ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2015 року Справа № 912/1808/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванов О.Г. (доповідач),

суддів Величко Н.Л., Дармін М.О.

при секретарі судового засідання: Погорєлова Ю.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №04/08 від 11.08.15, представник;

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Петрівське" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 08.07.2015 року у справі № 912/1808/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат"

до Комунального підприємства "Петрівське"

про зобовязання укласти договір.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою звернулось Публічне акціонерне товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі - ПАТ "ЦГЗК", Позивач) до Комунального підприємства "Петрівське" (надалі - КП "Петрівське", Відповідач) про зобов'язання останнього укласти Договір про надання послуг з очищення стічних вод № 1430-71-05 від 09.09.2014 в редакції Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" та вважати його укладеним з 01.08.2012.

Свої позовні вимоги ПАТ "ЦГЗК" мотивує ухиленням КП "Петрівське" від врегулювання господарських відносин з очищення стічних вод у відповідності до чинного законодавства.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 08.07.2015 року (суддя Наливайко Є.М.) позовні вимоги задоволено повністю, визнано спірний договір з надання послуг з очищення стічних вод укладеним з 01.08.2012 на умовах, викладених в резолютивній частині рішення, тобто, на умовах, запропонованих позивачем.

Не погодившись з даним рішенням господарського суду Кіровоградської області Комунальне підприємство "Петрівське" вернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на порушення та неправильне застосування господарським судом норм матеріального права, а саме ст. 901 ЦК України, ч. 3 ст. 179, ст. 187 ГК України, ст. ст. 1, 13, 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Зокрема, скаржник вважає, що господарський суд дійшов помилкового висновку, що позивач у справі є виробником житлово-комунальних послуг, оскільки надана ним послуга з очищення стічних вод являється санітарною послугою та не підпадає під ознаки комунальної послуги у розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги", у зв'язку з чим на спірні правовідносини не поширюється дія зазначеного Закону, зокрема, щодо обов'язковості укладення договору, а тому необхідність укладення договору, як і визначення його умов, повинно відбуватись на добровільно-договірних засадах відповідно до принципу свободи договору.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Публічне акціонерне товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення, як таке, що було винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні 17.08.2015 року Дніпропетровським апеляційним господарським

судом була оголошена вступну та резолютивна частина постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

У зв'язку із невиконанням обов'язку щодо укладення Договору про надання послуг з очищення стічних вод ПАТ "ЦГЗК" звернулось до господарського суду Кіровоградської області із позовом про укладення такого договору.

Рішенням від 05.03.2013 у справі №5013/1397/12 господарський суд Кіровоградської області відмовив в задоволенні позову про зобовязання відповідача укласти договір.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.05.2013 рішення скасовано та позов задоволено частково. В резолютивній частині постанови зазначено: "Вважати укладеним з 01.08.2011 року договір на надання послуг з очищення стічних вод між комунальним підприємством "Петрівське" та Публічним акціонерним товариством "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на умовах, викладених нижче" та викладено Договір у повній редакції.

Як свідчить постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.05.2013 у справі № 5013/1397/12, такий договір укладено на термін з 01.08.2011 до 31.07.2012.

Оскільки термін дії договору закінчився, а Відповідач продовжує користуватись послугами Позивача без укладення відповідного договору, Позивач звернувся із даним позовом до господарського суду за захистом порушеного права.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.07.2013 касаційну скаргу КП "Петрівське" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.05.2013 залишено без задоволення, вказана постанова апеляційної інстанції залишена без змін і є такою, що набрала законної. Отже, обставини, встановлені в ній є преюдиційними при розгляді даної справи в силу вимог частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, судом апеляційної інстанції у справі № 5013/1397/12 встановлено, що відповідно до Статуту КП "Петрівське" засноване на комунальній власності, одним із видів статутної діяльності якого є надання комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. КП "Петрівське" не має власної станції біологічної очистки стічних вод, а тому з моменту створення підприємства користується послугами по очищенню стічних вод ПАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", що посвідчується актом розмежування балансової належності мереж водовідведення та експлуатаційної відповідальності сторін, підписаним сторонами в жовтні 2009 року. Апеляційний господарський суд вважає дані обставини преюдиційними та такими, що підлягають доведенню.

12.09.2014 Позивачем на адресу Відповідача був направлений проект договору № 1430-71-05 від 09.09.2014 про надання послуг з очищення стічних вод зі строком дії з 01.08.2012 по 31.07.2014, що підтверджується листом від 12.09.2014 вих. № 6382/18 та описом вкладення у цінний лист від 17.09.2014. Вказане поштове відправлення отримано Відповідачем, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 23.09.2014 (а.с. 28).

Предметом такого договору є надання послуг з очищення стічних вод КП "Петрівське" станцією біологічної очистки ПАТ "ЦГЗК", відповіді Відповідач на таку пропозицію ПАТ "ЦГЗК" не направив, при цьому продовжуючи користуватись відповідними послугами.

Таким чином, відповідно до матеріалів справи позивачеві належать очисні споруди (станція біологічного очищення стоків), приєднані до централізованої мережі водовідведення, що належить відповідачеві, отже, позивач здійснює приймання стічних вод смт. Петрове через приєднані комунальні мережі та очищує їх, тобто, як він зазначає, надає відповідачеві з 2009 р. безоплатно санітарні послуги як частину житлово-комунальних послуг з водовідведення, яку відповідач самостійно надавати не в змозі, втім, їх правовідносини не врегульовані договором, зобовязання до укладення якого на умовах, визначених позивачем, є предметом даного спору.

Позивач, вважаючи, що укладання даного договору для відповідача є обовязковим, посилаючись на норми ст. ст. 181, 187 Господарського кодексу України, ст. 4 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", приписи Закону України "Про житлово-комунальні послуги", звернувся до господарського суду Кіровоградської області з позовом про зобовязання Комунального підприємства "Петрівське" укласти з Публічним акціонерним товариством "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" договір про надання послуг з очищення стічних вод та вважати цей договір укладеним з 01.08.2012 року в редакції позивача.

Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Згідно з частиною 3 статті 179 Господарського кодексу України укладання господарського договору є обовязковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обовязком для субєкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обовязковості укладення договору для певних категорій субєктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

За правилами статті 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні договорів, укладення яких є обовязковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Предметом спірного договору, на укладанні якого наполягає Позивач, є правовідносини з надання послуг по прийому та очищенню стічних вод, послуги з надання яких здійснює позивач, а споживання - відповідач.

Відповідач, не заперечуючи фактичне споживання послуг, що надаються позивачем, заперечує правомірність укладення договору відповідно до вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Стаття 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" містить визначення термінів, які застосовуються в цьому Законі, зокрема, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

Визначення терміну "централізоване водовідведення" надано в абзаці 17 ст. 1 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", відповідно до якого централізованим водовідведенням є господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу обєктів, споруд, колекторів, трубопроводів, повязаних єдиним технологічним процесом.

З зазначеною нормою кореспондуються приписи абзацу 7 пункту 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (надалі Правила надання послуг) та абзацу 11 п. 1.3 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 10.08.2012 №279, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 31.08.2012 за № 1468/21780 (надалі - Ліцензійні умови).

Відповідно до Правил надання послуг централізоване водовідведення (каналізація) це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у відведенні стічних вод, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових централізованих систем водовідведення.

Згідно Ліцензійних умов системою централізованого водовідведення вважається комплекс об'єктів, споруд, колекторів, зв'язаних єдиним технологічним процесом відведення та очищення комунальних стічних вод населених пунктів.

Отже, ознаками централізованого водовідведення, з огляду на дані норми, являються:

- використання внутрішньобудинкових централізованих систем водовідведення;

- використання централізованих систем водовідведення виконавцем;

- наявність очисних споруд, повязаних єдиним технологічним процесом, відведення та очищення стічних вод.

Системний аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що в даному випадку технологічний процес водовідведення поділяється на збір та відведення стічних вод з використання внутрішньобудинкових та централізованих систем водовідведення, який здійснюється виконавцем та очищення стічних вод, яке забезпечується виробником, і вказаний поділ не суперечить приписам чинного законодавства.

Виконавцем послуг з водовідведення в смт. Петрове відповідно до рішення Петровської селищної ради № 311/6 від 23.11.2011 є Відповідач.

Разом з тим, власником очисних споруд є ПАТ "ЦГЗК", очисні споруди якого передбачені технологічною схемою виробництва та є невід'ємною частиною технологічного процесу підприємства. При цьому ПАТ "ЦГЗК", здійснюючи очищення стічних вод, не застосовує централізовані системи водовідведення, тоді як КП "Петрівське" через свої технологічні мережі скидує Позивачу саме комунальні стічні води.

Відтак у даному випадку єдиний технологічний процес централізованого водовідведення здійснюється двома суб'єктами господарювання, оскільки комплекс очисних споруд, який використовується для очищення стічних вод є власністю Позивача і використовується останнім для забезпечення власного виробничого циклу.

Таким чином, водовідведення в смт. Петрове спрямоване на задоволення потреб споживача за допомогою комплексу об'єктів, пов'язаних єдиним технологічним процесом відведення та очищення, здійснюється двома різними суб'єктами господарювання, на балансі яких знаходяться відповідні об'єкти, а саме: Комунальне підприємство "Петрівське" виробник житлово-комунальних послуг, предметом діяльності якого за статутом є, зокрема, збір, очищення та розподілення води, перекачування стічних вод, здійснює за допомогою мереж, які перебувають на його балансі, лише збір (відведення) стічних вод смт Петрове, а приймання та очищення стічних вод здійснює за допомогою власних очисних споруд Публічне акціонерне товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат".

При цьому, без залучення до процесу надання такої комунальної послуги як водовідведення очисних споруд, належних позивачеві, відповідач не в змозі здійснюватися цей процес самостійно, відтак, господарський суд дійшов правомірного висновку, що, здійснюючи за відповідача процедуру очистки стічних вод, позивач фактично надає частину комунальної послуги, тобто, фактично є її виробником.

Можливість здійснення субєктом господарювання самостійної господарської діяльності з очищення стічних вод вищезазначеними законодавчими нормами не забороняється, не обмежується і не передбачає ліцензування останньої. При цьому процедура очистки стічних вод (в частині, що надходить від Відповідача) є складовою частиною вироблення житлово-комунальних послуг, а результат такої господарської діяльності спрямований на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні водовідведенням.

Таким чином, ПАТ "ЦГЗК" є виробником житлово-комунальних послуг в розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги", у звязку з чим колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що надана ним послуга з очищення стічних вод є санітарною послугою та не підпадає під ознаки комунальної послуги у розумінні вищезазначеного Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно зі ст. 13 вищевказаного Закону залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Тобто, перелік комунальних послуг не є вичерпним, відтак твердження апелянта про відсутність такої окремої житлово-комунальної послуги як очищення стічних вод є безпідставним.

Згідно частини 2 статті 22 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" - виробник зобов'язаний укласти договір з виконавцем (споживачем) про умови надання житлово-комунальних послуг.

З огляду на викладене, правовими підставами обов'язковості укладення договору на очищення комунальних стічних вод населених пунктів між ПАТ "ЦГЗК" (виробником) та КП "Петрівське" (виконавцем) є норми Господарського кодексу України та Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що відповідач не може бути споживачем житлово-комунальних послуг, оскільки він є їх виробником. Вказане спростовується тим, що у Відповідача відсутнє відповідне обладнання і він не є виробником житлово-комунальних послуг у повному обсязі, а споживає частину їх (а саме послуги з очищення стічних вод) у Позивача.

Частиною першою статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено істотні умови договору між виконавцем/виробником та споживачем, а частиною четвертою визначено, що в разі, якщо виконавець не є виробником, відносини між ним та виробником регулюються окремим договором, який укладається відповідно до вимог цієї статті.

Отже відносини між ПАТ "ЦГЗК", як виробником послуг, та КП "Петрівське", як виконавцем, мають регулюватись виключно на договірних засадах, а вимоги до договору про надання житлово-комунальних послуг з очищення стічних комунальних вод відповідати Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Викладені обставини спростовують твердження апелянта щодо віднесення правовідносин з надання послуг по прийому та очищенню стічних вод до санітарних послуг.

Відповідно до частини 2 статті 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Згідно з частиною 2 статті 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

При формуванні тарифів для споживачів відповідно до пункту 22 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) КП "Петрівське" повинно включити прямі матеріальні витрати на очищення власних стічних вод іншими підприємствами, які плануються відповідно до укладених договорів, виходячи з необхідного обсягу подачі питної води та обсягу відведення стічних вод.

Відповідно до частини 4 статті 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі встановлення органом місцевого самоврядування тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, орган, який їх затвердив, зобов'язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам різницю між встановленим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг.

В силу до частини 5 вказаної статті видатки на відшкодування втрат підприємств, що пов'язані із встановленням тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, фінансуються за рахунок коштів відповідного місцевого бюджету. З чого слідує, що ціна на послуги по очищенню стічних вод у спірному договорі не підлягає затвердженню чи встановленню відповідними органами державної влади чи місцевого самоврядування, а погоджуються сторонами при укладенні договору.

Відповідач не спростовує зміст договору (його умови), зокрема і ціну послуги запропонованої Позивачем у його редакції договору.

Водночас при вирішенні даного спору господарський судом враховано, що розмір вартості послуги за договором розрахований Позивачем з урахуванням розміру амортизаційних відрахувань, вартості витрат на електроенергію, послуги по поточному ремонту, оплати праці, яка покриває лише собівартість послуги, що підтверджується плановою калькуляцією очищення та перекачки стічних вод (додатки №№2, 3 до договору).

Відповідно до пунктів 12 ,22 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 та зареєстрованого в Мін'юсті України 19.01.2000 за №27/4248, до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.

Таким чином, тариф формується на підставі вартості окремих послуг виробничого характеру, визначених відповідно до укладених договорів.

Отже, укладення договору з економічно обґрунтованою вартістю послуг виробничого характеру не лише не суперечить чинному законодавству, але й є основою базисного тарифу, що затверджується в установленому законодавством порядку.

Щодо дати укладення договору з 01.08.2012, то колегія суддів вважає останню правомірною, оскільки матеріалами справи підтверджено, що попередній договір діяв до 31.07.2012 року, а Відповідач продовжував отримувати послуги від Позивача після вказаної дати.

З огляду на обґрунтованість рішення господарського суду, відповідність висновків, викладених в рішенні, обставинам справи та чинному законодавству, вимоги скаржника про скасування рішення є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Петрівське" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 08.07.2015 року у справі № 912/1808/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 20.08.2015 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Н.Л. Величко

Суддя М.О. Дармін