КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2015 р. Справа№ 5011-69/8756-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Ільєнок Т.В.

Тарасенко К.В.

секретар судового засідання - Пугачова А.С.,

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 18.08.2015 року по справі № 5011-69/8756-2012 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "РН-Карт Україна" на ухвалу господарського суду міста Києва від 09.07.2015 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "РН-Карт Україна" про зміну способу і порядку виконання рішення по справі № 5011-69/8756-2012 (суддя - Стасюк С.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТНК-Транс"

до товариства з обмеженою відповідальністю "УТН -Восток"

про стягнення 1 530 462,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТНК - Транс" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "УТН -Восток" про стягнення 1 530 462,70 грн., з яких 1 419 502,67 грн. основної заборгованості за договором поставки № 0103/10-03 від 01.03.2010 року, 2 839,01 грн. інфляційних втрат, 17 850,73 грн. 3% річних, 90 270,29 грн. пені, а також просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.08.2012 року у справі № 5011-69/8756-2012 позов задоволено повністю. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "УТН-Восток" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТНК-Транс" 1 419 502,67 грн., 90 270,29 грн. пені, 17 850,73 грн. три проценти річних, 2 839,01 грн. інфляційних втрат, 30 609,25 грн. судового збору.

25.06.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "РН-Карт Україна" звернулось до господарського суду міста Києва із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення господарського суду міста Києва від 14.08.2012 року у справі № 5011-69/8756-2012, за змістом якої просить суд змінити спосіб і порядок виконання рішення господарського суду міста Києва від 14.08.2012 року у справі № 5011-69/8756-2012 шляхом зміни способу і порядку виконання - "стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "УТН-Восток" з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТНК-Транс" 1 419 502,67 грн., 90 270,29 грн. пені, 17 850,73 грн. три проценти річних, 2 839,01 грн. інфляційних втрат, 30 609,25 грн. судового збору" на "стягнути товариства з обмеженою відповідальністю "УТН-Восток" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТНК-Транс" 1 419 502,67 грн., 90 270,29 грн. пені, 17 850,73 грн. три проценти річних, 2 839,01 грн. інфляційних втрат, 30 609,25 грн. судового збору".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.07.2015 року у справі № 5011-69/8756-2015 у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "РН-Карт Україна" про зміну способу виконання рішення господарського суду міста Києва відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "РН-Карт Україна", звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду та просить скасувати ухвалу та прийняти нову, якою заяву задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу скаржник мотивує тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та має місце невідповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого суду обставинам справи.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "РН-Карт Україна" по справі № 5011-69/8756-2012 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Яковлєва М.Л., суддів Ільєнок Т.В., Куксов В.В.

У зв'язку з перебуванням суддів Куксова В.В. та Ільєнок Т.В. у відпустці розпорядженням секретаря палати Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2015 року здійснено заміну судової колегії та для розгляду апеляційної скарги по справі № 5011-69/8756-2012 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Сулім В.В. та Тарасенко К.В.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2015 року відновлено товариству з обмеженою відповідальністю "РН-Карт Україна" строк на подання апеляційної скарги та прийнято її до провадження та призначено розгляд справи на 18.08.2015 року о 10:55.

У зв'язку з перебуванням судді Суліма В.В. у відпустці розпорядженням секретаря палати Київського апеляційного господарського суду від 18.08.2015 року здійснено заміну судової колегії та для розгляду апеляційної скарги по справі № 5011-69/8756-2012 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Ільєнок Т.В. та Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.08.2015 року прийнято апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "РН-Карт Україна" до провадження зазначеною колегією.

Товариством з обмеженою відповідальністю "УТН -Восток" на підставі ст. 96 ГПК України не надано до суду відзиву на апеляційну скаргу

Представник позивача був присутнім в судовому засіданні та надав свої пояснення, якими підтримав доводи, що викладені в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу господарського суду міста Києва від 09.07.2015 року скасувати повністю та прийняти нову, якою заяву задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив.

Враховуючи викладене, а також наявність в матеріалах справи всіх необхідних для перегляду рішення доказів, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутністю представника відповідача, проти чого також не заперечує представник позивача, присутній у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, виступ представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду міста Києва від 09.07.2015 року по справі № 5011-69/8756-2012 - скасування, виходячи з наступного.

Як визначає ст. 106 ГПК України, окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема ухвала про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміни способу та порядку їх виконання (п. 20 ч. 1 ст. 106 ГПК України).

Апеляційні скарги на ухвали місцевого суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення господарського суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Слід зазначити, що відповідно ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.08.2012 року у справі № 5011-69/8756-2012 позов задоволено повністю. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "УТН-Восток" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТНК-Транс" 1 419 502,67 грн., 90 270,29 грн. пені, 17 850,73 грн. три проценти річних, 2 839,01 грн. інфляційних втрат, 30 609,25 грн. судового збору.

25.06.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "РН-Карт Україна" звернулось до господарського суду міста Києва із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення господарського суду міста Києва від 14.08.2012 року у справі № 5011-69/8756-2012, за змістом якої просить суд змінити спосіб і порядок виконання рішення господарського суду міста Києва від 14.08.2012 року у справі № 5011-69/8756-2012 шляхом зміни способу і порядку виконання - "стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "УТН-Восток" з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТНК-Транс" 1 419 502,67 грн., 90 270,29 грн. пені, 17 850,73 грн. три проценти річних, 2 839,01 грн. інфляційних втрат, 30 609,25 грн. судового збору" на "стягнути товариства з обмеженою відповідальністю "УТН-Восток" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТНК-Транс" 1 419 502,67 грн., 90 270,29 грн. пені, 17 850,73 грн. три проценти річних, 2 839,01 грн. інфляційних втрат, 30 609,25 грн. судового збору".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.07.2015 року у справі № 5011-69/8756-2015 у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "РН-Карт Україна" про зміну способу виконання рішення господарського суду міста Києва відмовлено.

Ухвалу мотивовано тим, що у розумінні вимог ст. 121 ГПК України, заявником не доведено наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому цим Кодексом та Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Таким чином, ухвала про зміну способу та порядку виконання судового рішення може бути винесена судом лише у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим.

При цьому, такі виняткові обставини визначаються судом з огляду на матеріали справи, у тому числі подані стороною докази на обґрунтування такої заяви.

Згідно з вказівками, що містяться в постанові пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.12. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Вищезазначені норми визначають процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. Проте, нормами чинного законодавства, зокрема господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому, суд оцінює докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України і лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право змінити спосіб і порядок виконання рішення чи постанови.

На обґрунтування обставин, викладених в зазначеній заяві, заявник посилається на те, що у резолютивній частині рішення суду зазначено не конкретний спосіб його виконання, а саме стягнення з будь-якого рахунку боржника, виявленого державним виконавцем, що в свою чергу, після проведення зазначених дій, робить неможливим подальше примусове виконання рішення шляхом звернення стягнення на інше майно боржника.

На підтвердження зазначеного подана заявником постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 44678600, постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 44678600, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 45128747 та постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 45128747.

Приписами ч. ч. 1, 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

При цьому, зазначення у резолютивній частині рішення конкретного способу його виконання - стягнення з будь-якого рахунку боржника, виявленого державним виконавцем - після проведення зазначених дій робить неможливим подальше примусове виконання рішення, у тому числі звернення стягнення на інше майно боржника, що вбачається і з поданої постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 45128747 в якій зазначено, що згідно виконавчого документу, стягнення заборгованості з боржника, слід проводити шляхом списання коштів з рахунків боржника. У відповідності до того, що при проведені виконавчих дій кошти на рахунках боржника на які можливо звернути стягнення відсутні.

Відповідно до п. 7.1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Згідно ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Колегією суддів враховано, що суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконання рішення у встановлений строк, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання, а тому, розглянувши мотиви поданої заяви, врахувавши матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини боржника у виникненні спору, дослідивши наявні докази, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки невиконання рішення суду порушують інтереси позивача та також може призвести до негативних наслідків для нього, то наявні підстави для задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання рішення по справі № 5011-69/8756-2012.

У постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 02.11.2004 року у справі за позовом АТЗТ «Електропівденмонтаж-10» до ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та ВП «Запорізька АЕС» ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення 58 365,02 грн. зазначено, що відповідно до ст. 121 ГПК України суд правомірно змінив порядок виконання рішення суду, оскільки встановлено неможливість його виконання визначеним раніше порядком.

Крім того, в п. 3 рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина Шаповалова О.Л. щодо офіційного тлумачення положень пункту 20 частини першої статті 106, частини першої статті 111-13 ГПК України у взаємозв'язку з положеннями пунктів 2,8 частини третьої ст. 129 Конституції України від 25.04.2012 року № 11-рп/2012 зазначається, що зміни способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення. Зміни одного способу та порядку виконання судового рішення на інший пов'язаний з обов'язковим його виконанням незалежно від того, яким чином це відбувається - добровільно чи примусово.

Таким чином, судове рішення підлягає виконанню в будь-якому випадку, а оскільки в даному випадку рішення виконати не можливо без зміни способу та виконання, то необхідно змінити спосіб і порядок виконання рішення господарського суду міста Києва по справі № 5011-69/8756-2012 від 12.08.2012 року.

За правилами ст. 4-7 ГПК України, судове рішення приймається колегіально за результатами обговорення усіх обставин справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та подати до суду відповідні докази.

Як встановлено ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

У відповідності до пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

З огляду на вищенаведене, апеляційний господарський суд вважає, що зазначеним вище обставинам місцевий господарський суд не надав належної оцінки, що призвело до прийняття невірної ухвали. Зокрема, ухвала господарського суду міста Києва від 09.07.2015 року прийнята після неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, і є таким що не відповідає нормам закону.

Таким чином, апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "РН-Карт Україна" підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду слід скасувати та заяву про зміну способу і порядку виконання рішення по справі № 5011-69/8756-2012 задовольнити.

З огляду на вищезазначене, керуючись ст. ст. 4-7, 33, 43, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "РН-Карт Україна" на ухвалу господарського суду міста Києва від 09.07.2015 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "РН-Карт Україна" про зміну способу і порядку виконання рішення по справі № 5011-69/8756-2012 задовольнити.

2. Ухвала господарського суду міста Києва від 09.07.2015 року у справі № 5011-69/8756-2012 скасувати.

3. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "РН-Карт Україна" про зміну способу і порядку виконання рішення по справі № 5011-69/8756-2012 задовольнити.

4. Змінити спосіб виконання рішення господарського суду міста Києва від 14.08.2012 року по справі № 5011-69/8756-2012 виклавши абз. 2 резолютивної частини вказаного рішення в наступній редакції:

"Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "УТН-Восток" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТНК-Транс" 1 419 502,67 грн., 90 270,29 грн. пені, 17 850,73 грн. три проценти річних, 2 839,01 грн. інфляційних втрат, 30 609,25 грн. судового збору, із звернення стягнення на кошти боржника, а також шляхом звернення на майно боржника.

5. Видачу наказу на виконання постанови доручити господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 5011-69/8756-2012 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Т.В. Ільєнок

К.В. Тарасенко