РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року Справа № 903/804/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мамченко Ю.А.

судді Дужич С.П. ,

судді Демидюк О.О.

при секретарі Німчук А.М.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явились

відповідача: не з'явились

органу прокуратури: ОСОБА_1, посвідчення № 032937 від 10.04.2015 року

розглянувши апеляційну скаргу Прокурора міста Нововолинськ на ухвалу господарського суду Волинської області від 17 липня 2015 року у справі №903/804/15 (суддя Кравчук Віктор Оксентійович)

за позовом Прокурора м. Нововолинська в інтересах держави в особі комунального підприємства "Нововолинськтеплокомуненерго" житлово-комунального об'єднання Нововолинської міської ради

до Фізична особа-підприємець ОСОБА_2

про стягнення 6776,91 грн.

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Волинської області (суддя Кравчук В.О.) від 17 липня 2015 року у справі №903/804/15 позовну заяву Прокурора міста Нововолинська в інтересах держави в особі Комунального підприємства "Нововолинськтеплокомуненерго" житлово-комунального обєднання Нововолинської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 6776,91 грн. повернуто без розгляду на підставі пункту 5 статті 63 ГПК України.

Вказана ухвала обґрунтована тим, що позовні вимоги прокурор мотивує невиконанням відповідачем умов договору про надання послуг централізованого опалення №248 від 01 березня 2012 року та договору про надання послуг з обслуговування внутрішньобудинкової системи теплопостачання №102-248 від 01 липня 2009 року, оскільки вищевказані договори є різними за своєю правовою природою, містять різні істотні умови щодо ціни, предмету тощо. Сумісний розгляд викладених у позовній заяві вимог, на думку суду першої інстанції, перешкоджатиме зясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, Прокурор міста Нововолинська звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Волинської області від 17 липня 2015 року по справі №903/804/15 скасувати і передати справу на подальший судовий розгляд в суд першої інстанції. Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Волинської області норм процесуального права, а також на неповноту зясування обставин, що мають значення для справи. Зокрема, апелянт зазначає, що вказані договори є повязаними між собою, доповнюють один одного, без укладення і відповідно виконання їх обох неможливе якісне надання послуг із теплопостачання відповідачу, права та обовязки сторін за вказаними договорами виникли з аналогічних підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України. Так, згідно пункту 1 договору про надання послуг з централізованого опалення №248 від 01.03.2012 року, виконавець зобовязується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором. В той же час, згідно пункту 1 договору про надання послуг з обслуговування внутрішньо будинкової системи теплопостачання №102-248 від 01.07.2009 року, виконавець забезпечує надання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 (споживачу) послуг з обслуговування внутрішньо будинкових теплових мереж у приміщенні за адресою: м-н Шахтарський, 31, м.Нововолинськ, а споживач зобовязаний здійснювати своєчасну оплату наданих послуг за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором. Однаковими у вказаних договорах є субєктний склад, порядок і строки сплати ціни, відповідальність за неналежне виконання чи невиконання зобовязань тощо. Неможливо погодитись із висновком суду про утруднення розмежування заборгованості по обох вказаних договорах. Так, у доданому до позовної заяви розрахунку суми основного боргу розмежовано заборгованості відповідача за двома вказаними договорами. Згідно з розрахунками при нарахуванні відповідачеві штрафних санкцій взято за основу заборгованість за двома договорами.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 06 серпня 2015 року у справі №903/804/15 було поновлено строк на апеляційне оскарження, прийнято апеляційну скаргу прокурора до провадження та призначено дату судового засідання на 18 серпня 2015 року.

Представники позивача та відповідача в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, витребуваного ухвалою апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу не надали.

Враховуючи положення ст.102 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, а також те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників позивача та відповідача за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог ст.101 ГПК України.

Крім того, відповідно до п.5 ухвали апеляційного суду від 06 серпня 2015 року передбачено, що явка представників сторін визначалася на їх розсуд.

Колегія суддів, заслухавши пояснення прокурора, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, ухвалу місцевого господарського суду - скасувати.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Прокурор міста Нововолинська в інтересах держави в особі Комунального підприємства "Нововолинськтеплокомуненерго" житлово-комунального обєднання Нововолинської міської ради в липні 2015 року звернувся до господарського суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 6 776,91 грн.,яка виникла на підставі двох договорів: договору про надання послуг централізованого опалення №248 від 01 березня 2012 року та договору про надання послуг з обслуговування внутрішньобудинкової системи теплопостачання №102-248 від 01 липня 2009 року (а.с.6-10).

Як вже зазначалося вище, ухвалою господарського суду Волинської області від 17 липня 2015 року у справі №903/804/15 позовну заяву Прокурора міста Нововолинська в інтересах держави в особі Комунального підприємства "Нововолинськтеплокомуненерго" житлово-комунального обєднання Нововолинської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 6776,91 грн. повернуто без розгляду на підставі пункту 5 статті 63 ГПК України. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що прокурором об'єднано в одній позовній заяві дві вимоги і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін, що суттєво утруднить вирішення спору.

Натомість, з такими доводами та власне висновками місцевого господарського суду колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.58 ГПК України, в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. Отже, позивач наділений правом об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, тобто кілька способів захисту порушеного права.

Дозволяється об'єднувати вимоги, пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. Отже, можна об'єднати вимоги, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами. Позивач має право об'єднати в одній позовній заяві не лише вимоги до одного відповідача, а й вимоги до кількох відповідачів за умови, що ці вимоги пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Відповідно до п. 3.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо). Право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надане також судді. При цьому останній вправі вирішувати питання про об'єднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів. Якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК). Наприклад, господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо: позов поданий одночасно до залізниці та вантажовідправника (вантажоодержувача), і в цій позовній заяві об'єднані вимоги, що ґрунтуються на комерційному акті, з вимогами, які обґрунтовані іншими документами; об'єднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів або інших правочинів, і т. п.

Як вже зазначалося вище, прокурор звернувся до господарського суду Волинської області з позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 6776,91 грн., з яких: 4572,78 грн. - сума основного боргу, 353,36 грн. - пеня, 141, 85 грн. - 3% річних та 1 708,92 грн. - інфляційні втрати.

Як вбачається з позовної заяви, вказана заборгованість виникла на підставі договору про надання послуг централізованого опалення №248 від 01 березня 2012 року та договору про надання послуг з обслуговування внутрішньобудинкової системи теплопостачання №102-248 від 01 липня 2009 року (а.с.6-10).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, вказані договори є повязаними між собою, доповнюють один одного, без укладення та, відповідно, виконання їх в сукупності неможливе надання послуг з теплопостачання відповідачу.

Крім того, права та обовязки сторін за вказаними договорами виникли з аналогічних підстав, передбачених статтею 11 ЦК України.

Зокрема, згідно п.1 договору про надання послуг централізованого опалення №248 від 01 березня 2012 року виконавець зобов'язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором.

Водночас, згідно п.1 договору про надання послуг з обслуговування внутрішньобудинкової системи теплопостачання №102-248 від 01 липня 2009 року, виконавець забезпечує надання споживачу (ФОП ОСОБА_2М.) послуг з обслуговування внутрішньобудинкових теплових мереж у приміщенні за адресою: м-н Шахтарський, 31 м. Нововолинськ, а споживач зобов'язаний здійнювати своєчасну оплату наданих послуг за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором.

Однаковими у вказаних договорах є субєктний склад, порядок і строки оплати наданих послуг, відповідальність за неналежне виконання чи невиконання зобовязань, тощо.

Колегія суддів також не погоджується з висновком суду першої інстанції про утруднення розмежування заборгованості по обох договорах. Так, у доданому до позовної заяви розрахунку суми заборгованості прокурором розмежовано суму основного боргу щодо договору про надання послуг централізованого опалення та договору про надання послуг з обслуговування внутрішньобудинкової системи теплопостачання. При цьому, згідно з розрахунками при нарахуванні відповідачеві штрафних санкцій прокурором взято за основу заборгованість за двома договорами, що в свою чергу не суперечить вимогам статті 58 ГПК України.

Більше того, згідно ст.38 ГПК України суд першої існтанції наділений правом витребовувати у сторін додаткові докази.

Крім того, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на те, що згідно вимог ст.22 ГПК України сторони мають право, зокрема, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу.

Отже, прокурором при зверненні до господарського суду з даним позовом обєднано позовні вимоги про стягнення заборгованості за двома договорами, які пов'язані між собою наданими прокурором доказами, зокрема, розрахунками заборгованості та штрафних санкцій, копією ліцензії, рішення виконавчого комітету Нововолинської міської ради №350 від 20.10.2011 року, постанови НКРЕКП.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що розгляд позовних вимог, які грунтуються на невиконання вищевказаних договорів, не буде утрудненим і не перешкоджатиме встановленню всіх обставин справи.

При цьому, звернення з позовом до суду на підставі двох договорів саме по собі не є порушенням вимог ст. 58 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, апеляційна інстанція враховує, що об'єднання позовів дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

За викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що прокурор цілком правомірно обєднав свої позовні вимоги в одній позовній заяві, а тому у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для повернення позовної заяви без розгляду.

З огляду на це, апеляційну скаргу слід задоволити, оскаржувану ухвалу господарського суду Волинської області скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм процесуального права (п.4 ч.1 ст.104 ГПК України), а справу №903/804/15 у відповідності до вимог ч.7 ст.106 ГПК України направити до господарського суду Волинської області для розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103, 104, 105,106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Прокурора м. Нововолинська - задоволити.

2. Ухвалу господарського суду Волинської області від 17 липня 2015 року у справі № 903/804/15 - скасувати.

3. Справу передати до господарського суду Волинської області для розгляду по суті.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Демидюк О.О.