РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2015Справа №910/15077/15

За позовомЗаступника військового прокурора Криворізького гарнізону в інтересах держави в особі: 1. Міністерства внутрішніх справ України 2. Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «Тактичні системи»
Простягнення 19 980,00 грн.
Суддя Спичак О.М.
Представники сторін:
від позивача-1: не з`явився;
від позивача-2: не з`явився;
від відповідача: Баньковський А.А. дов. № 1 від 05.05.2015 р.;
прокурор: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник військового прокурора Криворізького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тактичні системи» про визнання недійсним договору купівлі-продажу тактичних окулярів № 237 від 12.12.2014 р. в частині включення в оплату податку на додану вартість, а також просив стягнути з відповідача на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України грошові кошти у розмір 19 980,00 грн.
Ухвалою суду від 15.06.2015 року було порушено провадження у справі № 910/15077/15 та призначено її до розгляду на 10.07.2015 року.
Представник позивача-1 08.07.2015 року через канцелярію суду подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а в судовому засіданні 10.07.2015 року надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.
Представник позивача-2 10.07.2015 року через канцелярію суду подав письмові пояснення по справі, а в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача 09.07.2015 року подав відзив на позовну заяву, а в судовому засіданні 10.07.2015 року подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а також надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд у їх задоволенні відмовити.
Прокурор в судове засідання 10.07.2015 року не з`явився, проте 06.07.2015 року через канцелярію суду подав письмові підтвердження відсутності аналогічного спору.
Крім того, представники сторін у даному судовому засіданні подали спільне письмове клопотання про продовження строку вирішення спору, яке судом розглянуто та задоволено.
У зв`язку з неявкою в судове засідання представників сторін, суд задовольнив клопотання представника відповідача та відклав розгляд справи до 13.07.2015 р.
Представник позивача через канцелярію суду 02.07.2015 р. подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а в судовому засіданні 13.07.2015 р. надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача у дане судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
У зв`язку з неявкою в судове засідання прокурора, суд відклав розгляд справи до 27.08.2015 р.
Представник позивача-2 у судове засідання 10.08.2015 р. не з`явився, проте 10.08.2015 р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача Державну фінансову інспекцію в Дніпропетровській області.
Вирішення клопотання про залучення третьої особи представник відповідача залишив на розсуд суду.
Судом було розглянуто та відмовлено в задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, оскільки рішення у даній справі ніяким чином не вплине на права та обов`язки останньої.
Представник відповідача через канцелярію суду подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а в судовому засіданні 13.07.2015 р. надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав позовні вимоги у повному обсязі.
Представник позивача-1 та прокурор у судове засідання 27.08.2015 р. не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином.
Згідно з абзацом 4 пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-08/140 від 15.03.2010 року «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.
Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.
В судовому засіданні 27.08.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:
12.12.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тактичні системи» (продавець) та Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (покупець) було укладено договір № 237 купівлі-продажу тактичних окулярів, відповідно до умов якого продавець зобов`язався в зумовлені даним договором строки поставити та передати у власність покупця оптичні вироби (тактичні (стрілецькі) окуляри Wolfsprider, два скла прозоре та сонцезахисне (код товару 32.50.4) в кількості 100 (сто) штук по ціні 1 198,80 грн. включаючи ПДВ за одиницю.
Пунктом 2.1. договору встановлено, що продавець зобов`язаний: п. 2.1.1. вчасно і в повному обсязі передати покупцю товар, що відповідає умовами цього договору та всі документи на товар, що постачається; п.2.1.2. при передачі товару продавець повинен надати наступні документи: рахунок, видаткову накладну; п. 2.1.3. замінити неякісний товар.
Згідно з пунктом 2.2. договору, покупець зобов`язаний: п.2.2.1 прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або право відмови від договору, і здійснити за нього оплату в строки й порядку, передбачені цим договором; п. 2.2.2. в разі виявлення товару неналежної якості, скласти відповідний акт та негайно повідомити про це продавця.
У відповідності до п.3.1. договору загальна сума за цим договором становить 119 880 грн. (сто дев`ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят) гривень 00 копійок. Сума зазначена з урахуванням ПДВ-20%.
На виконання умов договору, відповідач поставив та передав в строки, погоджені сторонами, у власність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України тактичні(стрілецькі) окуляри «Volfspider», два скла - прозоре та сонцезахисне (код товару 32.50.4) в кількості 100 (сто) штук по ціні 1198,80 коп., включаючи ПДВ, за одиницю, в свою чергу, Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України теж було виконано свої зобов`язання за договором, а саме: прийнято товар та здійснено за нього оплату - 99 900,00 грн. ціна товару та податок на додану вартість 20% - 19 980,00 грн., а всього - 119 880,00 грн. з ПДВ.
В обґрунтування поданого позову прокурором зазначено про те, що відповідно до внесених змін до Податкового кодексу України щодо спеціальних засобів індивідуального захисту та лікарських засобів, доповнено підрозділом 2 розділу ХХ «Прикінцеві положення» Податкового кодексу України пунктом 32 відповідно до якого тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України продукції оборонного призначення, визначеної такою згідно з пунктом 9 статті 1 Закону України «Про державне оборонне замовлення», що класифікується за такими групами, товарними позиціями та підкатегоріями УКТ ЗЕД:
групи 90 (тільки для біноклів, приладів нічного бачення, тепловізорів, захисних окулярів та аналогічних оптичних виробів, телескопічних прицілів та інших оптичних пристроїв для військової зброї, якщо вони не поставлені разом із військовою зброєю, для якої вони призначені, інші оптичні, навігаційні та топографічні прилади та інструменти, що використовуються в оборонних цілях).
Дія режиму звільнення від оподаткування поширюється, зокрема, на продукцію оборонного призначення, яка перебувала під митним контролем, але не була випущена для вільного обігу на митній території України до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування продукції оборонного призначення».
Прокурор зазначає, що пп. 3.1 п. 3 «Ціна та загальна сума договору» договору повністю не відповідає вимогам Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування продукції оборонного призначення» в частині включення в оплату податку на додану вартість.
Разом з тим, всупереч вищезазначеним нормам закону ТОВ «Тактичні системи» в ціну договору було включено та нараховано податок на додану вартість.
Перевіркою фінансово-господарської діяльності Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка була проведена Криворізькою об`єднаною державною фінансовою інспекцією встановлено, що оплата за договором № 237 купівлі-продажу тактичних окулярів від 12.12.2014 р. була проведена з порушенням законодавства, а саме: товар переданий за договором купівлі-продажу тактичних окулярів підлягає звільненню від нарахування та сплати ПДВ, відповідно до п. 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України.
Позивачем-2 на адресу відповідача було направлено письмовий запит про надання роз`яснень щодо підстав включення податку на доданку вартість.
У відповідь на зазначений лист відповідачем зазначено про те, що поставлені згідно договору від 12.12.2014 р. № 237 тактичні (стрілецькі) окуляри були придбані постачальником у червні 2014 р., тобто до набрання чинності законодавчими змінами щодо порядку оподаткування продукції оборонного призначення. Також в заперечення наведених позивачем-2 доводів щодо безпідставності включення у ціну товару ПДВ, відповідачем зазначено про те, що в договорі не було зазначено цільове використання продукції (використання в оборонних цілях при проведенні антитерористичної операції).
За таких обставин заступник прокурора в інтересах Міністерства внутрішніх справ та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тактичні системи» про визнання недійсним договору купівлі-продажу тактичних окулярів № 237 від 12.12.2014 р. в частині включення в оплату податку на додану вартість, а також просив стягнути з відповідача на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України грошові кошти у розмір 19 980,00 грн.
Відповідач проти позовних вимог заперечив у повному обсязі з підстав наведених вище.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з огляду на наступне.
Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 статті 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) та сплатити за нього певну грошову суму.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується прокурором, станом на момент звернення з даним позовом договір купівлі-продажу тактичних окулярів № 237 від 12.12.2014 року сторонами виконаний в повному обсязі продукція (тактичні (стрілецькі) окуляри «Wolfspider», два скла прозоре та сонцезахисне (код товару 32.50.4) в кількості 100 (сто) штук по ціні 1 198,80 грн. поставлена відповідачем, що підтверджується видатковою накладною № 156 від 12.12.2014 на суму 119 880, 00 грн. та оплачена військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Пунктом 32 Підрозділу 2 розділу XX «Прикінцеві положення» Податкового кодексу України (із змінами внесеними Законом України від 02.09.2014 року № 1658-VІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування продукції оборонного призначення»), вбачається, що тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України продукція оборонного призначення, визначена такою згідно з пунктом 9 статті 1 Закону України «Про державне оборонне замовлення», що класифікується за такими групами, товарними позиціями та під категоріями УКТ ЗЕД:
групи 90 (тільки для біноклів, приладів нічного бачення, тепловізорів, захисних окулярів та аналогічних оптичних виробів, телескопічних прицілів та інших оптичних пристроїв для військової зброї, якщо вони не поставлені разом із військовою зброєю, для якої вони призначені, інші оптичні, навігаційні та топографічні прилади та інструменти, що використовуються в оборонних цілях);
Відповідно до ч. 3 Закону України від 02.09.2014 року №1658-VІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування продукції оборонного призначення», встановлено, що цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та поширюється у тому числі на продукцію оборонного призначення, яка перебувала під митним контролем, але не була випущена для вільного обігу на території України до дня набрання чинності цим Законом, крім тієї, що підпадає під визначення пункту 2 цього Закону.
Дата набрання чинності Закону України від 02.09.2014 року № 1658-V11 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування продукції оборонного призначення» - 25.09.2014 р. (офіційне опублікування: Голос України, 2014, 09, 25.09.2014 N 183, Урядовий кур`єр, 2014, 10, 03.10.2014 N 182, Офіційний вісник України, 2014, N 78 (07.10.2014), ст. 2224; Відомості Верховної Ради України, 2014, N 41-42 (17.10.2014), ст. 2027)
Відповідно до статті 74 Митного кодексу України, імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.
Частиною 2 ст. 76 Митного кодексу України встановлено, що підтвердженням українського статусу товарів, зазначених у частині першій цієї статті, є митна декларація, за якою ці товари випущено у вільний обіг.
З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що товар, який був поставлений Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України згідно договору № 237 купівлі-продажу тактичних окулярів від 12.12.2014 р., було імпортовано (завезено) на митну територію України у серпні 2014 року, та випущено у вільний обіг в серпні місяці 2014 р., що підтверджується митною декларацією 125120105/4/317842 від 11.08.2014р., тобто до прийняття відповідних змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування продукції оборонного призначення.
У зв`язку з наведеним відповідачем було здійснено облік податку на додану вартість на загальних підставах, а грошові кошти від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надходили на рахунки підприємства з податком на додану вартість, у зв`язку з чим податкові зобов`язання визначені в декларації з податку на додану вартість та сплачені до бюджету у повному обсязі. Зазначене підтверджується наявною в матеріалах справи копією податкової накладної № 154 від 23.12.2014 р. та квитанцією № 1 про прийняття зазначеної податкової накладної.
Крім того, згідно роз`яснень ДПІ у Шевченківському районі Головного Управління ДФС у м. Києві від 27.03.2015 року №10634/10/26-59-06-24 та Державної фіскальної служби України від 24.06.2015 року №1397/6/99-99-19-03-02-15, для застосування пільгового режиму оподаткування ПДВ відповідно до п. 32. підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, в договорі на поставку продукції оборонного призначення необхідно зазначити, що вказана продукція постачається для використання в оборонних цілях при проведенні антитерористичної операції та/або при запровадженні воєнного стану. Якщо немає такої описки, повинен бути інший підтверджуючій документ про використання цього товару в оборонних цілях при проведенні антитерористичної операції та/або при запровадженні воєнного стану.
Разом з тим, в договорі відсутні посилання на те, що тактичні (стрілецькі) окуляри «VoIfspider», два скла - прозоре та сонцезахисне, в кількості 100 штук, постачаються для використання в оборонних цілях при проведення антитерористичної операції та/або при запровадженні воєнного стану. Доказів про протилежного матеріали справи не містять.
Також слід зазначити, що згідно платіжних доручень № 556 від 08.08.2015 р. та № 558 від 11.08.2016 відповідачем на рахунок Київської регіональної митниці було сплачено державне мито за митне оформлення товару, в тому числі і податок на додану вартість.
Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
У статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Вирішуючи спір про визнання угоди (правочину) недійсною, господарський суд встановлює наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. При цьому обставини, що мають істотне значення для вирішення спору повинні підтверджуватись сторонами належними та допустимими доказами відповідно до вимог статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України.
З огляду на те, що товар, який був поставлений Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України згідно договору № 237 від 12.12.2014 р., було імпортовано (завезено) на митну територію України до прийняття відповідних змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування продукції оборонного призначення, то суд приходить до висновку, що відповідач правомірно оформив операції з постачання за договором з урахуванням ПДВ, а тому посилання Заступника військового прокурора Криворізького гарнізону на те, що п.3.1. п. 3 договору повністю не відповідає вимогам Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування продукції оборонного призначення» в частині включення в оплату податку на додану вартість є безпідставним та необґрунтованими.
Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу тактичних окулярів № 237 від 12.12.2014 р. в частині включення в оплату товару податку на додану вартість, тому позовні вимоги в частині застосування реституції також задоволенню не підлягають.
Керуючись, ст.ст. 32, 33, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено
01.09.2015 р.

Суддя О.М. Спичак