ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 серпня 2015 р. Справа № 903/726/15

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Прокурора міста Луцька в інтересах держави та територіальної громади міста в особі Луцької міської ради в особі Державного комунального підприємства "Луцьктепло", м. Луцьк

до відповідача Фізичної особи-підприємця Бабич Світлани Олексіївни, м. Луцьк

про стягнення 9 386,62грн.

Суддя: С.В. Бондарєв

За участю представників сторін:

від позивача: Петрук І.В., дов. №117/08 від 15.01.2014р.

від відповідача: н/з

В судовому засіданні взяв участь старший прокурор відділу прокуратури Волинської області Тарасюк Тетяна Василівна.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України прокурору та представнику позивача роз'яснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні учасникам судового процесу згідно ст.ст. 22, 29 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки.

В судовому засіданні 26.08.2015 року відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: Прокурор м. Луцька в інтересах держави та територіальної громади міста в особі Луцької міської ради в особі Державного комунального підприємства "Луцьктепло" звернувся до господарського суду з позовом до відповідача- Фізичної особи-підприємця Бабич Світлани Олексіївни -про стягнення 9 438, 10 грн., в т.ч. 6 550,44грн.- основного боргу за період з січня 2015р. по квітень 2015р. (включно) згідно договору купівлі-продажу (постачання) теплової енергії від 29.09.2014р. №10-109, 1 197,58 грн.-пені за період з 01.02.2015р. по 23.06.2015р. за несвоєчасне виконання зобов'язання по оплаті теплової енергії згідно п. 5.4. даного договору, 48,70грн.-3% річних за період з 01.02.2015р. по 31.05.2015р. та 1 641,38грн.-суми індексу інфляції за період з лютого 2015р. по травень 2015р. (включно) згідно ст. 625 ЦК України.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по оплаті теплової енергії згідно договору купівлі-продажу (постачання) теплової енергії від 29.09.2014р. №10-109.

Ухвалою суду від 30.06.2015р. порушено провадження у справі, розгляд спору призначено на 14.07.2015р. на 12год. 00хв.

В судовому засіданні 14.07.2015р. представник позивача надав суду додаткові пояснення №4091/08 від 14.07.2015р. (вх.№ 01-54/6728/15 від 14.07.2015р.), в яких він у зв'язку зі сплатою відповідачем 08.07.2015р. заборгованості в сумі 3 550,44грн., просив стягнути з відповідача 3 000,00грн.- основного боргу за період з січня 2015р. по квітень 2015р. (включно) згідно договору купівлі-продажу (постачання) теплової енергії від 29.09.2014р. №10-109, зменшив вимоги щодо стягнення пені (в звя'зку з помилкою в її розрахунку) і просив стягнути 1 162,32 грн.-пені за період з 01.02.2015р. по 23.06.2015р. за несвоєчасне виконання зобов'язання по оплаті теплової енергії згідно п. 5.4. даного договору, 48,70грн.-3% річних за період з 01.02.2015р. по 31.05.2015р. та 1 641,38грн.-суми індексу інфляції за період з лютого 2015р. по травень 2015р. (включно) згідно ст. 625 ЦК України. Всього 5 852,40грн.

В частині вимог стягнення з відповідача 3 550,44грн. основного боргу, провадження у справі просив припинити на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Крім того, долучив до матеріалів справи копії банківської виписки від 08.07.2015р. на суму 3 550,44грн., рахунків №1235 від 28.04.2015р., №245 від 16.02.2015р., №1149 від 23.01.2015р. та статуту ДКП "Луцьктепло" (нова редакція), затверджений Рішенням Луцької міської ради №15/69 від 27.10.2011р., зареєстрований 10.11.2011р. за №3002201.

В судовому засіданні 14.07.2015р. прокурор позовні вимоги підтримав (з врахуванням заяви позивача від 14.07.2015р.).

Відповідач в судове засідання 14.07.2015р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимог ухвали суду не виконав.

Ухвала суду від 30.06.2015р., направлена на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві, а саме м. Луцьк, вул. Кравчука, 44/90, повернулась до суду органами поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Судом прийнято заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог від 14.07.2015р., спір вирішується виходячи з нової ціни позову.

Ухвалою суду від 14.07.2015р. розгляд справи відкладався згідно ст. 77 ГПК України з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі, зважаючи на неявку відповідача в судове засідання, неподання ним витребуваних судом доказів по справі та необхідність витребування додаткових доказів по справі.

Крім того, зобов'язано сторін представити суду: прокурора та позивача- уточнити позовні вимоги; відповідача-пояснення (обгрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог, докази проплати, свідоцтво про реєстрацію.

22.07.2015р. через відділ документального забезпечення та контролю - канцелярію суду від позивача надійшла до суду заява про зменшення розміру позовних вимог №4106/08 від 14.07.2015р. (вх.№01-65/21215 від 22.07.2015р.), в якій він, у зв'язку зі здійсненням перерахунку пені, 3% річних та суми індексу інфляції просив стягнути з відповідача 3 000,00грн.- основного боргу згідно договору купівлі-продажу (постачання) теплової енергії від 29.09.2014р. №10-109, 1 162,32 грн.-пені за період з 01.02.2015р. по 23.06.2015р. за несвоєчасне виконання зобов'язання по оплаті теплової енергії згідно п. 5.4. даного договору, 48,06грн.-3% річних за період з 01.02.2015р. по 31.05.2015р. та 1 625,80грн.-суми індексу інфляції за період з лютого 2015р. по травень 2015р. (включно) згідно ст. 625 ЦК України. Всього 5 836,18грн.

В частині вимог стягнення з відповідача 3 550,44грн. основного боргу, провадження у справі просив припинити на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

В судовому засіданні 26.08.2015р. прокурор позовні вимоги підтримав (з врахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог №4106/08 від 14.07.2015р. (вх.№01-65/21215 від 22.07.2015р.).

В судовому засіданні 26.08.2015р. представник позивача позовні вимоги підтримав (з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог №4106/08 від 14.07.2015р. (вх.№01-65/21215 від 22.07.2015р.).

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог.

Вищий господарський суд України у п. 3.10 постанови пленуму від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказав, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Судом приймається заява позивача про зменшення розміру позовних вимог від 22.07.2015р., спір вирішується виходячи з нової ціни позову - 9 386,62грн.

Відповідач в судове засідання 26.08.2015р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимог ухвали суду не виконав.

Ухвала суду від 14.07.2015р., направлена на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та в Витязі з ЄДР, а саме м. Луцьк, вул. Кравчука, 44/90, повернулась до суду органами поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

У відповідності до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно із ч. 3 ст. 22 ГПК сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. №01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальним правами у господарському судочинстві").

Неподання або несвоєчасне подання доказів з неповажних причин, спрямоване на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Примірник повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернутий органами зв'язку з позначкою "за закінченням терміну зберігання" з урахуванням конкретних обставин даної справи є належним доказом виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій, а тому, беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, враховуючи те, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, явку відповідача не було визнано обов'язковою, визнавши зібрані по справі матеріали достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами згідно зі ст.75 ГПК України, господарський суд, -

встановив:

29 вересня 2014р. між Державним комунальним підприємством "Луцьктепло" в особі заступника директора Котовича С.А., який діє на підставі Довіреності №7250/08 від 30.12.2013р. та Фізичною особою-підприємцем Бабич Світланою Олексіївною був укладений договір купівлі-продажу (постачання) теплової енергії №10-109, згідно з пунктами 1.1.-1.5. якого теплопостачальна організація відпускає теплову енергію у вигляді гарячої води споживачу, який зобов'язаний оплатити прийняту теплову енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію системи теплоспоживання. Теплова енергія використовується споживачем через тепловикористальні установки для підтримання належного температурного режиму (обігрівання) належних йому приміщень. Кількість теплової енергії, що постачається за цим договором, визначається за показами приладу комерційного обліку теплової енергії. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Розділом 3 договору купівлі-продажу (постачання) сторони погодили порядок розрахунків за цим договором, згідно якого вартість теплової енергії за встановленими тарифами згідно з показами приладів обліку, які надаються споживачем до 20 числа розрахункового місяця в теплопостачальну організацію. Тарифи на момент підписання даного договору такі: 1 Гкал теплової енергії-976,40грн. без ПДВ. Тарифи встановлюються нормативно-правовим актом уповноваженого органу державної влади або органу місцевого самоврядування. У випадку прийняття нових тарифів вони є обов'язковими для обох сторін з часу введення їх в дію та не потребують внесення змін до договору. Споживач зобов'язується щомісячно сплачувати за теплову енергію в наступному порядку: передоплату-до 01 числа розрахункового місяця, яка обраховується відповідно до розрахункового середнього теплового навантаження згідно додатку №1 до договору. Теплопостачальна організація може надавати споживачу рахунок на оплату, який вручається споживачу особисто або надсилається йому поштовим відправленням за вказаною у цьому договорі адресою до 25 числа місяця включно, що передує розрахунковому. У разі неотримання рахунку у вказаний в цьому пункті строк, споживач має право прибути для отримання рахунку в приміщення теплопостачальної організації не пізніше 28-го числа місяця, що передує розрахунковому;-остаточний розрахунок -до 01 числа місяця наступного за розрахунковим, на підставі рахунку, який вручається споживачу особисто або надсилається йому поштовим відправленням за вказаною у цьому договорі адресою до 25 числа включно розрахункового місяця. У разі неотримання рахунку у вказаний в цьому пункті строк, споживач зобов'язаний прибути для отримання рахунку в приміщення теплопостачальної організації не пізніше 28-го числа розрахункового місяця. Нез'явлення споживача до встановленої дати у теплопостачальну організацію для отримання рахунку не є підставою для відмови від оплати за теплову енергію.

Згідно пункту 6.1. даного договору, договір набирає чинності 01.10.2014р. і діє безстроково.

Даний договір підписано сторонами та скріплено печаткою споживача.

Відповідно до додатку №1 до договору купівлі-продажу (постачання) теплової енергії №10-109 від 29.09.2014р. сторони визначили, що загальна площа опалення приміщення магазину промислових товарів по проспекту Грушевського, 9/50, з врахуванням висоти приміщення складає 57,6м.кв., при цьому максимальне теплове навантаження-0,00465Гкал/год. (а.с. 13).

На виконання умов договору позивач за період з січня 2015 року по квітень 2015 року відпустив відповідачу теплову енергію, що підтверджуються рахунками №1149 від 23.01.2015р., №245 від 16.02.2015р., №367 від 23.03.2015р. та №1235 від 28.04.2015р. на загальну суму 6 805,8грн., в яких вказано про те, що ці рахунки є актами надання послуг. (а.с. 14-16, 44).

Відповідач взяті на себе зобов'язання до моменту звернення позивача з позовом не виконав, що призвело до звернення кредитора з позовом до суду.

Заборгованість становила 6 550,44грн., стверджувалася договором купівлі-продажу (постачання) теплової енергії №10-109 від 29.09.2014р., рахунками №1149 від 23.01.2015р., №245 від 16.02.2015р., №367 від 23.03.2015р. та №1235 від 28.04.2015р. на загальну суму 6 805,8грн.

Проте, як встановлено судом та підтверджується представником позивача та прокурором в судовому засіданні, відповідачем 08.07.2015р. (після звернення позивача з позовом та порушення судом провадження у справі) було сплачено на користь позивача 3 550,44грн., що стверджується банківською випискою від 08.07.2015р. з призначенням платежу: "оплата згідно рах. №367 за березень 2015р. від 23.03.2015р." (а.с. 40).

Статтею 275 ГК України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Пунктом 6 ст.276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Згідно Закону України "Про теплопостачання" теплопостачальна організація має право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами. В свою чергу, ч. 6 ст. 19 даного Закону та п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" зобов'язують споживача послуг щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630 послуги надаються споживачеві на підставі договору, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст.11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків.

Договір купівлі-продажу (постачання) теплової енергії №10-109 від 29.09.2014р. предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 6 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Частиною 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно із ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, а саме з банківської виписки від 08.07.2015р. відповідачем було сплачено на рахунок позивача 3 550,44грн. з призначенням платежу: "оплата згідно рах. №367 за березень 2015р. від 23.03.2015р." (а.с. 40).

Згідно із пунктом 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Оскільки вказані кошти сплачені відповідачем 08.07.2015р., тобто після звернення позивача до суду, то провадження в частині стягнення з відповідача 3 550,44грн.- заборгованості підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України, згідно якої господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору (сплата відповідачем боргу після звернення кредитора з позовом).

Таким чином, на момент винесення судом рішення заборгованість за спожиту теплову енергію на день розгляду спору становить 3 000,00грн., стверджується договором купівлі-продажу (постачання) теплової енергії №10-109 від 29.09.2014р., рахунками №1149 від 23.01.2015р., №245 від 16.02.2015р., №367 від 23.03.2015р. та №1235 від 28.04.2015р. на загальну суму 6 805,8грн., в яких вказано про те, що ці рахунки є актами надання послуг, банківською випискою від 08.07.2015р. на суму 3 550,44грн. та підлягає до стягнення з Фізичної особи-підприємця Бабич Світлани Олексіївни, в силу ст.193 ГК України, якою встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частинами 1, 3 статті 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.ч.4,6 ст.231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п.5.4. договору купівлі-продажу (постачання) теплової енергії №10-109 від 29.09.2014р. у разі порушення строку оплати теплової енергії споживач сплачує теплопостачальній організації пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше 100% від суми боргу.

При перевірці розрахунку пені за період з 01.02.2015р. по 23.06.2015р. за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ" 9.1.3 судом встановлено, що пеня за даний період в розмірі 1 162,32грн., розрахована в межах подвійної облікової ставки НБУ, а тому є підставною та такою, що підлягає до стягнення з відповідача за несвоєчасну оплату теплової енергії, отриманої згідно договору купівлі-продажу (постачання) теплової енергії №10-109 від 29.09.2014р.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд відзначає, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з представленими прокурором господарському суду розрахунками відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України було нараховано відповідачу 1 625,80грн. суми інфляційних за період прострочки платежів з лютого 2015р. по травень 2015р. та 48,06грн. трьох процентів річних за період прострочки платежів з 01.02.2015р. по 31.05.2015р.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення трьох процентів річних та інфляційних нарахувань, перевіривши методику їх нарахування, суд вважає, що останні підставні, відповідають фактичним обставинам справи, а відтак підлягають до задоволення в повному об'ємі.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору в сумі 1 827,00грн. в доход Державного бюджету України, слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Враховуючи викладене, господарський суд, керуючись ст.ст. 193, 230-232, 275, 276 ГК України, ст. 11, 525, 526, 549, 611, 625, 691, 712, 714 ЦК України, ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, -

вирішив:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бабич Світлани Олексіївни, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кравчука, 44/90, код

на користь Державного комунального підприємства "Луцьктепло", Волинська обл., м. Луцьк, вул. Гулака-Артемовського, 20, код 30391925

5 836,18грн., в т.ч. 3 000,00грн.-основного боргу, 1 162,32грн.-пені, 48,06грн.-3% річних та 1 625,80грн.-суми індексу інфляції.

3. В частині стягнення 3 550,44грн.-основного боргу провадження у справі припинити, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бабич Світлани Олексіївни, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кравчука, 44/90, код в доход державного бюджету України 1 827,00 грн. судового збору.

Повний текст рішення складено

28.08.2015

Суддя С. В. Бондарєв