донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

27.08.2015 справа №908/3069/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого:Чернота Л.Ф.
суддівІ.В. Зубченко, О.В. Стойка
При секретарі: Т.Ю. Трегубової
від позивача:Табацький А.В. - представник за довіреністю б/н від 19.03.2015 р.
від відповідача:не з'явились

Розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуКомунального підприємства «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради, м. Енергодар, Запорізької області

на рішення господарського судуЗапорізької області
від30.06.2015 року
у справі№908/3069/15 (суддя Дроздова С.С.)
за позовомДержавного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС», м. Енергодар, Запорізької області
до відповідача Комунального підприємства «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради, м. Енергодар, Запорізької області
про стягнення 26 049 125 грн. 60 коп.
ВСТАНОВИВ:

У 2015 році Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС», м. Енергодар, Запорізької області звернулося до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Комунального підприємства «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради, м. Енергодар, Запорізької області про стягнення 26 049 125 грн. 60 коп.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 30.06.2015р. позовні вимоги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька АЕС", м. Енергодар, Запорізька область до Комунального підприємства "Підприємство комунальної власності" Енергодарської міської ради, м. Енергодар, Запорізька область задоволені у повному обсязі; стягнуто з Комунального підприємства "Підприємство комунальної власності" Енергодарської міської ради (71503, Запорізька область, м. Енергодар, пр. Будівельників, 17 офіс 5-1, а/с 376, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька АЕС" (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ) 18 222 072 (вісімнадцять мільйонів двісті двадцять дві тисячі сімдесят дві) грн. 38 коп. заборгованості, 3 227 376 (три мільйони двісті двадцять сім тисяч триста сімдесят шість) грн. 37 коп. пені, 14 100 974 (чотирнадцять мільйонів сто тисяч дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 72 коп. індексу інфляції, 524 613 (п'ятсот двадцять чотири тисячі шістсот тринадцять) грн. 99 коп. 3 % річних, 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Розпорядженням Донецького апеляційного господарського суду від 27.08.2015 року у зв'язку з відпусткою визначеного за результатами автоматичного розподілу справи №908/3069/15 члена колегії суддів - судді Попкова Д.О. та наявністю у складі постійнодіючої колегії №2 другої судової палати іншого судді, керуючись ч. 5 ст. 26 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п. 10.1 Засад використання автоматичної системи документообігу Донецького апеляційного господарського суду, затверджених рішенням загальних зборів суддів від 23.06.2015 р. з метою забезпечення подальшого розгляду справи, замінено відсутнього суддю Попкова Д.О. з розгляду апеляційної скарги Комунального підприємства "Підприємство комунальної власності" Енергодарської міської ради, м. Енергодар на рішення господарського суду Запорізької області від 30.06.2015 року у справі №908/3069/15 на суддю другої судової палати - Стойка О.В.

Позивач, Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС», м. Енергодар, Запорізької області в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення господарського суду Запорізької області від 30.06.2015 р. по справі №908/3069/15 залишити без змін.

Відповідач, Комунальне підприємство «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради, м. Енергодар, Запорізької області до судового засідання не з"явся, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення №02-30/1727/15 від 03.08.2015р., але 26.08.2015 року через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду надіслав клопотання з додатками в якому у зв'язку із неможливістю направити уповноваженого представника у справі №908/3069/15 в судове засідання 27.08.2015 р. просив суд відкласти справу на інший час та дату.

Зазначене клопотання, колегією суддів не задоволено, оскільки відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у справі і додатково поданими доказами, проте відповідач не довів необхідності розгляду скарги саме за його участю, а також не визначився про необхідність надання додаткових доказів.

Судова колегія вважає можливим здійснити розгляд справи у відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи, оскільки сторін було повідомлено про день та час судового засідання належним чином відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши доводи представника позивача, перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.04.2013р. між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (теплопостачальна організація) та Комунальним підприємством "Підприємство комунальної власності" Енергодарської міської ради (споживач) укладений договір № 12Т-13 на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Відповідно до п. 1.1 договору теплопостачальна організація зобов'язується надати послуги споживачу, зазначені у п. 1.2 договору в необхідних йому обсягах відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства, а споживач зобов'язується сплачувати за отриманні послуги за встановленими тарифами у строки, які передбачені цим договором. Сторони керуються законами України «Про теплопостачання» від 02.06.2005р. № 2633, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою КМУ №1198 від 03.10.2007р., «Правилами технічної експлуатації електричних станцій та мереж» ГКД 34.20.507-2003, «Правилами будови та безпечної експлуатації трубопроводів пари та гарячої води» НПАОП 0.00-1.11-98, «Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж», затвердженими наказом МінПаливЕнерго № 71 от 14.02.2007, законом України «Про особливості здійснення закупівель в окремих сферах господарської діяльності» від 24.05.2012р. № 4851-VІ.

Пуктом 1.2 договору визначено найменування послуг: надання послуг із виробництва, транспортування та постачання теплової енергії. Теплопостачальна організація постачає споживачу теплову енергію безперервно, за винятком перерв на проведення ремонтних та профілактичних робіт (п. 1.3 договору).

Вартість цього договору згідно з орієнтовним річним плановим обсягом постачання теплової енергії та діючими на момент укладання договору тарифами становить 23 864 568,62 грн., у т.ч. ПДВ, згідно п. 3.2 договору.

Розділом 4 договору передбачено, що розрахунковим документом на оплату є двосторонній акт про надання послуг із виробництва теплової енергії, двосторонній акт про надання послуг із транспортування теплової енергії, двосторонній акт про надання послуг із постачання теплової енергії. Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються споживачем за фактично спожитий обсяг теплової енергії на підставі оформлених двосторонніх актів про надання послуг із виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії, постачання теплової енергії відповідно до діючого в звітний період тарифу на теплову енергію, визначену як сума: тарифу на виробництво теплової енергії, який затверджується Національною комісією регулювання електроенергетики України, переглядається та вступає в дію в установленому діючим законодавством України порядку; тарифу з транспортування теплової енергії в розмірі, який затверджений виконавчим комітетом Енергодарської міської ради та буде переглянутий і набуде чинності у встановленому чинним законодавством України порядку; тариф на постачання теплової енергії, який набуде чинності в установленому діючим законодавством порядку. Про встановлення, зміну тарифів теплопостачальна організація повідомляє споживача в письмовому вигляді протягом 15 робочих днів із дня набрання ними чинності відповідно до діючого законодавства України.

По закінченню звітного місяця, в якому надавалися послуги, споживачем та теплопостачальною організацією підписуються двосторонній акт про надання послуг із виробництва теплової енергії, двосторонній акт про надання послуг із транспортування, двосторонній акт про надання послуг із постачання теплової енергії за фактичний обсяг теплової енергії. Споживач зобов'язаний підписати надані нарочно з боку теплопостачальної організації акт про надання послуг з виробництва теплової енергії, акт про надання послуг з транспортування теплової енергії, акт про надання послуг з постачання теплової енергії у трьох примірниках на протязі двох робочих днів із моменту одержання з обов'язковим зазначенням дати підписання актів та 2 примірника актів повернути представнику теплопостачальної організації, який одночасно надає споживачу податкову накладну з зазначенням на акті дати отримання, згідно п. 4.3 договору.

Розрахунки за відпущену теплову енергію, враховуючи транспортування та постачання теплової енергії, здійснюється споживачем за фактичний обсяг щомісяця до останнього числа місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок теплопостачальної організації, згідно п. 4.4.

Відповідно до п. 11.1 договір вважається укладеним із моменту його підписання споживачем та теплопостачальною організацією та діє до 31.12.2013р. Дія договору продовжується на кожний наступний календарний рік, якщо за 1 місяць до припинення строку його дії жодна зі сторін не заявить про закінчення його дії.

Між ВП ЗАЕС та КП «ПКВ» був підписаний перелік двосторонніх актів: про надання послуг з виробництва та транспортування теплової енергії (аркуш справи 21-40).

30.06.2015 р. представником позивача була подана зава про зменшення суми позову щодо основної заборгованості з 20 236 930,43 грн. до 18 222 072,38 грн. у зв'язку з частковою оплатою за період розгляду справи (а.с.69).

30.06.2015 року також подана заява про збільшення позовних вимог з загальної суми 26 049 125,60грн. до 36 075 037,46 грн. У вказаній заяві позивач просив стягнути заборгованість окрім актів перелічених у позовній заяві №28-23/11177 від 30.04.2015 р. додатково заборгованість за актами 28.02.2015 р. №160/02, №161/02, №162/02 на загальну суму 4 057 584,96 грн. (а.с.70-73).

11.08.2015 року через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду надійшла заява від Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС», м. Енергодар, Запорізької області, в якій просять суд виправити арифметичну помилку, допущену при оформленні рішення від 30.06.2015 р. по справі №908/3069/15-г, не змінюючи його суті, а саме: зазначивши суму основного боргу, яка підлягає стягненню 21 302 210,31 грн. замість 18 222 072,38 грн.

Суд першої інстанції ретельно дослідив матеріали справи, перевірив докази часткової сплати коштів за актами, які підписані сторонами без заперечень та обґрунтовано дійшов висновку, що заборгованість складає саме за актами:

- за актом № 27/03 від 31.03.2014р. - 2 111 765,76 грн.;

- за актом № 28/03 від 31.03.2014р. - 680 948,74 грн.;

- за актом № 160/04 від 30.04.2014р. - 987 059,51 грн.;

- за актом № 162/04 від 30.04.2014р. - 120 519,94 грн.;

- за актом № 161/04 від 30.04.2014р. - 267 410,54 грн.;

- за актом № 160/05 від 31.05.2014р. - 654 317,35 грн.;

- за актом № 160/06 від 30.06.2014р. - 587 810,99 грн.;

- залишок за актом № 160/07 від 31.07.2014р. -486 991,59 грн.;

- залишок за актом № 160/10 від 31.10.2014р. - 1 000 000,00 грн.;

- за актом № 160/11 від 30.11.2014р. - 3 102 860,64 грн.;

- залишок за актом № 160/12 від 31.12.2014р. - 2 520 621,89 грн.;

- за актом № 160/01 від 31.01.2015р. - 3 734 088,00 грн.;

- за актом № 161/01 від 31.01.2015р. - 990 230,40 грн.;

- за актом № 161/02 від 28.02.2015р. - 3 195 380,40 грн.;

- за актом № 161/02 від 28.02.2015р. - 847 372,32 грн.;

- за актом № 161/02 від 28.02.2015р. - 14 832,24 грн.;

Основна сума заборгованості в розмірі 21 302 210,31 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи №908/3069/15 належними доказами, на основі яких суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ВП ЗАЕС, а саме:

- копією договору №12Т-13 від 23.04.2013 р. з додатками;

- копіями актів 27/03 від 31.03.2014 р., №28/03 від 31.03.2014 р., №160/04 від 30.04.2014 р., №162/04 від 30.04.2014 р., №161/04 від 30.04.2014 р., №160/05 від 31.05.2014 р., №160/06 від 30.06.2014р., №160/07 від 31.07.2014 р. №160/10 від 31.10.2014 р., №160/11 від 30.11.2014 р., №160/12 від 31.12.2014 р., №160/01 від 31.01.2015 р., №161/01 від 31.01.2015 р., №160/02 від 28.02.2015 р., №161/02 від 28.02.2015 р., №162/02 від 28.02.2015 р.

- копією акту №61 звірки взаємних розрахунків станом на 25.05.2015 р.

- копіями документів, доданих до пояснень від 30.06.2015 р. до позовної заяви №28-23/11177 від 30.04.2015 р.

Відповідно до акту №61 звірки взаємних розрахунків станом на 25.05.2015р. заборгованість КП «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради, м. Енергодар, Запорізької області по договору №12Т-13 від 23.04.2013 р. за період з березня 2014 р. по лютий 2015 р. складає загальною сумою 21 302 210,31 грн.

Але загальний розмір боргу суд зазначив помилково 18222072,38грн. У той час, коли сума склала 21 302210,31грн. Тому, дійсно було допущено арифметичну помилку. У данному випадку, згідно ст.89 ГПК України, за заявою позивача суд не змінюючи при цьму змісту рішення, виправляє помилку та приймає ухвалу. За матеріалами справи ухвала відсутня.

Така ж арифметична помилка міститься і в абзаці другому резолютивної частини рішення господарського суду Запорізької області по справі №908/3069/15.

Згідно норм ст.ст. 11 та 509 Цивільного кодексу України зазначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Приписами ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ст. 530 ЦК України. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 4.1 договору, розрахунковим документом на оплату є 2-х сторонній акт про надання послуг з виробництва теплової енергії, 2-х сторонній акт про надання послуг з транспортування теплової енергії, 2-х сторонній акт про надання послуг з постачання теплової енергії. По закінченні звітного місяця, в якому надавалися послуги, споживачем та теплопостачальною організацією на протязі двох робочих днів підписується двосторонній акт про надання послуг з виробництва теплової енергії, двосторонній акт про надання послуг з транспортування, двосторонній акт про надання послуг з постачання теплової енергії за фактичний обсяг теплової енергії, згідно з п. 4.3 договору.

Між позивачем та відповідачем за період з березня 2014р. по лютий 2015р. були підписані відповідні двосторонні акти, про що свідчать печатки підприємств та підписи відповідальних посадових осіб. Як зазначено в актах, споживач до якості наданих послуг претензій не мав.

Оскарження вказаних актів у встановленому чинним законодавством порядку станом на час розгляду справи в суді першої інстанції № 908/3069/15 не відбувалось. Повідомлення про не відповідність даних, вказаних у актах, про неотримання послуг в повному обсязі або частково до ВП ЗАЕС не надходило.

Обсяг відпущеної ВП ЗАЕС та отриманої КП «ПКВ» теплової енергії, зазначений в листах споживача, ідентичний обсягу, вказаному у актах наданих послуг. Послуги з боку ВП ЗАЕС надані в повному обсязі та прийняті споживачем у встановленому у договорі №12Т-13 порядку.

Отже, розрахункові документи, акти за період з березня 2014р. по лютий 2015р. оформлені належним чином обома сторонами договору.

Крім того, як встановлено вище, відповідач здійснював оплату послуг, наданих у вказаний період, що свідчить про визнання КП «ПКВ» наявної заборгованості.

Прилади комерційного обліку теплової енергії з.н. 85, 86, що знаходяться на балансі ВП ЗАЕС, встановлені на тепловому вузлі №2, який є об'єктом ВП ЗАЕС. Оскільки КП «ПКВ» ЕМР не має можливості втручання у роботу зазначених тепловодолічильників, при введенні до експлуатації та при проведенні профілактичних робіт, представником КП «ПКВ» ЕМР були накладені пломби на тепловодолічильники із складанням актів №14 від 20.06.2013р., №173 від 21.08.2014р., №746 від 21.10.2014р.. №855 від 03.11.2014р. із зазначенням показань приладів обліку. За збереження зазначених пломб, згідно п. 7.2.5 договору, несе відповідальність ВП ЗАЕС. Оригінали актів ВП ЗАЕС до суду не надавались.

Прилад комерційного обліку теплової енергії з.н. 1420 08, що знаходиться на балансі КП «ПКВ» ЕМР, при введенні до експлуатації, був опломбований представником ВП ЗАЕС із складанням акту від 03.11.2011 року. Зазначений акт був підписаний представниками КП «ВК «Тепло-Водоканал», яка була на той час споживачем послуг, та власником приладів обліку.

В період з березня 2014 року по лютий 2015 року прилади комерційного обліку теплової енергії № 85, № 86, № 1420 в повірці не знаходились, не замінювались, не ремонтувались, також в цей період не застосовувався розрахунковий метод обліку спожитої КП «ПКВ» ЕМР теплової енергії.

Механізм обліку теплової енергії й контролю технологічних параметрів тепломережі АЕС - місто Енергодар побудована на базі ультразвукових тепловодолічильників «Эргомера 125». Дані типи лічильників призначені для виміру теплової потужності й кількості теплової енергії, обсягу, маси, об'ємної й масової витрати теплоносія у двох трубопроводах вбудованими ультразвуковими витратомірами з імпульсними виходами відповідно до чинних правил обліку відпустки й споживання теплової енергії, води й інших рідин на промислових об'єктах і об'єктах комунального господарства.

Мікропроцесорна технологія, реалізована в даних типах лічильників, забезпечує перерахування вимірюваних величин, зберігання настроювань, каліброваних коефіцієнтів у пам'яті приладу, ведення архіву, а також діагностику несправностей і сигналізацію. При введенні в експлуатацію й при перебоях в електроживленні настроювання лічильника відбувається автоматично. Лічильник не має й не вимагає регулювань і спеціальної кваліфікації персоналу, так як працюють в автоматизованій системі виміру, контролю, забезпечують безперервне перетворення вимірюваних величин - теплової потужності, витрати, температури, тиску в уніфіковані струмові, імпульсні сигнали, у цифровий сигнал по протоколу обміну інтерфейсу RS-232.

В енергонезалежній пам'яті витратоміра зберігаються: кількість теплоти; обсяг і маса

теплоносія; середні значення тисків і температур теплоносія; часи наробітку, простою й відсутності живлення; архів подій.

Тепловодолічильники мають програмне забезпечення ПЭВМ - «ЭУС-300» для ведення інформації, формування й виводу звітів у вигляді протоколів, графіків і діаграм, а також відображення вимірюваних величин у реальному часі. Програма «ЗУС-300 призначена для комерційного й технологічного обліку. Дана програма дозволяє здійснювати збір та перегляд архівних даних, збережених в енергонезалежній пам'яті тепловодолічильників ультразвукових «Эргомера-125».

Приймання даних з вище перерахованих приладів може здійснюватись безпосередньо по послідовному портові (RS-232 або RS-485), за допомогою модемів що комутируються або виділених лініях, по GSM або радіо зв'язку, а також через пристрій перенесення даних «ЭУС-210».

Лічильники «Эргомера-125» № 85, № 86, № 1420 забезпечують отримання, збереження та передачу інформації про витрату, температуру, тиск, кількості теплової енергії що було поставлено КП «ПКВ» ЕМР. З лічильників інформація надходить на аналоговий модем. По лініях телефонного зв'язку, що перебувають у веденні ЦСДТУ, інформація передається на ПЭВМ із програмою «ЗУС-300», яка запитує інформацію. На ПЭВМ начальника зміни ЦТПК постійно відображаються всі параметри роботи, тепломережі на тепловому вузлі № 2 та відгалуженні на ЦТП.

Щомісячно формуються та роздруковуються звіти про споживання теплової енергії окремо по кожному приладу обліку. За допомогою програми «ЄУС-300» в період з березня 2014 року по лютий 2015 року зазначені звіти підписувалися зі сторони ВП ЗАЕС та передавались особисто представникам КП «ПКВ» ЕМР.

Данні безпосередньо зберігаються у енергонезалежній пам'яті приборів обліку № 85, № 86, № 1420, втручання в яку неможливо.

Зазначене підтверджується актом «Експертного обстеження приладів комерційного обліку теплової енергії «Эргомера-125»» від 17.06.2015р., який підписаний представником виробника лічильників, представниками ВП ЗАЕС, представниками Споживача КП «ПКВ» ЕМР.

Отже, облік теплової енергії ведеться в автоматичному режимі, без права редагування користувачем (ВП ЗАЕС).

У випадку зміни тарифу на виробництво теплової енергії та тарифу на транспортування, що діяли на момент укладання договору, розрахунки споживачем за поставлену теплову енергію здійснюється за новими тарифами без змін інших умов договору, згідно з п. 4.2 договору. Про встановлення зміни тарифів теплопостачальна організація (ВП ЗАЕС) повідомила споживача в письмовому.

Про зміни тарифів за договором. ВП ЗАЕС повідомив КП «ПКВ» відповідними листами:

- № 75-73/19810 від 08.08.2013р.;

- № 75-73/7265 від 01.04.2014р.;

- № 75-73/8349 від 10.04.2014р.;

- № 75-73/12737 від 03.06.2014р.;

- № 75-73/12765 від 07.06.2014р.

Крім того, позивачем надано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до ст.22 ГПК України. Відповідно до заяви позивач просить суд стягнути з відповідача 3 227 376 грн. 37 коп. пені, 14 100 974 грн. 72 коп. індексу інфляції. 524 613 грн. 99 коп. 3% річних.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 14 100 974 грн. 72 коп. індексу інфляції, 524 613 грн. 99 коп. 3 % річних.

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 Цивільного кодексу України.

Згідно норм ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

До теперішнього часу відповідач не виконав умови договору в повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача 3 227 376 грн. 37 коп. пені.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання,згідно ст. 549 Цивільного кодексу України.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню) у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 231 ГК України, законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов'язань, зазначених у частині другій цієї статті.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно з ст. 549 цього Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.5 договору у випадку прострочення сплати наданих послуг встрок, зазначений в п. 4.4 договору, споживач зобов'язаний сплатити теплопостачальній організації пеню за весь час прострочення в розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення оплати.

Враховуючи заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог щодо стягнення суми пені, господарський суд правомірно дійшов висновку, щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 3 227 376 грн. 37 коп.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 6 від 23.03.12р. «Про судове рішення», якщо про зміну предмета або підстав позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, якщо відповідну заяву прийнято господарським судом, зазначається в описовій частині рішення, і подальший виклад рішення, в тому числі його резолютивної частини, здійснюється з урахуванням такої заяви. При цьому у господарського суду відсутні підстави для припинення провадження у справі в частині, на яку зменшився розмір позовних вимог.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Під належним виконанням зобов'язання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобов'язань. Якщо учасники зобов'язання порушують хоч би одну з умов його належного виконання, зобов'язання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обов'язків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобов'язання в натурі. Лише після того, як сторони здійснять усі дії, що випливають із зобов'язання, воно вважатиметься припиненим.

Виконання, яке припиняє зобов'язання, має бути належним чином оформлене (підтверджене).

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання

Факт виконання зобов'язань за договором № 12Т-13 від 23.04.2013р. належним чином відповідач не довів.

Ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, ст. 34 ГПК України.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що задоволення позовних вимог про стягнення з Комунального підприємства "Підприємство комунальної власності" Енергодарської міської ради розміру заборгованості, 3 227 376 грн. 37 коп. пені, 14 100 974 грн. 72 коп. індексу інфляції, 524 613 грн. 99 коп. 3 % річних є правомірним.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Отже, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Запорізької області від 30.06.2015 року у справі №908/3069/15 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Керуючись статями 33, 34, 43, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради, м. Енергодар, Запорізької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 30.06.2015р. (повний текст підписано 03.07.2015р.) у справі №908/3069/15 залишити без задоволення.

2. Змінити рішення Господарського суду Запорізької області від 30.06.2015р. (повний текст підписано 03.07.2015р.) у справі №908/3069/15, виклавши абзац другий резолютивної частини в наступній редакції:

«Стягнути з Комунального підприємства «Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (71503, Запорізька область, м. Енергодар, пр. Будівельників, 17 офіс 5-1, а/с 376, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька АЕС" (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ) 21 302 210 (двадцять один мільйон триста дві тисячі двісті десять) грн. 31 коп., 3 227 376 (три мільйони двісті двадцять сім тисяч триста сімдесят шість) грн. 37 коп. пені, 14 100 974 (чотирнадцять мільйонів сто тисяч дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 72 коп. індексу інфляції, 524 613 (п'ятсот двадцять чотири тисячі шістсот тринадцять) грн. 99 коп. 3 % річних, 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

3. Доручити Господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ про примусове виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 27.08.2015р., оформивши його у відповідності до приписів ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

4. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Л.Ф. Чернота

Судді І.В. Зубченко

О.В. Стойка

Надр.5 прим:

1 - у справу;

1 - позивачу;

1 - відповідачу;

1 - ДАГС;

1- ГС Запорізьк. обл.