КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2015 р. Справа№ 910/12467/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Ткаченка Б.О.

Шевченка Е.О.

при секретарі Вінницькій О.В.

представники сторін:

позивача: не з'явились;

відповідача: Кошарський О.В.- представник за довіреністю від 20.07.15 № 192/03;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2015

у справі № 910/12467/15 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз"

до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"

про стягнення 60 397, 43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.06.2015 у справі № 910/12467/15 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Скарга мотивована порушенням господарським судом міста Києва норм матеріального права.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Синиці О.Ф., Шевченка Е.О.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2015р., у зв'язку з перебуванням суддів Синиці О.Ф. та Шевченка Е.О. у відпустці сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/12467/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Ткаченко Б.О., Шипко В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 17.08.2015.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2015р., у зв'язку з перебуванням судді Шипка В.В. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/12467/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Ткаченко Б.О., Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження.

17.08.2015 відповідачем через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду було подано письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якій він просить відмовити у її задоволенні та залишити оскаржуване рішення без змін.

Скаржник представника у судове засідання не направив, не повідомивши про причини, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду апеляційної скарги, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали суду.

З метою не порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку, керуючись ст. 75 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів вважає за необхідне здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними в справі документами та за відсутності представника скаржника.

17.08.2015 представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване рішення зали шити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів встановила наступне.

30.12.2010 року між Корсунь-Шевченківським управлінням по експлуатації газового господарства ВАТ "Черкасигаз", що входить до складу позивача - Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз", як клієнтом, та Черкаською філією відповідача - АТ "Брокбізнесбанк", як банком, було укладено договір № 30КПК-2010 про прийом та переказ платежів від населення.

Також 30.12.2010 року між Звенигородським управлінням по експлуатації газового господарства ВАТ "Черкасигаз", що входить до складу позивача - Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз", як клієнтом, та Черкаською філією відповідача - АТ "Брокбізнесбанк", як банком, було укладено договір № 30КПК-2010 про прийом та переказ платежів від населення.

Відповідно до п.1.1. договорів клієнт доручає, а банк зобов'язується зобов'язується шляхом приймання через касу банку, його філії та відділення готівкових грошових коштів у національній валюті, здійснювати прийом платежів від фізичних осіб (платників) за спожитий природній газ на користь клієнта із подальшим перерахування на поточний рахунок клієнта, відкритий у ВАТ "Ощадбанк".

Згідно з п. 2.1. договорів банк здійснює прийом платежів, вказаних у п. 1.1. цього договору, в усіх установах банку у робочі дні протягом операційного часу.

У пункті 2.4 договорів встановлено, що в строк не пізніше 3-х банківських днів після здійснення платником платежу на користь клієнта, банк перераховує грошові кошти клієнта на його поточний рахунок у відповідності з його банківськими реквізитами, зазначеними в п.1.1. цього договору.

Відповідно до умов п. 7.3. договорів вказані договори набувають чинності з моменту підписання сторонами і діють протягом одного року. Якщо за цей термін жодна з сторін не ініціює його розірвання, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих умовах.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було порушено договірні зобов'язання щодо перерахунку отриманих коштів від населення на поточний рахунок позивача.

Зокрема: за період з 19.02.2014 р. по 25.02.2014 р. споживачами через установи банку (відповідача) на рахунок клієнта (позивача) були сплачені грошові кошти за спожитий природній газ, які в подальшому відповідачем не були перераховані на поточний рахунок позивача, а саме: у Звенигородському районі на загальну суму 44 715,33 грн та у Корсунь-Шевченківському районі на загальну суму 15 681,90 грн, всього на суму - 60 397,43 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем направлялися на адресу вимоги № 79 від 06.03.2014, № 952/10-29 від 28.03.2014 та № 951/10-29 від 28.03.2014. Відповідач на вказані вимоги відповіді не надав.

Листом від 03.03.2014 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) повідомив, що відповідно до статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на підставі постанови Правління Національного банку України від 28.02.2014 № 107 про віднесення публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 28.02.2014 N 9 щодо здійснення тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію (далі - уповноважена особа Фонду) у публічне акціонерне товариство "БРОКБІЗНЕСБАНК". Уповноваженою особою Фонду призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Куреного Олександра Вікторовича. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 03.03.2014 по 02.06.2014.

11.06.2014 року Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 45 "Про початок ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію", яким, відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 12 розділу II Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та частини четвертої статті 44 розділу VIII Закону, на підставі постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 " 339 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК", вирішила . Розпочати ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" (далі - ПАТ "Брокбізнесбанк") з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами з 11 червня 2014 року.

Відомості про ліквідацію банку опубліковано в газетах "Урядовий кур'єр" № 106 (5235) від 14.06.2014 року та "Голос України" № 113 (5863) від 14.06.2014 року.

Позивач зазначає, що в межах закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавчою дирекцією Фонду гарантування ПАТ "Черкасигаз" не було включено в реєстр акцептованих кредиторів, з посиланням на те що позивач не підпадає до категорії кредиторів, оскільки грошові кошти, перераховані платниками, належать на праві власності фізичних осіб (платників) а не відповідача. Позивач вважає дії відповідач не правомірними, оскільки кошти від платників були прийняті банком до запровадження тимчасової адміністрації, а тому просив суд стягнути з відповідача в судовому порядку грошові кошти у сумі 60 397,43 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову господарський суд міста Києва виходив з того, що відповідно до пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. У спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Задоволення вимог кредиторів банку, здійснюється виключно у межах процедури ліквідації банку та у порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії відповідача та ініціювання процедури його ліквідації як юридичної особи, зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема, виникнення спеціальної процедури пред'явлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", при цьому задоволення вимог окремого кредитора-юридичної особи, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, не допускається, оскільки в такому випадку активи з банку виводяться, а заборгованість третіх осіб перед банком збільшується, що порушує принцип пріоритетності зобов'язань неплатоспроможного банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Київський апеляційний господарський суд погоджується з даними висновками суду першої інстанції, вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи, оскільки відповідно пунктів 3 та статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката;

Статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено поняття "кредитор банку" - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Положенням частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини 6 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Положеннями статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено повноваження уповноваженої особи Фонду, зокрема, відповідно до пункту 4 частини 1 вказаної статті, уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду (частина 1 та 2 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Частиною 4 вказаною вище статті передбачено, що будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Відповідно до п. 4.27 Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 року № 2 "Про затвердження Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку", уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за винятком погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують здійснення процедури ліквідації.

Враховуючи положення зазначених норм законодавства, позивач є кредитором відповідача щодо майнового зобов'язання з перерахування коштів та з урахуванням встановленої Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (пункт 1 частини 5 статті 36) заборони на задоволення вимог кредиторів банку щодо майнових зобов'язань, вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Оскільки, на момент звернення позивача з позовом до суду та на момент винесення оскаржуваного рішення у відповідача діє тимчасова адміністрація, відповідач перебуває у процедурі ліквідації і у нього відкликана банківська ліцензія, то вимоги позивача не підлягають задоволенню з урахуванням приписів пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до частин 3, 4 ст.82 ГПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Верховний Суд України надавав висновки щодо порядку застосування ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема у постанові від 01.04.2015 у справі № 910/5560/14 (3-25гс15), які враховані судом при розгляді апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, наведене вище та докази, які містяться в матеріалах справи, спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2015 у справі № 910/12467/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.06.2015 у справі № 910/12467/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/12467/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Б.О. Ткаченко

Е.О. Шевченко