії ЯОУ №1000343 від 25 квітня 2008 р.

Згідно п. 4 укладеного Договору оплата проводиться Покупцем після отримання Товару платіжним дорученням на розрахунковий рахунок Продавця.

На даний час новим кредитором згідно договору купівлі-продажу від 25 квітня 2008р., а відповідно, і позивачем по справі, являється Товариство з обмеженою відповідальністю що діє на підставі договору про відступлення права вимоги №5 від 22 вересня 2008 р.

Предметом спору є стягнення заборгованості по договору купівлі-продажу. Наявність боргу у позивача по договору підряду не може бути підставою для припинення зобов'язання, оскільки не є предметом однорідних зустрічних вимог. Та обставина, що сторони здійснювали звірку взаємних розрахунків не свідчить про зарахування зустрічних позовних вимог сторонами.

Відтак, судом стягнуто із Відкритого акціонерного товариства "Сарненський завод мостових технологічних конструкцій" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріанекс" 105 792 грн. 00 коп., які раніше по звітності сторін зараховувались в рахунок оплати з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріанекс" для Відкритого акціонерного товариства "Сарненський завод мостових технологічних конструкцій" за отримані стели.

Тобто, указані правовідношення ґрунтуються на виконанні договорів №034Т/07 та №045Т/07 по яких дотриманню сторонами зобов'язань уже дано судом оцінку по справі №2/156 і зазначено, що обчислення суми позову ґрунтується лише на безпідставних міркуваннях та припущеннях позивача.

Суд зазначає, що згідно п. 1.1.36 Державних будівельних норм Д.2.2-9-99 Збірник №9 «В нормах на виготовлення металічних конструкцій не врахована їх очистка, ґрунтування та фарбування. Ресурси на вказані роботи необхідно враховувати додатково за нормами ДБН Д.2.2.-13 «Захист Будівельних конструкцій та обладнання від корозії». Умови проведення необхідних робіт по захисту будівельних конструкцій регулюються збірником №13 ДБН, згідно яких ґрунтування металоконструкцій є обов'язковою умовою для проведення даного роду будівельних робіт, що не дотримано позивачем.

Позивач вказує загальну вартістьробіт, включно із очисткою і ґрунтуванням по договорах та кладе ці суми в основу розрахунків, що є не вірним, оскільки позивач не виконав робіт по очистці і ґрунтуванню виробів.

Як зазначено в рішенні Господарського суду Рівненської області від 10.02.2010 року по справі № 5/156, позивач мав би з'ясувати вартість стел без очистки і ґрунтування, тобто, вартість фактично виконаних робіт, а не номінальну вартість усіх робіт по договору. Оскільки позивач розрахунків не зробив, суд залишив позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Сарненський завод мостових технологічних конструкцій» по справі № 5/156 без розгляду.

Щодо суми позовних вимог 148 536 грн. 47 коп. (579 536 грн. 47 коп. - 431 000 грн. 00коп.) позивач пояснив, що за час виконання сторонами договорів підряду №0341707 від 10 грудня 2007р. та №045Т/07 від 20 грудня 2007р. між сторонами проводилося ряд дій по оплаті відряджень, проживання персоналу, транспортних послуг, оплаті за поставлені труби та процедури по поверненню коштів. В результаті проведення всіх розрахункових операцій та підбиття підсумків по здійсненій ТОВ «Тріанекс» оплати товару, сальдо на користь ПАТ «Сарненський завод мостових технологічних конструкцій» на момент подачі до суду позовної заяви становило 579 536,47 грн.

В процесі розгляду справи позивачем неодноразово надані пояснення щодо відсутності первинних бухгалтерських документів, і він станом на сьогоднішній день не має можливості документально обґрунтувати частину заявлених вимог в сумі 148 5326 грн. 47 коп.

Відтак, у зв'язку з не доведенням позивачем обставин по справі, позов в частині стягнення 148 536 грн. 47 коп. також ґрунтується на безпідставних міркуваннях та припущеннях.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, крім того підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Аналогічну норму містить п.1 ст.174 Господарського кодексу України: "господарські зобов'язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також: з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать".

Відповідно до ст.509 ЦК України, - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.(ст.526 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника-достроково (ч.1 ст.854 ЦК України).

Відповідно до ст.35 ГПК України, факти встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Згідно вимог ст. ст. 32-34 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами:

- письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;

- поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням викладеного, суд вважає недоведеними ті обставини на які позивач посилається як на підставу для стягнення 579 536 грн. 47 коп. заборгованості.

Окрім того, 14.08.2013 року по справі №5019/1100/12 Господарським судом Рівненської області прийнято постанову про банкрутство ПАТ "Сарненський завод мостових технологічних конструкцій", у зв'язку з чим, державним виконавцем Дудкою І.О. судові накази №5/156 та №2/121 направлені до суду та приєднані до матеріалів справи про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15.10.2014 року по справі №5019/1100/12 було відмовлено в заяві ТзОВ "Тріанекс" про визнання кредитором ПАТ "Сарненський завод мостових технологічних конструкцій".

Проте, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.12.2014 року по даній справі скасовано вищезазначену ухвалу суду першої інстанції та визнано ТзОВ "Тріанекс" кредитором ПАТ "Сарненський завод мостових технологічних конструкцій" на загальну суму 218 853 грн. 81 коп. з віднесенням до шостої черги вимог кредиторів.

Також суд ураховує, що спірні правовідносини між позивачем та відповідачем ґрунтуються на договорах підряду №034Т/07 від 10.12.2007 року та № 045/07 від 20.12.2007 року.

Згідно п. п. 4.1-4.3. Договорів, розрахунки за договорами здійснюються шляхом перерахування замовником кошті на розрахунковий рахунок виконавця авансу в розмірі 60% від вартості робі за договором. Остаточний розрахунок за Договорами перераховується окремо за кожну готову партію продукції протягом 10 банківських днів з моменту повідомлення виконавцем про готовність партії для завантаження на склад.

Як зазначається в позові, факт прийняття-передачі іміджеих стел в кількості 80 штук згідно договору № 045Т/07 та 60 штук згідно договору №034Т/07 підтверджується актом прийнята-передачі від 28.08.2008 року, підписаний обома сторонами.

Оскільки повідомлення виконавця про готовність партії для завантаження на склад позивачем для відповідача не надсилалося, то саме з 28.08.2008 року починається 10-ти денний строк для розрахунку по договорах тієї частини недоплаченої суми, яку позивач вважає наявною заборгованістю.

Таким чином, прострочення виконання зобов'язання за договорами, а отже і строк позовної давності, починає відлік з 08.09.2008 року. Отже, загальний строк позовної давності у 3 роки щодо вимоги про оплату за договорами сплив 07.09.2011 року. В той же час, як видно з відтиску на конверті, яким було надіслано позовну заяву, її було відправлено 11.03.2015 року, тобто, через 4 роки 6 місяців після спливу позовної давності.

Щодо вимог, строк давності яких пов'язується із рішенням по справі №2/15, то останнє набрало чинності 03.03.2011 року, а тому строк для пред'явлення таких вимог також сплив.

Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Загальна позовна давність установлюється, відповідно до ст. 257 ЦК України, тривалістю 3 року.

Перебіг позовної давності, за змістом ст. 261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися, про порушення свого права або особу, яка його порушила.

Частинами 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони в спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові.

Згідно абз. 3 п.4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», якщо порушення права мало місце до призначення ліквідаційної комісії, а подається у процесі ліквідації юридичної особи, перебіг позовної давності починається з моменту, коли про порушене право чи про особу, що його порушила, стало відомо чи мало стати відомо правовласникові, а не ліквідаційній комісії.

Таким чином, позивач, звернувшись із позовною заявою 11.03.2015 року, про що свідчить відбиток штампу поштового відділення на конверті та реєстрація заяви в суді, пропустив трьохрічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Заява про застосування строків позовної давності подана 27.03.2015 року.

Підстав для задоволення клопотання про відновлення строків позовної давності суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статями 49, 80-82 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Повний текст рішення складено 08 травня 2015р.

Суддя Войтюк В.Р.

Віддруковано 4 примірника:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (34500, Рівненська обл., Сарненський р-н, м. Сарни, вул. 17 вересня, 21);

3 - позивачу рекомендованим (34400,Рівненська обл., м. Кузнецовськ, вул. м-н Вараш, 43, оф. 5);

4 - відповідачу рекомендованим (м. Рівне, вул. Соборна, 446).