РІШЕННЯ

"21" серпня 2015 р.Справа № 921/580/15-г/8
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

Розглянув справу:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАКС ПРОФ", вул. Д. Лук'яновича, 8, м. Тернопіль, 46400

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України", від імені якого діє філія "Великоберезовицька ДЕД", вул. О. Кульчицької, 8, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46001 (вул. Промислова, 1, с. Острів, Тернопільська область, 47728)

про cтягнення заборгованості

За участі представників:

Позивача: ОСОБА_2 - представника, довіреність № б/н від 26.05.2015 р.

Відповідача: не прибув

В судових засіданнях представникам сторін розяснювались його процесуальні права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутністю відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Авакс проф", м. Тернопіль, надалі - позивач, звернулося до господарського суду з позовом до ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України", від імені якого діє філія "Великоберезовицька ДЕД", м. Тернопіль, надалі - відповідач, про стягнення заборгованості в загальній сумі 15 262 грн 62 коп., з яких: 11 540 грн 00 коп. основний борг, 3 033 грн 54 коп. інфляційні нарахування та 689 грн 08 коп. - проценти річних (з врахуванням поданої позивачем та прийнятої судом заяви зменшення позовних вимог б/н від 10.07.2015 р.).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором поставки № 12-02-13 від 11.12.2013 р., зокрема, в частині здійснення своєчасної оплати вартості отриманого товару.

В підтвердження викладеного надано: Договір поставки товару № 12-02-13 від 11.02.2013 р., Договір поставки №23/12-2013-01 від 23.12.2013 р., Договір поставки №16/01-2014-01 від 16.01.2014 р., Додаток до договору поставки № 16/012014-01 від 16.01.2014 р., Лист №3/1 від 16.01.2014 р., видаткові накладні № РН 0000003 від 12.02.2013 р., № РН 0000008 від 15.03.2013 р., № РН 0000202 від 23.12.2013 р., № РН 0000004 від 16.01.2014 р., претензію про оплату заборгованості б/н і б/д із доказами її надіслання відповідачу, а також інші документи, належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Розгляд справи, призначений вперше ухвалою суду від 12.06.2015 р на 09:45 год. 01.07.2015р., в порядку ст. 77 ГПК України, було відкладено на 12:15 год. 13.07.2015 р. та, відповідно на 15:00 год. 17.08.2015 р., з викладених у відповідних ухвалах суду підстав. В судовому засіданні 17.08.2015 р., в порядку ч. 3 ст. 77 ГПКА України, було оголошено перерву до 09:30 год. 21.08.2015 р., про що повноважних представників повідомлено під розписку (в матеріалах справи).

В порядку ч. 3 ст. 69 ГПК України, строк вирішення спору продовжено до 26.08.2015 року, про що судом винесено відповідну ухвалу від 13.07.2015 року.

Також, в судове засідання 17.08.2015 р., позивач, в порядку ст. 22 ГПК України, звернувся до суду із заявою б/н від 14.08.2015 р. (вх. №18159) про зменшення позовних вимог, обґрунтовуючи останню сплатою відповідачем заявленої до стягнення суми основного боргу. Зокрема, просить суд стягнути із ДП "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України", від імені якого діє філія "Великоберезовицька ДЕД", в користь ТзОВ "Авакс Проф" кошти в сумі 3 722 грн 62 коп, з яких: 3 033 грн 54 коп. інфляційні нарахування та 689 грн 08 коп. - проценти річних.

В судове засідання 21.08.2015 р. повноважний представник позивача прибув, заяву б/н від 14.08.2015 р. про зменшення позовних вимог підтримав в повному обсязі. Поряд із цим, в порядку ст. 22 ГПК України, звернувся до суду із письмовою заявою б/н від 21.08.2015 р. (отримано та зареєстровано канцелярією суду за вх. №18431) про зменшення позовних вимог і в частині заявлених до стягнення інфляційних нарахувань в розмірі 3 033,54 грн. Окрім того, згідно письмової заяви б/н від 21.08.2015 р. просить суд заявлені у позові до стягнення проценти за користування коштами в розмірі 689,08 грн вважати процентами річних (3%), в розумінні ст. 625 ЦК України.

З огляду на наведене, просить суд вказані вище заяви прийняти до розгляду та, відповідно, позовні вимог, з врахуванням останніх, задовольнити в повному обсязі.

В силу приписів ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно ч. 3 ст. 55 ГПК України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Розглянувши заяви позивача про зменшення позовних вимог б/н від 14.08.2015р. (вх. №18159), б/н від 21.08.2015 р. (вх. №18431), а також заяву про уточнення позовних вимог б/н від 21.08.2015 р. (вх. №18432), виходячи із змісту останніх та обставин справи, суд їх приймає як такі, що подані позивачем у відповідності до вимог ст. 22 ГПК України.

Таким чином, предметом судового розгляду є стягнення із ДП "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України", від імені якого діє філія "Великоберезовицька ДЕД" в користь ТзОВ "Авакс Проф" 689 грн 08 коп. 3% річних, нарахованих за період з 19.02.2013р. по 12.02.2015р. згідно Договору поставки товару № 12-03-13 від 11.12.2013р.

Повноважний представник відповідача в судове засідання 21.08.2015 р. не прибув, причин неприбуття не повідомив, хоча про дату, часта місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в порядку ст. 64 ГПК України, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка його повноважного представника.

В абз. 2 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року, із змінами і доповненнями внесеними постановою пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року №3, зазначено, що у разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання. В п. 3.9.2 згаданої Постанови вказано, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, беручи до уваги, що: сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи; явка представника відповідача не визнавалась судом обовязковою; брати участь у судовому засіданні є правом сторони, передбаченим ст. 22 ГПК України; наявних у справі доказів є достатньо для вирішення спору по суті, що визначений ст. 69 ГПК України (з врахуванням ухвали суду від 13.07.2015 р.) строк вирішення спору спливає 27.08.2015 р., справа розглядається без участі представника відповідача, за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях доводи та пояснення повноважних представників сторін, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

Відповідно до ч. 1 статті 1 Господарського процесуального Кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності (далі підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

В силу приписів ст. 21 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Відповідно до чинного законодавства, зокрема, Цивільного та Господарського кодексів України, Законів України "Про господарські товариства", "Про акціонерні товариства", "Про банки і банківську діяльність", юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами.

П.п. 1.2, 1.6 Положення філії "Великоберезовицька дорожня експлуатаційна дільниця" ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" "Автомобільні дороги України", затвердженого наказом ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" № 48 від 25.03.2013 р., передбачено, що філія " Великоберезовицька дорожня експлуатаційна дільниця" є відокремленим структурним підрозділом ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"; філія не є юридичною особою, діє відповідно та діє під керівництвом органів управління Підприємства з особливостями, визначеними внутрішніми документами Підприємства, користується правами, несе зобов'язання та виконує функції передбачені цим Положенням та іншими локальними документами Підприємства.

Абз.2 п. 1.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, зазначено, що коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відособлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відособлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу.

11 лютого 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВАКС ПРОФ", як Постачальником, з однієї сторони, та філією "Великоберезовицька ДЕД" ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія"Автомобільні дороги України", в особі начальника ОСОБА_3, що діє на підставі Положення та Довіреності, як Покупцем, з другої сторони, був укладений Договір поставки товару №12-02-13 (далі Договір), за умовами якого Постачальник зобовязався протягом дії даного Договору поставити та передати у власність Покупцю товар за цінами, в асортименті (по номенклатурі) і кількості, що узгоджуються Сторонами в рахунках та видаткових накладних, а Покупець зобовязався прийняти товар і оплатити його на умовах, установлених даним Договором (п. 1.1 р. 1 Договору).

П. 1.2 р. 1 Договору сторони визначили, що загальний обсяг товару, що продається за даним Договором, визначається протягом терміну дії Договору, з урахуванням кількості й асортименту (номенклатури) товару по всім переданим, відповідно до умов даного Договору.

П. п. 3.1, 3.3 р. 3 Договору визначено, що ціна на товар визначається згідно діючого рахунку та видаткової накладної. Загальна сума Договору визначається виходячи з цін на товар, асортименту і загальної кількості усіх партій, проданого відповідно до умов Договору.

Р. 4 Договору сторони погодили умови доставки товару, зокрема, Постачальник зобовязаний передати товар Покупцю у відповідній кількості та належної якості, а також у термін, визначений замовленням. Відвантаження товару здійснюється за місцезнаходженням товару на складі Постачальника або, за узгодженням сторін, шляхом доставки товару Покупцю.

Згідно п. 7.1 р. 7 Договору, останній вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2013 р. У разі відсутності до дати закінчення строку дії Договору офіційного письмового повідомлення від будь-якої із сторін про припинення дії даного Договору, строк дії Договору вважається автоматично продовженим на наступний рік.

Господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, згідно із положеннями Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України ) є предметом регулювання Господарського кодексу України (надалі - ГК України).

Згідно п. 1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, а саме цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобовязання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або у інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 693 ЦК України).

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. ст. 11, 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, та однією з підстав виникнення зобовязань.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання умов Договору поставки № 12-02-13 від 11.02.2013 р. позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар (сіль промислову, пісок, сіль для ПП ДСТУ 4246-2003 кам'яну) на загальну суму 11 960 грн.

Зокрема, згідно видаткових накладних №РН-0000003 від 12.02.2013 р. на суму 3 080 грн та №РН-0000008 від 15.03.2013 р. на суму 8 880 грн (в матеріалах справи).

Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 р. 2 Договору поставки № 12-02-13 від 11.02.2013 р., розрахунки за товар здійснюються у національній валюті Україні - гривні шляхом перерахування Покупцем коштів на розрахунковий рахунок Постачальника у розмірі 100% оплати вартості партії товару протягом пяти робочих днів після поставки товару. При здійсненні платежу Покупець зобовязаний зазначати у платіжному дорученні номер, дату цього Договору, а також номер і дату рахунку на оплату партії товару (або номер і дату видаткової накладної). Якщо вказані вимоги не виконані або виконані не в повному обсязі, то всі оплати за отриманий товар зараховуються в рахунок заборгованостей по мірі їх виникнення.

Поряд з цим, в судовому засіданні встановлено, що окрім Договору поставки товару № 12-02-13 від 11.02.2013 р., між ТОВ "АВАКС ПРОФ", як Постачальником, та філією "Великоберезовицька ДЕД" ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" були укладені і інші договори поставки товару. Зокрема, 23.12.2013 р. Договір №23/12-2013-01 на поставку протягом грудня місяця 2013 року піску в кількості 1 500 тонн по ціні 89 грн за тонну, всього на загальну суму 133 500 грн з ПДВ та 16.01.2014 р. Договір №16/01-2014-01 на поставку протягом січня 2014 р. піску в кількості 167,5 тонн по ціні 96 грн за тонну, всього на загальну суму 16 080 грн з ПДВ.

Згідно наявних в матеріалах справи документів вбачається, що на виконання умов зазначених вище Договорів поставки, за заявками Покупця №350/1 від 23.12.2013 р., №3-1 від 16.01.2014 р., згідно видаткових накладних №РН-0000202 від 23.12.2013 р. на суму 133 500 грн та № РН-0000004 від 16.01.2014 р. на суму 16 080 грн, позивач поставив, а відповідач прийняв товар (пісок) на загальну суму 149 580 грн. (належним чином засвідчені копії видаткових накладних, заявок постачальника в матеріалах справи), за який відповідач, всупереч п. п. 4.1, 4.3 р. 4 даних Договорів, розрахувався несвоєчасно, а саме 10.03.2015р. згідно платіжного доручення за № 152 від 10.03.2015р. перерахував на рахунок позивача кошти на загальну суму 150 000 грн. Поряд з цим, в судовому засіданні встановлено, що частина зайво сплачених за отриманий згідно договорів поставки №23/12-2013-01 та №16/01-2014-01 товар (пісок) коштів в сумі 420 грн (150 000-149 580) була зарахована позивачем в рахунок вартості поставленого згідно Договору поставки № 12-02-13 від 11.02.2013 р. товару. Решта заборгованості за отриманий згідно договору поставки № 12-02-13 від 11.02.2013 р. товар 11 540 (11 960-420) погашена відповідачем 16.07.2015р. (після порушення судом провадження у даній справі).

Факт отримання товару за договором поставки № 12-02-13 від 11.02.2013 р., несвоєчасну оплату його вартості представником відповідача не заперечено в судовому засіданні 17.08.2015р. та підтверджено наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями зазначених вище видаткових накладних, специфікацій, заявок постачальника та платіжних доручень.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших активів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до приписів ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконувати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Ч.1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

На підставі даної статті, позивачем, з врахуванням визначених умовами укладених договорів термінів здійснення розрахунків, за період з 19.02.2013 р. по 12.02.2015 р., нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 689 грн 08 коп.

Судом розглянуто наданий позивачем розрахунок 3% річних та за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга" проведено перерахунок заявлених до стягнення сум в межах визначеного позивачем періоду.

Згідно проведеного судом перерахунку заявленої до стягнення суми 3% річних, правомірним є нарахування останньої в розмірі 684,52 грн. Позов в частині стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 4,56 грн є безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає (проведений судом перерахунок в матеріалах справи).

Окрім того, суд відзначає, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов'язання.

(Судом враховано, що аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд України у своїх постановах №4/719 від 15.11.2010р., №4/720 від 15.11.2010р.)

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору в сумі 1 814 грн 91 коп. відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Поряд із цим, п. 1 ч. 1, п. 2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в розмірі переплаченої суми.

В п. 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/1175/2011 від 25.08.2011 року зазначено, що у разі зменшення позивачем розміру позовних вимог, судовий збір повертається йому з Державного бюджету України в розмірі переплаченої суми.

За даних обставин, зважаючи на те, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено 3 305,25 грн судового бору, що становило 2% від ціни позову (165 262,62 грн), однак, в ході розгляду спору останнім подано заяви про зменшення позовних вимог до 689 грн 08 коп., суд прийшов до висновку, що судовий збір в розмірі 1 478 грн 25 коп. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 69, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Прийняти заяви позивача б/н від 14.08.2015 р. (вх. №18159) та б/н від 21.08.2015 р. (вх. №18431) про зменшення позовних вимог.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України", від імені якого діє філія "Великоберезовицька ДЕД", вул. О.Кульчицької, 8, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 31995099, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАКС ПРОФ", вул. Д. Лук'яновича, 8, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 37306789, 684 грн 52 коп. 3% річних та 1 814 грн 91 коп. в повернення сплачених позивачем судових витрат.

4. Повернути з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю АВАКС ПРОФ", вул. Д. Лук'яновича, 8, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 37306789 1 478 (одну тисячу чотириста сімдесят вісім) гривні 25 коп. зайво сплаченого судового збору.

5. В задоволенні решти частини позову відмовити.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (підписання рішення).

7. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

8. Сторони вправі подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (підписання), через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 25.08.2015 р.

Суддя І.М. Гирила