ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2015 р.Справа № 922/3558/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Ліпчанській В.В.

розглянувши справу

за позовом Прокурора Богодухівського району Харківської області, м. Богодухів в інтересах держави в особі ОСОБА_1 обласної державної адміністрації, м. Харків
до 1) Богодухівської райдержадміністрації, м. Богодухів , 2) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Харків
про визнання недійсними договорів та зобов'язання вчинити певні дії
за участю представників сторін:

прокурора - Гіль А.В. службове посвідчення №026203 від 14.05.14 р., ОСОБА_3 службове посвідчення №016182 від 12.04.15 р.;

позивача - ОСОБА_4 довіреність №01-53/4213 від 08.06.15 р.;

1-го відповідача - ОСОБА_5 довіреність №01-25/1159 від 20.03.15 р.;

2-го відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Богодухівського району Харківської області, м. Богодухів в інтересах держави в особі ОСОБА_1 обласної державної адміністрації звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідачів - 1) Богодухівської райдержадміністрації, 2) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, в якій позивач просить визнати недійсним розпорядження голови Богодухівської районної державної адміністрації №1372 від 29.12.2007р. "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі в оренду земель водного фонду ФОП ОСОБА_2Ф.". Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки водного фонду площею 95,2200 га, кадастровий номер: :04:000:0171 укладений між Богодухівською районною державною адміністрацією та ФОП ОСОБА_6 від 26.01.2008 та зареєстрований 13.02.2008 за №03. Визнати недійсним договори оренди земельної ділянки водного фонду площею 2,0263 га, кадастровий номер: :04:000:0173 укладений між Богодухівською районною державною адміністрацією та ФОП ОСОБА_6 від 26.01.2008 та зареєстрований 13.02.2008 за №01. Зобов'язати ФОП ОСОБА_2 повернути Богодухівської районній державній адміністрації: земельну ділянку водного фонду площею 95,2200 га, кадастровий номер: :04:000:0171; земельну ділянку водного фонду площею 2,0263 га. кадастровий номер: :04:000:0173.

У судовому засіданні 12 серпня 2015 року оголошувалась перерва до 17 серпня 2015 року о 12:15.

Присутній представник прокуратури у судовому засіданні позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити. Надав письмові пояснення за вх.32929, в яких зазначив, що клопотання 2-го відповідача є необґрунтованим оскільки не відповідає ч.1 ст. 261 ЦК України, та 2-им відповідачем не надано належних та допустимих доказів у розмінні ст. 34 ГПК України, що позивач ОСОБА_1 обласна державна адміністрація довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги заявлені прокуратурою Богодухівського району Харківської області підтримував та просив позов задовольнити.

Присутній представник 1-го відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, але відзив на позов не надав.

Представник 2-го відповідача у судове засідання не з'явився. Надав через канцелярію господарського суду Харківської області клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв'язку із хворобою представника.

Присутні представники прокуратури у судовому засіданні проти задоволення клопотання 2-го відповідача заперечували та просили у його задоволенні відмовити.

Присутній представник позивача у судовому засіданні проти задоволення клопотання про відкладення розгляду справи заперечував.

Присутній представник 1-го відповідача у судовому засіданні пояснив, що вирішення клопотання 2-го відповідача про відкладення розгляду справи він залишає на розсуд суду.

Вирішуючи це клопотання суд виходить з наступного. Згідно ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. При цьому зі змісту норми цієї статті вбачається, що питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішується судом залежно від конкретних обставин справи. Так, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.

В даному разі на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів справи достатніх для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, відкладено розгляд справи для надання можливості ознайомитись із матеріалами справи, надати нові докази тощо).

Суд також зазначає, що згідно ч.3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Подача клопотань спрямованих на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 ГПК України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. Строк розгляду даної справи закінчується 18.08.15 р.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання другого відповідача про відкладення розгляду відмовити.

05 серпня 2015 року 2-ий відповідача надав до суду відзив на позовну заяву за вх.№31311, в якому проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити оскільки спірна земельна ділянка знаходиться в адміністративних межах Іваношийчинської сільської ради Богодухівського району, за межами населеного пункту, відноситься до земель водного фонду та знаходиться під водним об'єктом загальнодержавного значення, то відповідно до ст. 17, 84, 122, 124 ЗК України (в редакції, яка діяла на момент спірних відносин) повноваження щодо розпорядження даною земельною ділянкою належало Богодухівській районній державній адміністрації. Спірна земельна ділянка не є новосформованою, оскільки до прийняття розпорядження голови Богодухівської районної державної адміністрації №1372 від 29.12.2007р. перебувала в оренді у ФОП ОСОБА_7 на підставі виготовленого ним проекту відведення. У подальшому договір оренди з ФОАП ОСОБА_7 був розірваний у червні 2007 р. та 2-ий відповідач зазначив, що землевпорядна документація була ним виготовлена відповідно до встановлених норм і стандартів. Також, 2-ий відповідач зазначив у відзиві на позовну заяву про пропущення позивачем строку позовної давності, а саме про наявність спірного розпорядження Богодухівська районна державна адміністрація була обізнана, оскільки відповідно до Регламенту ОСОБА_1 обласної державної адміністрації з метою здійснення контролю за діяльністю районних державних адміністрацій останні надсилають перелік розпоряджень та їх копії за місяць на 7 день наступного місяця. Пропущення позивачем строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Прокуратурою Богодухівського району проведено перевірку законності передачі в оренду та використання земель водного фонду на території Богодухівського району Харківської області, якою встановлено, що розпорядженням голови Богодухівської районної державної адміністрації від 29.12.2007р. №1372 ФОП ОСОБА_2 затверджено технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення рибного господарства та надано в оренду три земельні ділянки водного фонду загальною площею 111,0547 га, в тому числі землі сільськогосподарські угіддя (пасовища) - 28,7935 га, забудовані землі (під гідротехнічними спорудами) - 2,1796 га, під водою - 68,715 га, відкриті заболочені землі (болота) -2,1191 га ліси та інші лісо вкриті площі - 8,2275 га на території Іваношийчинської сільської ради за межами населеного пункту для риборозведення строком на 25 років (кожний договір).

На підставі розпорядження від 29.12.2007р. №1372 укладено три договори оренди земельних ділянок водного фонду від 26.01.2008р., а саме договір оренди земельної ділянки водного фонду площею 13,8084 га ( :04:000:0172), договір оренди земельної ділянки площею 2,0263 га :04:000:0173), та договір оренди земельної ділянки площею 95,2200 га :04:000:0171), які 13.02.2008 зареєстровані в ОСОБА_1 регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що в Державному реєстрі земель зроблено запис.

Рішенням господарського суду Харківської області від 05.03.2013р. визнано недійним договір оренди земельної ділянки водного фонду площею 13,8084 га від 26.01.2008р., який укладений між Богодухівською районною державною адміністрацією (1-ий відповідач) та ФОП ОСОБА_2 (2-ий відповідач), у зв'язку з перевищенням Богодухівською районною державною адміністрацією власної компетенції під час передачі в оренду ФОП ОСОБА_2 земельної ділянки для риборозведення, що не передбачено ст. 122 ЗК України.

Розпорядження Богодухівської районної державної адміністрації та два договори оренди земельних ділянок водного фонду площею 95,2200 га та 2,0263 га, укладені на виконання розпорядження між 1-им та другим відповідачами, зареєстровані у встановленому законом порядку, є незаконними і підлягають визнанню недійсними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 124 Земельного кодексу України ( в редакції на момент виникнення спірних відносин), передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Обов'язкове проведення землеустрою при наданні земельних ділянок усіх категорій незалежно від форм власності передбачено також ст.20 Закону України "Про землеустрій".

Всупереч зазначеним нормам чинного законодавства, розпорядження прийняте на підставі технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), тобто без затвердження проекту відведення земельної ділянки, оскільки такий проект не виготовлявся, що підтверджується відділом Держземагенства у Богодухівському районі в листі №10-03-1263/215 від 05.06.2015, та Богодухівської районної державної адміністрації листі №01- 25/2169 від 08.06.2015.

Як зазначав Вищий господарський суд України у постанові від 24.02.2015 року по справі №913/1086/14, "надання в оренду земельних ділянок, які є новосформованими, повинно відбуватися за проектами землеустрою, а не на підставі технічної документації, при цьому районна державна адміністрація не мала повноважень на передання земельних ділянок за межами населеного пункту для здійснення риборозведення, оскільки за змістом ст.122 Земельного кодексу України такі повноваження належать до компетенції обласної державної адміністрації".

Згідно "Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" (далі по тексту - порядок), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004р. № 677 (який був чинним на момент виникнення спірних відносин) проект відведення земельної ділянки не розробляється у разі, коли земельна ділянка, межі якої визначено в натурі (на місцевості), надається у користування або безоплатно передається у власність без зміни її цільового призначення; земельна ділянка набувається у власність шляхом купівлі-продажу, дарування, міни, на підставі інших цивільно-правових угод, успадкування, без зміни її меж та цільового призначення; земельна ділянка придбана на конкурентних засадах (за результатами земельних торгів).

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для не розроблення проекту відведення земельної ділянки, відповідно до вказаного Порядку у 2-го відповідача. Всупереч наведеному, 2-ий відповідач проекту відведення земельної ділянки не виготовив, а Богодухівська районна державна адміністрація без розроблення проекту відведення земельної ділянки передала в оренду земельні ділянки водного фонду.

Передача земельних ділянок не може відбуватись на підставі технічної документації, яка не погоджується органами державної влади. Передача новосформованих земельних ділянок має відбуватися, за відсутності спеціальних підстав, виключно на основі проекту відведення земельної ділянки.

Аналогічної позиції стосовно необхідності розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки притримується і Вищий Адміністративний суд України по справі №К-53537/09.

Окрім цього, в ході розроблення землевпорядної документації та передачі земельних ділянок водного фонду 2-им відповідачем не було проведено обов'язкову державну експертизу землевпорядної документації.

Відповідно до ст. 186 Земельного кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних відносин), прогнозовані матеріали використання і охорони земель, проекти землеустрою, матеріали державного земельного кадастру, проекти з питань використання і охорони земель, реформування земельних відносин, а також техніко-економічні матеріали обґрунтувань використання і охорони земель підлягають державній експертизі, яка здійснюється органом по земельних ресурсах відповідно до закону.

Відповідно до ч.6 ст. 123 Земельного кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних відносин), відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" (в редакції на момент виникнення спірних відносин), обов'язковій державній експертизі підлягали проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок .

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про землеустрій" (в редакції на момент виникнення спірних відносин), документація із землеустрою підлягає державній експертизі з метою забезпечення її відповідності вихідним даним та технічним умовам, вимогам законів України, іншим нормативно-правовим актам.

Відповідно до п.10,11 постанови Кабінету Міністрів України №677 від 26.05.2004 "Про затвердження Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок", погоджений проект відведення земельної ділянки підлягає державній експертизі, яка проводиться органом земельних ресурсів відповідно до законодавства. Після одержання позитивного висновку державної експертизи проект відведення земельної ділянки розглядається сільською, селищною, міською радою, районною. Київською та Севастопольською міською держадміністрацією, затверджується ними або в установленому порядку подається до інших органів, до повноважень яких належить надання у користування або передача у власність земельних ділянок.

Богодухівська районна державна адміністрація ухвалила розпорядження про передачу в оренду земельних ділянок водного фонду ФОП ОСОБА_2, в якому затвердила документацію із землеустрою без державної експертизи землевпорядної документації, що є підставою для визнання недійсним вищевказаного розпорядження.

Визнання недійсним розпорядження про передання земельної ділянки є підставою для визнання недійсним договорів оренди земельних ділянок.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 22 травня 2013 року № 6-11 цс-13), видання головою державної адміністрації розпорядження про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без висновку державної експертизи зазначеного проекту землеустрою суперечить положенням законів України, зокрема частині шостій статті 123 Земельного кодексу України ( в редакції на момент виникнення спірних відносин) та статті 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" ( в редакції на момент виникнення спірних відносин).

Крім того, відповідно до ч.1 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладання договору оренди земельної ділянки.

Богодухівська районна державна адміністрація не мала права на розпорядження земельною ділянкою із земель державної власності для таких потреб як ведення рибного господарства, оскільки відповідно до ч.3 ст. 122 у системі із ст. 124 Земельного кодексу України ( станом на момент виникнення спірних правовідносин) районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у користування за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району.

Як вказано у Концепції розвитку водного господарства України, затвердженій Постановою Верховної ради України № 1390-ХІУ від 14.01.2000, водне господарство - галузь, завданням якої є забезпечення потреб населення і народного господарства у водних ресурсах, збереження, охорона та відтворення водного фонду, попередження шкідливої дії вод і ліквідація її наслідків.

Потребу у веденні водного господарства не слід ототожнювати з потребами та цілями, для яких надаються у користування на умовах оренди водні об'єкти згідно зі ст.51 Водного кодексу України, зокрема, для риборозведення, виробництва сільськогосподарської і промислової продукції, а також у лікувальниx і оздоровчих цілях.

Розпорядженням голови Богодухівської державної адміністрації Харківської області від 07.06.2007 №482 передано в оренду земельну ділянку водного фонду саме для ведення рибного господарства, завданнями якого є вивчення, охорона, відтворення, вирощування, використання водних біоресурсів, їх вилучення (добування, вилов, збирання), реалізація та переробка з метою одержання харчової, технічної, кормової, медичної та іншої продукції, а також забезпечення безпеки мореплавства суден флоту рибної промисловості (ст.1 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів").

Таким чином, надання земельних ділянок для здійснення риборозведення за межами населених пунктів, відповідно до ч.5 ст.122 Земельного Кодексу України, відноситься до повноважень ОСОБА_1 обласної державної адміністрації, а не до повноважень районних державних адміністрацій.

Враховуючи, що земельна ділянка передана з порушенням вимог ст.ст. 122, 123, 124, 134 Земельного кодексу України, тобто незаконно, розпорядження Богодухівської державної адміністрації Харківської області №482 від 07.06.2007 та два договори оренди земельної ділянки від 26.01.2008, укладений між Богодухівської РДА та ФОП ОСОБА_2 на підставі вказаного розпорядження та зареєстрований у встановленому законом порядку, підлягає визнанню недійсними, оскільки зміст правочину, відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України, не може суперечити Цивільному Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

При встановленні недійсності такого правочину, відповідно до ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України, сторони зобов'язані повернути одна одній все, що вони одержали на виконання такого правочину.

Відповідно до ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади. Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

2-им відповідачем було заявлено клопотання про пропущення строку позовної давності на подання даної позовної заяви, у зв'язку із обізнаністю позивача у даній справі - ОСОБА_1 обласної державної адміністрації, оскільки згідно положень Регламенту ОСОБА_1 обласної державної адміністрації районні державні адміністрації надсилають перелік розпоряджень та їх копії за місяць на сьомий день наступного місяця.

Позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 ЦК України, та у господарських відносинах (стаття 3 Господарського кодексу України, далі - ГК України).

Оскільки закон (пункт 10 частини другої статті 16, стаття 21 ЦК України, абзац третій частини другої статті 20 ГК України) визначає визнання недійсними актів державних та інших органів, що суперечать законодавству і порушують права та законні інтереси осіб, як спосіб захисту цивільних прав, то до позовних заяв юридичних осіб і зазначених громадян про визнання недійсними таких актів застосовується загальна позовна давність.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки 2-им відповідачем не надано доказів про отримання позивачем розпорядження голови Богодухівської районної державної адміністрації №1372 від 29.12.2007р. та не доведено про обізнаність позивача про прийняття Богодухівською районною адміністрацією вказаного розпорядження та те, що прокурор Богодухівського району Харківської області, який подає до суду позовну в інтересах держави в особі ОСОБА_1 обласної адміністрації дізнався про вищевказане розпорядження тільки при проведенні перевірки у 2015 році, тому суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання 2-го відповідача про пропущення прокурором строку позовної давності відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову, а прокурор звільнений від сплати судового збору, судові витрати у даній справі покладаються на відповідачів пропорційно та підлягають стягнення до державного бюджету України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним розпорядження голови Богодухівської районної державної адміністрації №1372 від 29.12.2007р. "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі в оренду земель водного фонду ФОП ОСОБА_2

3. Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки водного фонду площею 95,2200 га, кадастровий номер: :04:000:0171 укладений між Богодухівською районною державною адміністрацією та ФОП ОСОБА_2 від 26.01.2008 р. та зареєстрований 13.02.2008 р. за №03.

4. Визнати недійсним договори оренди земельної ділянки водного фонду площею 2,0263 га, кадастровий номер: :04:000:0173 укладений між Богодухівською районною державною адміністрацією та ФОП ОСОБА_2 від 26.01.2008р. та зареєстрований 13.02.2008р. за №01.

5. Зобов'язати ФОП ОСОБА_2 повернути Богодухівської районній державній адміністрації земельну ділянку водного фонду площею 95,2200 га, кадастровий номер: :04:000:0171.

6. Зобов'язати ФОП ОСОБА_2 повернути Богодухівській районній державній адміністрації земельну ділянку водного фонду площею 2,0263 га, кадастровий номер: :04:000:0173.

7. Стягнути з Богодухівської районної державної адміністрації (62103, м. Богодухів, вул. Червона,2, ) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 3045,00 грн. судового збору.

8. Стягнути Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (61202, АДРЕСА_1, реєстраційний номер ФОП ЄДР 5) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 3045,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20.08.2015 р.

Суддя ОСОБА_8