РІШЕННЯ

18.08.2015Справа №910/8846/14

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., при секретарі судового засідання Жулинській О.І., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/8846/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Підйомні машини», м. Київ,

до публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», м. Київ, і

Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, м. Київ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1: товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний центр торгівлі», м. Київ, і товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова лізингова група», м. Київ,

про зобов'язання вчинити дії,

за участю представників:

позивача - Гребенюк О.В. (довіреність від 12.01.2015 № б/н);

відповідача-1 - Старікова Є.О. (довіреність від 17.09.2014 № 488);

відповідача-2 - не з'явився;

третьої особи-1 - не з'явився;

третьої особи-2 - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Підйомні машини» (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про:

- зобов'язання публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» (далі - Банк) подати до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві (далі - Реєстраційна служба) заяву про припинення обтяження такого рухомого майна: баштові крани МС 85В, серійний № 96076; МДТ 178, серійний № 400316; МДТ 178, серійний № 98248; МДТ 178, серійний № 402251; МС 175В, серійний № 350336;

- зобов'язання Реєстраційної служби виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна записів про обтяження такого рухомого майна: баштові крани МС 85В, серійний № 96076; МДТ 178, серійний № 400316; МДТ 178, серійний № 98248; МДТ 178, серійний № 402251; МС 175В, серійний № 350336.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.06.2014 (суддя Підченко Ю.О.) позовні вимоги задоволено; зобов'язано Банк подати до Реєстраційної служби заяву про припинення обтяження такого рухомого майна: баштові крани МС 85В, серійний № 96076; МДТ 178, серійний № 400316; МДТ 178, серійний № 98248; МДТ 178, серійний № 402251; МС 175В, серійний № 350336; зобов'язано Реєстраційну службу виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна записів про обтяження такого рухомого майна: баштові крани МС 85В, серійний № 96076; МДТ 178, серійний № 400316; МДТ 178, серійний № 98248; МДТ 178, серійний № 402251; МС 175В, серійний № 350336; стягнуто з Банку на користь Товариства судовий збір у сумі 2 436 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2014 залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний центр торгівлі» (далі - ТОВ «Міжнародний центр торгівлі») та товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова лізингова група» (далі - ТОВ «Фінансова лізингова група»).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 (колегія суддів у складі: суддя Самсін Р.І. - головуючий, судді Шаптала Є.Ю. та Скрипка І.М.) рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2014 зі справи № 910/8846/14 скасовано в частині задоволення позовних вимог щодо зобов'язання Банку подати до Реєстраційної служби заяву про припинення обтяження і виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна записів про обтяження такого рухомого майна: баштові крани МДТ 178, серійний №98248; МДТ 178, серійний №402251; в частині зобов'язання Реєстраційної служби виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна записів про обтяження такого рухомого майна: баштові крани МС 85В, серійний № 96076; МДТ 178, серійний № 400316; МДТ 178, серійний №98248; МДТ 178, серійний № 402251; МС 175В, серійний № 350336; позовні вимоги задоволено частково; зобов'язано Банк подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна записів про обтяження такого рухомого майна: баштові крани МС 85В, 2003 року випуску, серійний номер 96076; МДТ 178, 2005 року випуску, серійний номер 400316; МС 175В, 2007 року випуску, серійний № 350336; в іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено; стягнуто з Банку на користь Товариства судовий збір у сумі 730,80 грн.; стягнуто з Товариства на користь Банку 1 096,20 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги; стягнути з Товариства на користь ТОВ «Фінансова лізингова група» 1 096,20 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.05.2015 (колегія суддів у складі: суддя Дроботова Т.Б. - головуючий, судді Алєєва І.В. і Волковицька Н.О.) постанову апеляційної інстанції з даної справи скасовано в частині задоволення позовних вимог; справу №910/8846/14 у вказаній частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

За результатами повторного автоматичного розподілу справу №910/8846/14 передано судді Курдельчуку І.Д. для розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2015 справу № 910/8846/14 було прийнято до провадження та призначено розгляд на 18.06.2015.

18.06.2015 відповідач-1 подав суду письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 04.06.2015, в яких заперечував проти задоволення позовних вимог.

18.06.2015 позивач подав суду клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної справи. Заявник вказав що: 08.06.2015 Товариство подало до Господарського суду міста Києва позовну заяву до Банку про визнання договорів від 25.06.2007 та від 24.10.2007 застави рухомого майна - баштових кранів (МС 85В (№ 96076); МТД 178 (№ 400316, МС 175В (№350336)) такими, що припинили свою дію.

18.06.2015 представник позивача в судовому засіданні підтримав клопотання про зупинення провадження у справі.

Для вирішення даного клопотання з'ясовано, що вказана заявником позовна заява була повернута 11.06.2015 Господарським судом міста Києва ухвалою № 910/14637/15, а отже підстав для зупинення провадження, визначених статтею 79 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) немає.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2015 розгляд справи було відкладено на 02.07.2015, у зв'язку з неявкою представників відповідача-2 та третіх осіб.

30.06.2015 позивач подав суду клопотання про перенесення судового засідання, у зв'язку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2015 розгляд справи було відкладено на 21.07.2015, у зв'язку з неявкою представників позивача, відповідача-2 та третіх осіб.

21.07.2015 позивач подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів та письмові пояснення з урахуванням вимог ухвали суду від 18.06.2015.

21.07.2015 Банк подав суду додаткові письмові пояснення, в яких вказав таке: на момент переходу права власності на спірне майно від ТОВ «Фінансова лізингова група» до ТОВ «Міжнародний центр торгівлі», так і на момент подальшого переходу права власності на це майно від третьої особи-1 до Товариства у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були наявні зареєстровані належним чином обтяження, що підтверджується матеріалами справи.

Представники позивача та відповідача-1 у судовому засіданні 21.07.2015 подали клопотання про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2015 розгляд справи було відкладено на 04.08.2015, у зв'язку з неявкою представників відповідача-2 та третіх осіб; продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів.

31.07.2015 позивач подав суду клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення, пов'язаної з нею, справи № 910/18492/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2015 розгляд справи було відкладено на 18.08.2015 та уповноважено представників Товариства та Банку на отримання документів у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Авдієнка Віталія Вікторовича.

17.08.2015 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Авдієнко В.В. подав суду письмові пояснення та витребувані судом документи.

18.08.2015 позивач подав суду клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення, пов'язаних з нею, господарських справ № 910/18492/15 та № 910/19812/15.

У судовому засіданні 18.08.2015 представник позивача підтримав вказане клопотання та просив суд зупинити провадження у справі.

Суд відхилив клопотання про зупинення провадження у справі, виходячи з такого.

Клопотання про зупинення мотивоване тим, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебувають такі справи:

- № 910/18492/15 за позовом Товариства до Банку, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ТОВ «Міжнародний центр торгівлі»; ТОВ «Фінансова лізингова група» про визнання припиненим договору застави від 18.02.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1329;

- № 910/19812/15 за позовом Товариства до Банку, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні: позивача - ТОВ «Міжнародний центр торгівлі»; відповідача - ТОВ «Фінансова лізингова група», про визнання договору застави рухомого майна баштових кранів МС85В, серійний №96076 та МТД 178, серійний №400316 від 25.06.2007, укладеного ТОВ «Фінансова лізингова група» та Банком таким, що припинив свою дію.

Відповідно до частини першої статті 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Згідно з пунктом 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) статтею 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК України).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

З огляду на викладене, суд не вбачає неможливості розгляду даного господарського спору без результатів рішення з господарських справ, оскільки Господарський суд міста Києва може самостійно встановити ті обставини на які посилаються учасники даного процесу.

Разом з тим, позивач не позбавлений права звернутися з відповідною заявою про перегляд рішення з даного господарського спору за нововиявленими обставинами в порядку розділу ХІІІ ГПК України.

У судовому засіданні 18.08.2015 представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача-1 надав пояснення по суті спору; проти задоволення позовних вимог заперечив.

Представники відповідача-2, третіх осіб у судове засідання 18.08.2015 не з'явилися; про причини неявки суд не повідомили; вимоги ухвал суду не виконали.

Ухвали Господарського суду міста Києва були надіслані відповідачу-2 та третім особам на адреси, зазначені у позовній заяві та у витягах з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Крім того, до матеріалів справи долучені конверти з копіями ухвал суду, які повернуті з адреси третьої особи-2 з відмітками пошти: «за зазначеною адресою не знаходиться» та «за закінченням встановленого строку зберігання».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 Постанови № 18 зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 18.08.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Підставами для скасування рішення місцевого і постанови апеляційного господарських судів зі справи стало те, що господарські суди, розглядаючи справу, не з'ясували всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору в даній справі, а саме: не встановили чи є спірне обтяження публічним та чи є відповідач у цьому випадку уповноваженим органом у розумінні статей 2, 37, 38 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; суд апеляційної інстанції посилався на статтю 41 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», але будь-яких висновків з цього приводу не зробив; судами не було кваліфіковано спірне обтяження та не встановлено правове становище відповідача - обтяжувача у розумінні абзацу 4 статті 2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; для застосування статті 31 вказаного Закону судами не встановлено факт продажу предмета обтяження обтяжувачем, оскільки правила цієї статті регулюють правовідносини, які виникають у разі продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження або реалізації предмета забезпечувального обтяження на публічних торгах за рішенням суду; апеляційний суд посилаючись на те, що право власності позивача набуто згідно договору переходу прав власності на заставлене майно від 19.02.2013 № 0007, акта про перехід прав власності від 19.02.2013 № 1 від ТОВ «Міжнародний центр торгівлі» не спростував висновок місцевого суду про те, що до Банку перейшли права власності на спірні крани за договорами про відступлення права вимоги від 20.06.2007 та 24.10.2007, укладеними Банком та ТОВ «Фінансова лізингова група», а також не врахував норми права, які регулюють правовідносини, що виникають із застави.

Відповідно до частини першої статті 11112 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

У новому розгляді справи Господарським судом міста Києва встановлено таке.

Згідно договорів купівлі-продажу обладнання від 26.06.2007 № 03/26 та від 02.04.2007 № 20-10/07 для ТОВ «Міжнародний центр торгівлі» як продавця виникли зобов'язання передати у власність покупця (ТОВ «Фінансова лізингова група») баштові крани МДТ 178, 2007 року випуску, серійний номер 402251, МДТ 175В, 2007 року випуску, серійний номер 350336 (додаток до договору від 26.06.2007№ 03/26); МС 85В, 2003 року випуску, серійний номер 96076, МДТ 178, 2005 року випуску, серійний номер 400316, а також МДТ 178, 2003 року випуску, серійний номер 95898 (додаток до договору від 02.04.2007 № 20-10/07 (аркуші справи 28-38 том І).

З метою фінансування операції фінансового лізингу трьох баштових кранів Банком та ТОВ «Фінансова лізингова група» 03.04.2007 укладено кредитний договір № 68, з урахуванням змін та доповнень № 1 до якого від 20.06.2007 (пункт 2.1) в забезпечення зобов'язань Банком прийнято майнові права за договорами фінансового лізингу від 02.04.2007 № 105вл/04/07, № 106вл/04/07, № 107вл/04/07 та укладено договір застави майнових прав від 20.06.2007.

Для фінансування операції фінансового лізингу баштового крану МДТ 178 та баштового крану МДТ 175Б Банком та ТОВ «Фінансова лізингова група» 26.06.2007 укладено кредитний договір № 88, з урахуванням змін та доповнень № 1 до якого від 24.10.2007 в забезпечення зобов'язань банком прийнято баштовий кран МДТ-178, серійний номер № 402252, МС-175В серійний номер 350336; також прийнято майнові права за договорами фінансового лізингу від 25.07.2007 № 120-1Л/06/07, № 121-1Л/06/07.

Зазначені кредитні договори із змінами та доповненнями залучені до матеріалів справи (аркуші справи 41-83 том І).

Договори фінансового лізингу від 02.04.2007 № 105вл/04/07, № 106вл/04/07, № 107вл/04/07 та від 25.06.2007 № 120-1Л/06/07, № 121-1Л/06/07, укладені ТОВ «Фінансова лізингова група» як лізингодавцем та ТОВ «Міжнародний центр торгівлі» як лізингоодержувачем та відповідно до актів приймання-передачі предмета лізингу підтверджено передачу в лізинг таких баштових кранів:

- за актом від 13.07.2007 згідно договору від 25.06.2007 № 120-1Л/06/07 передано в лізинг баштовий кран МДТ 178 номер 402251;

- за актом від 28.04.2007 згідно договору від 02.04.2007№ 106л/04/07 передано в лізинг баштовий кран МДТ-178 номер 400316;

- за актом від 20.09.2007 згідно договору від 25.06.2007 № 121-1л/06/07 передано в лізинг баштовий кран МС-175В номер № 350336;

- за актом від 12.06.2007 згідно договору від 02.04.2007 № 107л/04/07 передано в лізинг баштовий кран МДТ-178 номер 98248;

- за актом від 05.04.2007 згідно договору від 02.04.2007 № 105л/04/07 передано в лізинг баштовий кран МЦ МС-85В номер 96076.

Отже, за договорами фінансового лізингу від 02.04.2007 № 105вл/04/07, № 106вл/04/07, № 107вл/04/07 та від 25.06.2007№ 120-1Л/06/07, № 121-1Л/06/07, майнові права за якими передано в заставу Банку в забезпечення кредитних зобов'язань за договорами від 03.04.2007 № 68, від 26.06.2007 № 88 були передані баштові крани щодо яких заявлено у даній справі вимоги про виключення записів з реєстру обтяжень.

У свою чергу, при укладенні Банком та ТОВ «Фінансова лізингова група» договорів застави від 20.06.2007 та від 04.10.2007, згідно пункту 2.1 договорів предметом застави визначено таке майно:

- кран МДТ-178, стріла 50 м., висота машти 41, 9 м, № 95248, 2003 року випуску, який належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 02.04.2007 № 20-10/07, видатковою накладною від 12.06.2007 № РН-00003;

- кран МДТ-178, стріла 60 м., висота машти 84, 36 м, № 400316, 2005 року випуску, який належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 02.04.2007 № 20-10/07, видатковою накладною від 28.04.2007 № РН-00002;

- кран МС-85В, стріла 50 м., висота машти 30 м, № 96076, 2003 року випуску, який належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 02.04.2007 № 20-10/07, видатковою накладною від 05.04.2007 № РН-00001;

- баштовий кран МДТ-178, стріла 60 м., висота машти 36, 90 м, № 402252, який належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.06.2007 № 03/26, видатковою накладною від 13.07.2007 № РН-00004;

- баштовий кран МС-175В, стріла 60 м., висота машти 101 м, № 350336, який належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.06.2007 № 03/26, видатковою накладною від 20.09.2007 № РН-00008.

Матеріалами справи підтверджено, що саме стосовно кранів за номерами вказаними у договорах застави від 20.06.2007 та від 04.10.2007 було внесено відповідні записи про обтяження до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що підтверджено витягами з реєстру, в тому числі станом на 25.02.2014 (аркуші справи 100-104 том І), тобто під обтяженням перебувають крани за номерами: 402252, 350336, 95248, 400316, 96076, а позивачем заявлено про виключення записів з реєстру які стосуються кранів за номерами: 402251, 350336, 98248, 400316, 96076.

Касаційною інстанцією у постанові від 22.05.2015 зі справи № 910/8846/14 було вказано те, що: оскільки предметом заявленого позову є вимоги що стосуються виключення відповідних записів про обтяження рухомого майна, при відсутності у реєстрі записів у відношенні кранів за номерами 402251 та 98248 суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що неможливим є вирішення в судовому порядку питання щодо зобов'язання виключити такі записи, відповідно рішення суду в цій частині прийнято при неповному з'ясуванні обставин справи, а вимоги позивача що стосуються записів про обтяження кранів за номерами 402251 та 98248 є непідтвердженими належними доказами.

При новому розгляді позивачем не подано суду доказів того, що крани за номерами 402251 та 98248 внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та мають будь-які обтяження.

Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що Товариством не доведено факт порушення саме Банком прав та охоронюваних законом інтересів щодо кранів за номерами 402251 та 98248.

Таким чином, позовні вимоги в частині зобов'язання вчинити дії щодо вказаних кранів є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Що ж до вимог про зобов'язання Банк вчинити дії щодо кранів за номерами 350336, 400316, 96076, то слід зазначити таке.

Умовами договорів фінансового лізингу від 02.04.2007 № 105вл/04/07, № 106вл/04/07, № 107вл/04/07 (пункт 13.6 в редакції договорів згідно додатку № 1 додаткової угоди від 01.09.2009) право власності на предмет лізингу переходить від лізингодавця до лізингоодержувача з моменту підписання акту приймання-передачі предмета лізингу у власність.

Згідно положень 1.8 договорів фінансового лізингу від 25.06.2007 № 120-1Л/06/07, № 121-1Л/06/07 перехід права власності оформлюється актом про перехід права власності, який підписують представники лізингодавця та лізингоотримувача в день оплати останнього лізингового платежу та викупної вартості предмета лізингу згідно додатку № 2 до договору, а також оплати лізингоодержувачем всіх платежів необхідних для завершення угоди.

Акти приймання-передачі предмета лізингу у власність підписані 06.04.2010 лізингодавцем (ТОВ «Фінансова лізингова група») та лізингоодержувачем (ТОВ «Міжнародний центр торгівлі») наявні в матеріалах справи (аркуші справи 223-227, том ІІ), якими підтверджено таке:

- передача у власність ТОВ «Міжнародний центр торгівлі» за актом по договору фінансового лізингу від 25.06.2007 № 121-1Л/06/07 баштового крану МС-175В номер 350336;

- передача у власність ТОВ «Міжнародний центр торгівлі» за актом по договору фінансового лізингу від 02.04.2007 № 107л/04/07 баштового крану МДТ 178 номер 98248;

- передача у власність ТОВ «Міжнародний центр торгівлі» за актом по договору фінансового лізингу від 02.04.2007 № 106л/04/07 баштового крану МДТ 178 номер 400316;

- передача у власність ТОВ «Міжнародний центр торгівлі» за актом по договору фінансового лізингу від 25.06.2007 № 120-1Л/06/07 баштового крану МДТ 178 номер 402251;

- передача у власність ТОВ «Міжнародний центр торгівлі» за актом по договору фінансового лізингу від 02.04.2007 № 105л/04/07 баштового крану МЦ МС-85В номер 96076.

Право власності на баштові крани, щодо записів про обтяження яких заявлено позов, набуто позивачем згідно договору переходу прав власності на заставне майно від 19.02.2013 № 0007.

Актом про перехід прав власності від 19.02.2013 № 1, що складений на виконання зазначеного договору засвідчено прийняття у власність Товариством, зокрема, баштових кранів МДТ 178, 2003 року випуску, серійний номер 98248, МДТ 175В, 2007 року випуску, серійний номер 350336, МС 85В, 2003 року випуску, серійний номер 96076, МДТ 178, 2006 року випуску, серійний номер 402251, МДТ 178, 2005 року випуску, серійний номер 400316.

Питання правомірності набуття позивачем права власності на спірні баштові крани розглянуто господарським судом в межах справи № 910/25819/13 за позовом ТОВ «Фінансова лізингова група» до ТОВ «Міжнародний центр торгівлі» та Товариства, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Банк, на стороні відповідача-2 - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Авдієнко Віталій Вікторович, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2014 рішення Господарського суду міста Києва прийняте у вказаній справі 28.05.2014 скасовано в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова лізингова група» із прийняттям у справі нового рішення про відмову в позові повністю.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2014 у справі № 910/25819/13 залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 02.12.2014, копії зазначених судових рішень залучені до матеріалів справи.

Відповідно до частини третьої статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Під час розгляду в судовому порядку господарської справи № 910/25819/13 стосовно Товариства та щодо баштових кранів, які були предметом лізингу згідно договорів від 02.04.2007 № 105вл/04/07, № 106вл/04/07, № 107вл/04/07та від 25.06.2007 № 120-1Л/06/07, № 121-1Л/06/07 встановлені такі обставини:

- ТОВ «Міжнародний центр торгівлі», виконавши умови договорів лізингу щодо оплати лізингових платежів, набуло у власність спірне майно;

- позивач (ТОВ «Фінансова лізингова група») отримавши від відповідача-1 (ТОВ «Міжнародний центр торгівлі») лізингові платежі, як оплату за предмет лізингу, не направив їх в рахунок погашення кредиторської заборгованості перед Банком, а тому зазначене не може бути підставою для витребування предмету лізингу у добросовісного набувача.

Господарський суд міста Києва вважає, що висновки про добросовісність набуття права власності на спірні крани, вказані у рішеннях зі справи № 910/25819/13, були обґрунтовані та засновані на неповному повідомлені суду про фактичні обставини, зокрема, про наявність обтяження рухомого майна та внесення відповідних записів до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Разом з тим, відповідно до приписів частин першої-другої статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Вимоги позивача у даній справі обґрунтовані тим, що наявність у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна записів про обтяження спірних баштових кранів порушує його права як власника цього майна.

Статтею 28 Закону України «Про заставу» встановлено, що застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом.

Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначено Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Частинами першою-другою статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що:

- у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень;

- у разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна.

Згідно з положеннями статті 41 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» публічне обтяження припиняється на підставі рішення уповноваженого органу з дня набрання ним законної сили; публічне обтяження також припиняється внаслідок реалізації прав, що випливають із змісту публічного обтяження; відомості про припинення публічного обтяження підлягають реєстрації протягом п'яти днів із дня його припинення. Обов'язок щодо здійснення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган або на уповноважену ним особу.

Відповідно частин першої-другої статті 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Дії, які позивач просить суд в примусовому порядку зобов'язати вчинити відповідача врегульовані Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 830.

Разом з тим, позивач позовні вимоги обґрунтував наявністю підстав, передбачених статтями 31, 41 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якими врегульовано порядок припинення всіх існуючих публічних обтяжень щодо відповідного рухомого майна на підставі рішення уповноваженого органу з дня набрання ним законної сили у разі продажу предмета обтяження.

Касаційною інстанцією у постанові від 22.05.2015 зі справи № 910/8846/14 було вказано про те, що для розгляду спору по суті необхідно встановити чи є спірне обтяження публічним та чи є відповідач у цьому випадку уповноваженим органом у розумінні статей 2, 37, 38 цього Закону.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач - це уповноважений орган при публічному обтяженні; кредитор за забезпеченим рухомим майном зобов'язанням; власник рухомого майна, що знаходиться у володінні боржника; будь-яка інша особа, на користь якої встановлюється договірне обтяження; особа, яка здійснює управління рухомим майном в інтересах кредитора.

Відповідно до частин першої-третьої статті 4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження поділяються на публічні та приватні.

Публічним є обтяження рухомого майна, яке виникає відповідно до закону або рішення суду.

Приватні обтяження можуть бути забезпечувальними та іншими договірними.

Таким чином, обтяження спірних кранів є приватним, а не публічними, тому посилання позивача на норми чинного законодавства України, що регулюють питання публічного обтяження є безпідставними.

Відтак, відповідач не є обтяжувачем за публічним обтяженням у розумінні статей 37, 38 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а дане обтяження є приватним.

Разом з тим, статтею 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні.

У разі відчуження предмета обтяження боржником він зобов'язаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом п'яти днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження згідно зі статтею 13 цього Закону.

Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків:

1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження;

2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Суду не подано доказів того, що відчужувачами спірних кранів були вжиті заходи передбачені вказаною статтею та повідомлено Банк про відчуження майна.

На вимогу суду, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. були надані письмові пояснення та належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи щодо посвідчення договору застави від 18.02.2013 (зареєстровано в реєстрі під № 1329).

Так, при посвідченні вказаного правочину нотаріусом було отримано витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 18.02.2013 № 39937373, з якого вбачається, що з приводу спірного крану, зокрема, № 350336 у реєстрі наявні такі записи: приватне обтяження; відчужувати за погодженням обтяжувача.

Таким чином, до матеріалів справи долучені витяги з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (від 18.02.2013 та від 25.02.2014), що підтверджують такі обставини:

- наявність приватного обтяження спірних кранів, обтяжувачем яких є Банк;

- наявність у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна вказівки про заборону відчужувати та право відчужувати за дозволом обтяжувача спірних кранів.

Крім того, є безпідставними твердження позивача про те, що належне виконання зобов'язань перед ТОВ «Фінансова лізингова група» за договорами фінансового лізингу є підставою для припинення обтяження.

Обтяження спірних баштових кранів забезпечує виконання єдиного основного зобов'язання, а саме обов'язку ТОВ «Фінансова лізингова група» погасити заборгованість перед Банком за кредитними договорами № 68 та № 88.

Будь-які інші зобов'язання застава баштових кранів не забезпечує, а тому не може бути припинена у зв'язку з їх виконанням.

Отже, підстав для припинення застави відповідно до статті 28 Закону України «Про заставу» та статті 593 ЦК України немає.

Крім того, статтею 27 Закону України «Про заставу» передбачено, що застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Судом встановлено, що зобов'язання третьої особи-2 за кредитними договорами перед Банком не припинені; доказів протилежного суду не подано.

Крім того, термін дії застави та внесених у зв'язку з ним обтяжень до реєстру не сплив (обтяження продовжені до 2017 року).

Саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно із статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Позивач не подав доказів в підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, та підстави для задоволення позовних вимог документально не підтвердив.

З огляду на наведене у позові слід відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Підйомні машини» (04073, м. Київ, пр-т Московський, 5; ідентифікаційний код: 37653944) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1; ідентифікаційний код 23697280): 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та 852 (вісімсот п'ятдесят дві) грн. 60 коп. витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Підйомні машини» (04073, м. Київ, пр-т Московський, 5; ідентифікаційний код 37653944) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова лізингова група» (04050, м. Київ, вул. Мельникова 12, ідентифікаційний код: 33602854) 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 25.08.2015.

Суддя І.Д. Курдельчук