донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

18.08.2015 справа №908/3140/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників:
від позивача:не зявився
від відповідача :ОСОБА_4, довіреність №ББУ/ДУ51/СЛ/15 від 20.02.2015р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м.Добропілля
на рішення господарського суду Донецької області
від02.07.2015р. (повний текст підписано 03.07.2015р.)
у справі№908/3140/15 (суддя М.В. Сажнева)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Автоспецбуд", м.Дніпропетровськ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м.Добропілля Донецької області
простягнення 8200,00грн

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автоспецбуд", м.Дніпропетровськ, позивач звернулося до господарського суду з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м.Добропілля Донецької області про стягнення заборгованості в сумі 8200,00грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 02.07.2015р. (повний текст підписано 03.07.2015р.) у справі №908/3140/15 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоспецбуд" задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" суму 8200,00грн. основного боргу.

Рішення суду мотивоване доведеністю позивачем факту поставки товару відповідачу та, як наслідок, обовязку у відповідача з оплати цього товару. У звязку з частковою оплатою відповідачем поставленого товару, судом задоволено позовні вимоги стосовно стягнення заборгованості в сумі 8200,00грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Донецької області від 02.07.2015р. (повний текст підписано 03.07.2015р.) у справі №908/3140/15, в якій просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права. Рішення прийнято судом за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи. Так, скаржник зазначає, що факт поставки продукції позивачем не доведено, оскільки він не надав до суду в повному обсязі документи, передбачені п.4.3 договору, а саме до матеріалів справи не залучено рахунку-фактури на оплату.

Разом з тим, скаржник зазначає, що при прийнятті рішення судом залишено без уваги клопотання відповідача про залучення третьої особи на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля».

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 27.07.2015р. прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 18.08.2015р.

Представник позивача в судове засідання 18.08.2015р. не зявився. Надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Разом з відзивом позивач надав клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені.

Явка представників сторін ухвалою суду від 27.07.2015р. не визнавалась обовязковою. Вказана ухвала отримана сторонами, про що свідчать матеріали справи.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З урахуванням вищенаведеного, судова колегія визнала за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

05.07.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Автоспецбуд" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (далі - покупець) було підписано договір №ДУ-2012/234-КП (далі - договір).

Відповідно до п.1.1 договору в порядку та на умовах передбачених договором, постачальник зобов'язався поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (далі - продукція) в асортименті, кількості, в строки, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими сторонами в даному договорі та специфікаціях, що є невід'ємними частинами даного договору.

Покупець зобовязується прийняти та оплатити поставлену в його власність продукцію відповідно до умов цього договору (п.1.2).

Пунктом 4.3 договору передбачено, що на підтвердження поставки постачальник зобов'язаний надати покупцю наступні товаросупровідні документи: рахунок-фактуру; податкову накладну; відповідні товаросупровідні накладні; сертифікат якості та технічний паспорт; сертифікат відповідності (якщо продукція підлягає обов'язковій сертифікації); інструкцію з експлуатації (якщо даний документ передбачений); технічну документацію, передбачену п. 2.3 договору; протокол вхідного контролю якості, виданий сертифікованою лабораторією фізико-механічних досліджень чи будівною лабораторією Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» в залежності від груп ТМЦ, які підлягають лабораторним дослідженням.

У випадку надходження продукції без товаросупровідних документів, що потягне за собою неможливість здійснення приймання за кількістю та/або якістю та/або комплектністю, покупець вправі відмовитись від приймання поставленої партії та на власний розсуд повернути продукцію постачальнику чи прийняти її на зберігання.

Згідно з п.4.4 датою поставки вважається дата, зазначена представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником, про прийняття продукції.

Відповідно до п. 5.2 договору розрахунки за поставлену продукцію по даному договору здійснюються покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з моменту поставки відповідної партії продукції, якщо інше не обумовлено у специфікації.

11.10.2012р. сторонами підписано специфікацію до договору, в якій сторони погодили аналогічний строк оплати.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків. Таким чином, відповідно до умов договору №ДУ-2012/234-КП від 05.07.2012р., між сторонами у справі виникли певні взаємні зобовязання.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 ст.692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Саме такі взаємні права та обовязки були передбачені договором між сторонами.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України, статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар на суму 167984,40грн. Факт поставки підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною №11 від 26.11.2012р., яка підписана представником відповідача за довіреністю № 277 від 23.11.2012 на отримання товару від позивача, а також товарно-транспортною накладною від 26.11.2012р. та податковою накладною.

Разом з тим, факт отримання товару відповідачем не оспорюється.

Скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що на підтвердження факту поставки продукції позивач не надав в повному обсязі документи, передбачені п.4.3 договору, а саме рахунок-фактуру на оплату, що в свою чергу виключає підстави для стягнення заборгованості.

Проте, відповідно до п. 4.3 договору у випадку надходження продукції без товаросупровідних документів, що потягне за собою неможливість здійснення приймання за кількістю та/або якістю та/або комплектністю, покупець вправі відмовитись від приймання поставленої партії.

Крім того, згідно з п. 14 Інструкції «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості» від 25.04.1966р. № П-7 приймання продукції по якості і комплектності виробляється в точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, основними й особливими умовами постачання, іншими обов'язковими для сторін правилами, а також по супровідним документам, що засвідчують якість і комплектність, що поставляється продукції (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення про якості, рахунок-фактура, специфікація і т.п.). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

Виходячи з вищевикладеного, судова колегія встановила, що фактично відповідач прийняв зазначену продукцію вартістю 167984,40грн., не відмовився від неї, будь-яких письмових заперечень позивачу не направив, доказів того, що вказана продукція ним не отримана та не знаходиться в бухгалтерському обліку, а також актів про відсутність будь-яких товаросупровідних документів суду не надав.

Відповідно до ст. 666 ЦК України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Проте, відповідачем не надано доказів встановлення позивачу строку для передання документів, що стосуються товару, визначених умовами договору, не надано доказів відмови від прийняття товару, відмови від договору або повернення позивачу товару.

Крім того, як вірно зазначено господарським судом Донецької області, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про належне виконання позивачем своїх зобовязань перед відповідачем за договором №ДУ-2012/234-КП від 05.07.2012р.

Як вбачається з матеріалів справи, обовязок по оплаті поставленого товару відповідачем виконано частково. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором поставки №ДУ-2012/234-КП від 05.07.2012р., у нього утворилася заборгованість за поставлений товар в сумі 8200,00грн.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом.

За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідач належним чином не виконав свої зобовязання щодо оплати отриманого товару. Доказів погашення заборгованості у сумі 8200,00грн. відповідач не надав. Тому місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов до висновку про доведеність підстав для стягнення з відповідача суми боргу за придбаний товар у вказаному розмірі.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" зазначає, що при прийнятті рішення судом залишено без уваги клопотання відповідача про залучення третьої особи на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля».

Проте це твердження не відповідає дійсності. Так, в своєму рішенні господарський суд мотивував відмову у задоволенні клопотання про залучення третьої особи наступним чином. Товар за видатковою накладною №11 від 26.11.2012р. було отримано саме представником відповідача на підставі довіреності №277 від 23.11.2012р., виданої відповідачем, а не Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля». Відповідачем не надано доказів на підтвердження знаходження всіх первинних документів за спірною поставкою у Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля». Умовами договору № ДУ-2012/234-КП від 05.07.2012р. обов'язок оплати поставленої продукції покладено саме на покупця, тобто відповідача. Оскільки відповідачем не доведено, що прийняття рішення у справі може вплинути на права і обов'язки Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», господарський суд Донецької області відмовив у задоволенні клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ГПК України якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" не доведено належними та допустимими доказами, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», то відмова господарського суду Донецької області у задоволенні клопотання є правомірною.

Матеріали справи свідчать про те, що виносячи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд всебічно, повно і обєктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення відповідно до вимог закону та обставин справи.

Посилання скаржника на порушення норм матеріального та процесуального права при винесенні рішення не знайшли свого підтвердження, в звязку з чим підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Рішення господарського суду Донецької області від 02.07.2015р. (повний текст підписано 03.07.2015р.) у справі №908/3140/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м.Добропілля на рішення господарського суду Донецької області від 02.07.2015р. (повний текст підписано 03.07.2015р.) у справі №908/3140/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 02.07.2015р. (повний текст підписано 03.07.2015р.) у справі №908/3140/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам у справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Судді Д.О. Попков

ОСОБА_3

Надруковано 7 прим.:

2 позивачу;

2 - відповідачу;

1 до справи;

1 ГСДО;

1 - ДАГС