донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

18.08.2015 справа №913/183/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3

При секретарі: Поляковій А.О.
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача:ОСОБА_4, за довіреністю ОСОБА_5, за довіреністю не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 міської ради, м. Сєвєродонецьк Луганської області
на рішення господарського суду Луганської області
від01.07.2015р.
у справі№ 913/183/15 /суддя Драгнєвіч О.В./
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Латєст", м.Сєвєродонецьк Луганської області
до ОСОБА_6 міської ради, м. Сєвєродонецьк Луганської області
провизнання недійсною додаткової угоди № 00153 від 24.06.2011р. до договору оренди земельної ділянки № 434 від 20.11.2002р., державна реєстрація від 20.11.2002р. № 434

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Латєст» звернулося до господарського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_6 міської ради Луганської області м. Сєвєродонецьк про визнання недійсним додатковою угоди до договору оренди земельної ділянки.

Рішенням господарського суду Луганської області у справі № 913/183/15 від 01.07.2015р. (суддя Драгнєвіч О.В.) позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсною з моменту укладання додаткову угоду № 00153 від 24.06.2011р. до договору оренди землі №434 від 20.11.2002р. підписаному між ОСОБА_6 міською радою та ТОВ «Латєст».

Рішення обґрунтовано доведеністю позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Сєверодонецька міська рада звернулася до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення по справі скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення по справі прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права без врахування усіх обставин справи. Зокрема посилається, що місцевий господарський суд не врахував практику та інформаційні листи Вищого адміністративного суду України, резолютивна частина рішення не відповідає вимогам ст.163 КАС України, а також вимогам, які викладені у п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі».

Ухвалою від 23.07.2015р. Донецьким апеляційним господарським судом порушено апеляційне провадження по справі № 913/183/15.

В судове засідання зявилися представники позивача, проти задоволення апеляційної скарги заперечували з підстав, викладених у запереченнях на апеляційну скаргу. Просили рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представники заявника апеляційної скарги в судове засідання не зявилися. Про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

В процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі (ст.101 ГПК України).

З огляду на наведене, судова колегія дійшла висновку щодо можливості розглянути апеляційну скаргу без участі представників відповідача.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, вислухав пояснення представників позивача судова колегія зазначає наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом, рішенням ОСОБА_6 міської ради № 1557 від 01.10.2002р. вирішено передати ТОВ «Латєст» у строкове платне користування земельну ділянку кадастровий № 441290001:04:004:0032 загальною площею 0,4315 га за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 15-В, строком на 25 років.

Відповідачем рішенням сесії двадцять четвертого скликання № 404 від 07.11.2002р. затвердженні рішення виконкому міської ради прийняті у 2002 році, в тому числі й ТОВ «Латєст».

На підставі прийнятих рішень, 20.11.2002р. між ОСОБА_6 міською радою та ТОВ «Латєст» підписано договір оренди землі № 434. Відповідно до п.1 договору, орендодавець надав, а орендар набув право на оренду земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м.Сєвєродонецьк вул. Пивоварова,15-В, загальною площею 0,4315 га.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 272 751,15грн. Згідно п.2.2 договору він укладений строком до 20.11.2027р. Відповідно до п.2.3 договору оренди, орендна плата вноситься орендарем самостійно у грошовій формі та розмірі 3 000,26грн. на рік. Розмір орендної плати може бути переглянутий при зміні індексації грошової оцінки земельної ділянки, а також у інших випадках, передбачених законодавством України.

Також судом першої інстанції встановлено, що на протязі дії зазначеного договору сторонами підписано декілька додаткових угод до цього договору.

Так, додатковою угодою № 1 від 24.03.2003р. до цього договору сторони внесли зміни до абзацу 4 п.2.3 розділу 2 щодо бюджетного рахунку.

У 2006 році сторонами укладена в додаткова угода №1/1 (без точного зазначення повної дати), якою сторони внесли зміни в п.2.3 договору оренди землі, а саме: абзаци 1, 2 змінили на Орендна плата вноситься Орендарем самостійно у грошовій формі та розмірі: 4 233,66грн. на рік. Орендна плата вноситься у такі строки: з 01.01.2006р. щомісячно в розмірі: 352,80грн. протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

За умовами додаткової угоди № 2 від 17.10.2006р. сторони змінили абзац 1 та 2 п. 2.3 «Орендна плата»: «Орендна плата вноситься Орендарем самостійно у грошовій формі та розмірі: 3480,74грн. на рік. Орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно в розмірі: 323,40грн. протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця».

Додатковою угодою № 3 (без точного зазначення повної дати) в березні 2008 року сторонами внесені зміни до абзаців 4, 5 розділу 1: Грошова оцінка земельної ділянки складає: 362762,05 гривень. Коефіцієнт орендної плати складає: 5, та в розділ 2.3, абз. 1,2 змінили на Орендна плата вноситься Орендарем самостійно у грошовій формі та розмірі: 18 138,10грн. на рік, що складає 5,00% від нормативної грошової оцінки. Орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно в розмірі 1 511,51грн. протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця. Угода діє з 01.01.2008.

За умовами додаткової угоди № 4 2009 року (без точного зазначення повної дати), сторони внесли зміни в абз.4,5 розділу 1 предмету договору, зазначивши, що грошова оцінка земельної ділянки складає 417 907,75грн. Коефіцієнт орендної плати складає: 5. Абзаци 1,2 розділу 2.3 орендна плата змінили на: орендна плата вноситься орендарем самостійно у грошовій формі в розмірі 20 895,39грн. на рік, що складає 5,00% від нормативної грошової оцінки. Орендна плата вноситься щомісячно в розмірі 1 741,28грн. протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця. Угода діє з 01.01.2009р.

Господарським судом Луганської області встановлено факт відсутності державної реєстрації у відповідності до вимог діючого законодавства вище перелічених додаткових угод.

24.06.2011р. сторони уклади додаткову угоду до договору № 434 оренди земельної ділянки від 20.11.2002р. (державна реєстрація 07.07.2011р. № 00153), за умовами якої сторони дійшли згоди про зміну вартості нормативної грошової оцінки орендованої землі на суму 561 683,55грн.

Правовою підставою для підписання додаткової угоди за її змістом стало рішення сесії ОСОБА_6 міської ради № 431 від 29.03.2011р. «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста ОСОБА_6, селища Синецький, селища Павлоград, селище ОСОБА_7, села Воєводівка» та рішення сесії ОСОБА_6 міської ради «Про затвердження коефіцієнтів орендної плати за земельні ділянки, які передаються в оренду з земель міської ради» від 28.04.2011 р. № 516.

Також сторони вирішили абзаци 1, 2 розділу 2.3 Орендна плата договору оренди землі змінити на наступну редакцію: Орендна плата вноситься орендарем самостійно у грошовій формі в розмірі: з 01.07.2011р. по 31.12.2011р. 16 850,51грн. на рік, що складає 3,00% від нормативної грошової оцінки; з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. 19 658,92грн. на рік, що складає 3,50% від нормативної грошової оцінки; з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. 22 467,34грн. на рік, що складає 4,00% від нормативної грошової оцінки; з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. 25 275,76грн. на рік, що складає 4,50% від нормативної грошової оцінки; з 01.01.2015р. 28 084,18грн. на рік, що складає 5,00% від нормативної грошової оцінки. Орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно в розмірі: з 01.07.2011р. по 31.12.2011р. 1 404,21грн., з 01.01.2012р. по 31.12 2012р. 1 638,24грн., з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. 1 872,28грн., з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. 2 106,31грн., з 01.01.2015р. 2 340,35грн., протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

Відповідно до п. 3 цієї додаткової угоди вона є невідємною частиною договору і діє з 01.07.2011р.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.08.2012р. по справі №1227/3807/2012 за адміністративним позовом ТОВ ВКФ «ЛІА» ЛТД до ОСОБА_6 міської ради про визнання незаконним рішення № 431 від 29.03.2011 та його скасування, було задоволено адміністративний позов. Визнано протиправним та скасовано рішення Двадцятої (чергової) сесії шостого скликання ОСОБА_6 міської ради на 29.03.2011р. № 431 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста ОСОБА_6, селища Синецький, селища Павлоград, селища ОСОБА_7, села Воєводівка.

Зазначена вище постанова була скасована постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.10.2012р., у задоволені позову - відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.04.2014р. постанова Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.08.2012 р. залишена в силі, постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.10.2012 р.- скасована.

У звязку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Як зазначалося вище, позовні вимоги рішенням по справі задоволено у повному обсязі.

Рішення обґрунтовано доведеністю позовних вимог.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржена додаткова угода до договору оренди була укладена на підставі рішення міської ради «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста», яким змінено (збільшено) нормативну грошову оцінку земельної ділянки та розмір орендної плати з 01.07.2011 р.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.08.2012р. у справі № 1227/3807/2012 за позовом ТОВ ВКФ «ЛІА» ЛТД до міської ради про визнання протиправним та скасування рішення задоволено позовні вимоги, та визнано протиправним та скасовано вказане рішення міськради «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста. Зазначена постанова залишена в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.04.2014р. № К/9991/65360/12.

Таким чином, 01.04.2014р. набрав чинності судовий акт, згідно з яким рішення міськради, на підставі якого було укладено додаткову угоду, скасовано, як протиправне.

Підставою для скасування зазначеного акту та визнання його протиправним стало зокрема, недотримання відповідачем (ОСОБА_6 міською радою Луганської області) вимог закону про захист охороняємих прав та інтересів всіх землекористувачів міста Сєвєрдонецька у сфері публічного-правових відносин на підставі повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Його рішення, як субєкта владних повноважень, прийнято всупереч приписам ст.ст. 15, 27 Бюджетного кодексу України, Закону України «Про оцінку земель», п.п.4.1.9 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України, п.21 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.1995р. № 213 «Про Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів», п.п.3.3. 3.8 Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, що затверджений Наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбудархітектури України, Української академії аграрних наук 27.01.2006р. №18/15/21/11, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.04.2006р. за №388/12262.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонам) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України.

Згідно зі ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Як правильно зазначив місцевий господарський суд і на цю ж обставину посилається заявник апеляційної скарги, у розгляді позовів про визнання недійсними правочинів вчинення яких було засновано на нормативно-правових актах державних та інших органів, які у подальшому скасовані (визнано не чинними або недійсними) згідно з судовими рішеннями, що набрали законної сили, господарські суди повинні виходити з того, що сам лише факт такого скасування (визнання нечинним або недійсним рішення) не може вважатися достатньою підставою задоволення позовних вимог без належного дослідження господарським судом обставин, повязаних з моментом вчинення правочину та з його можливою зміною сторонами з метою приведення у відповідність із законодавством.

Відповідність чи не відповідність правочину вимогам закону оцінюється стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину, тобто станом на 24.06.2011 р.

Договір оренди землі це договір за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закон України «Про оренду землі»).

Істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди з зазначенням кадастрового номеру, місця розташування та розміру земельної ділянки (ст.15 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до приписів частини першої ст.15, ст.21 Закону України «Про оренду землі» розмір орендної плати за землю визначається шляхом встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Положення Податкового кодексу України (підпункт 14.1.147 пункт 143,1 статті 14, пункти 288.1, 288.4 статті 288, підпункт 288.5.1, 288.5.2. пункту 288.5 статті 288) який діяв на час укладання спірної угоди, Закону України «Про оренду землі» не встановлюють конкретний розмір орендної плати за земельну ділянку, який має бути зазначений у договорі оренди. Податковий кодекс України передбачає лише порядок визначення орендної плати за землю та граничні розмірі орендної плати. Також, договором оренди землі мають визначатися форма, умови внесення орендної плати, при цьому строк внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності повинні встановлюватися відповідно до Податкового кодексу України.

Таким чином, орендна плата за користування земельними ділянками державною та комунальною власності є регульованою ціною, яка розраховується відповідно від грошової оцінки земель, а її розмір встановлюється у договорі.

Частина 1 статті 632 ЦК України, визначає, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках встановлених законом застосовуються (тарифи, ставки, тощо) які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Реалізовуючи виключні повноваження в земельних правовідносинах, ОСОБА_6 міська рада прийняла рішення № 431 від 29.03.2011р., що як уже зазначалося було визнано протиправним та скасовано постановою суду в адміністративній справі, що набрала чинності 01.04.2014р.

Підставами для скасування, як зазначалося вище, стало прийняття цього рішення всупереч приписам ст.15 Бюджетного кодексу України, Закону України «Про оцінку земель», п.п.4.1.9 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України, ст.27 Бюджетного кодексу України, п.21 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.1995р. № 213 «Про Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів», п.п.3.3. 3.8 Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, що затверджений Наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбуархітектури України, Української академії аграрних наук 27.01.2006р. № 18/15/21/11, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.04.2006р. за № 388/12262.

Оскільки рішення про встановлення нормативної грошової оцінки було скасовано, відтак з моменту прийняття воно, як нелегітимне, не може породжувати жодних правових наслідків, у тому числі у вигляді внесення змін до договорів оренди в частині встановлення розміру нормативно-грошової оцінки землі, та, відповідно, розміру орендної плати.

Крім того, введення в дію нової грошової оцінки земельної ділянки саме з 01.07.2011р. суперечить вимогам п.4.1.9 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України, а визначення її розміру вимогам п.21 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.1995р. № 213 «Про Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів», п.п.3.3. 3.8 Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, що затверджений Наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбуархітектури України, Української академії аграрних наук 27.01.2006р. №18/15/21/11, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.04.2006р. за №388/12262.

Тобто розмір орендної плати, яка була зазначена у додатковій угоді і яка є регульованої ціною, було визначено не вірно, на підставі грошової оцінки земельної ділянки, затвердження якої в подальшому було скасовано. При цьому, скасовуючи рішення судом, зокрема, було встановлено, що відповідач ОСОБА_6 міська рада Луганської області не дотримав вимог закону про захист охороняємих прав та інтересів всіх землекористувачів міста Сєвєрдонецька у сфері публічного-правових відносин на підставі повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, встановлення нового розміру орендної плати у зазначених розмірах не відповідають вимогам чинного на той час законодавства.

З огляду на наведене, місцевий господарський суд прийшов до правомірного висновку, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Судова колегія не заперечує, що зобовязання за визнаним недійсним договором оренди припиняються на майбутнє (ст.207 ГК України), проте недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю (ч.1 ст.216 ЦК України) та в разі визнання його недійсним судом, є недійсним з моменту його вчинення (ч.1 ст.236 ЦК України).

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду, що позивачем не пропущено строк позовної давності з огляду наступне.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відтак днем початку перебігу вказаного строку є дата набрання законної сили постанови суду, якою скасовано рішення № 431 від 29.03.2011 р., що було підставою для укладання спірної угоди, а саме 01.04.2014р. (дата прийняття Вищим адміністративним судом України ухвали, якою залишено в силі постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.08.2012р. про скасування рішення № 431 від 29.03.2011р.). З огляду на наведене позовну заяву подано в межах встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності.

Посилання заявника апеляційної скарги на неврахування під час прийняття рішення по цій справі інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 27.07.2010р. №1145/11/13- 10, інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.08.2010р. № 1172/11/13-10, ст.163 КАС України, практики Вищого адміністративного суд України, як на докази, що спірне рішення є незаконним та необґрунтованим, не може бути прийнято судової колегією до уваги, оскільки зазначені документи та практика не розповсюджується на розгляд справ у господарських судах України та не є обовязковою для застосування під час розгляду зазначених справ.

Заявник апеляційної скарги вважає, що резолютивна частина рішення не відповідає вимогам ст.163 КАС України, а також вимогам, викладені у п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 р. 3 14 «Про судове рішення у цивільній справі».

Проте, вимоги до змісту рішення з цивільної справи, як і вимоги до змісту постанови суду адміністративної юрисдикції, не є однаковими з вимогами до змісту рішення, який приймається саме господарським судом. Вимоги до змісту рішення викладені у статті 84 ГПК України «Зміст рішення». Судова колегія бере до уваги, що заявник апеляційної скарги не зазначив, яким вимогам саме ст.84 ГПК України не відповідає оскаржуване ним рішення.

З огляду на наведене, твердження заявника апеляційної скарги про порушення та неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в звязку з чим Донецький апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення місцевого господарського суду .

Результати розгляду апеляційної скарги оголошено в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 міської ради м. Сєвєродонецьк Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від 01.07.2015р. у справі №913/183/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 01.07.2015р. у справі №913/183/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на адресу Вищого господарського суду України протягом 20 днів через Донецький апеляційний господарський суд

Головуючий суддя О.І. Склярук

Судді: Н.М. Дучал

ОСОБА_3

Надруковано: 5 прим.:

1. позивачу

1. відповідачу

1. ДАГС

1. до справи

1. ГСЛО