КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2015 р. Справа№ 910/9569/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Зубець Л.П.

Шевченка Е.О.

при секретарі Царук І.О.

Представники сторін:

позивача: Олареско М.І.- представник за довіреністю;

відповідача: не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Центральне регіональне управління" ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит"

на рішення господарського суду міста Києва від 02.06.2015

у справі № 910/9569/15 (головуючий суддя: Головатюк Л.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газтрон - Україна"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

про зобов'язання виконати умови договору та стягнення 85 977,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.06.2015 у справі № 910/9569/15 позов задоволено повністю, зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" виконати платіжне доручення № 201 від 24.02.2015 та перерахувати на поточний рахунок Житомирської митниці ДФС, відкритий в ГУ ДКСУ у м. Києві, передплати за митне оформлення в сумі 3 000 000, 00 грн. (реквізити платежу: отримувач - Житомирська митниця ДФС, код отримувача - 39421140, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку - 820019, рахунок № 8980) та виконати платіжне доручення № 203 від 24.02.2015 та перерахувати на поточний рахунок Харківської митниці ДФС, відкритий в ГУ ДКСУ у м. Києві, передплату за митне оформлення в сумі 3 141 228, 28 грн. (реквізити платежу: отримувач Харківська митниця ДФС, код отримувача - 38633709, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку - 820019, рахунок № 8980. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газтрон - Україна" 552 710 (п'ятсот п'ятдесят дві тисячі сімсот десять) грн. 55 коп. пені та 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. витрат по оплаті судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Центральне регіональне управління" ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва в частині стягнення пені та прийняти нове рішення, яким відмовити у стягненні з банку пені у розмірі 552710,55 грн.

Скарга мотивована порушенням господарським судом міста Києва норм матеріального права в частині задоволення вимог щодо стягнення пені.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Центральне регіональне управління" ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Ткаченка Б.О., Шевченка Е.О.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2015р., у зв'язку з перебуванням суддів Ткаченка Б.О. та Шевченка Е.О. у відпустці сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/9569/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Агрикова О.В., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 10.08.2015.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015р., у зв'язку з перебуванням суддів Агрикової О.В. та Чорногуза М.Г. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/9569/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Зубець Л.П., Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження.

07.08.2015 представником скаржника через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку із неможливості явки представника в судове засідання на призначений час.

Розглянувши клопотання представника скаржника про відкладення розгляду справи суд відзначає, що неможливість представника бути присутнім у судовому засіданні не є підставою для відкладення розгляду справи в розумінні ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оскільки, у даному випадку, скаржник має можливість скористатись правилами ст. 28 Господарського процесуального кодексу України та ст. 244 Цивільного кодексу України.

З метою не порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку, керуючись ст. 75 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів вважає за необхідне здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними в справі документами та за відсутності представника скаржника.

10.08.2015 представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просила оскаржуване рішення зали шити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів встановила наступне.

13.06.2006 між відповідачем - Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит", як банком, та позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Газтрон - Україна", як клієнтом було укладено договір № 23/018 на розрахунково-касове обслуговування (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого банк відкриває клієнту поточний рахунок в національній валюті № 8980 зобов'язується здійснювати розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку згідно тарифів банку в порядку і на умовах, визначених договором.

Договір укладено сторонами шляхом підписання єдиного документа, він є чинним, та у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.

Згідно із пунктом 2.1. договору банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунку в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

У відповідності до п. 2.2. договору списання банком грошових коштів з рахунку здійснюється за дорученням клієнта або без його доручення у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Згідно зі п. п. 3.3.2., 3.3.3 договору банк, також, взяв на себе зобов'язання виконувати за дорученням клієнта розрахункові, касові та інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами по рахунку клієнта відповідно до вимог чинного законодавства України та договору, на підставі належним чином оформлених платіжних документів клієнта та належним чином виконувати умови договору; здійснювати розрахунково-касове обслуговування рахунку у визначений час з 9.00 до 15.00 крім суботи, неділі та святкових і неробочих днів.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором, сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

24.02.2015 позивач надав відповідачу супровідним листом вих. № 24/02 - 6 від 24.02.2015 (вх. № 1-23/18870 від 24.02.2015) розрахункові документи для їх виконання, а саме: платіжні доручення № 201 від 24.02.2015 про перерахування коштів на суму 3 000 000, 00 грн., № 203 від 24.02.2015 про перерахування коштів на суму 3 141 228, 28 грн. Вказані платіжні доручення були одержані банком 24.02.2015.

Станом на 26.02.2015 у позивача на рахунку № 8980 знаходилися грошові кошти в розмірі 6140949,28 грн., а станом на 27.05.2015 залишок на рахунку становить 6225774,51 грн., що підтверджується Довідкою про стан рахунку та виписками по особовому рахунку, які наявні у матеріалах справи, отже на рахунку була наявна достатня сума грошових коштів для виконання платіжних доручень позивача.

Однак, в порушення умов договору, вказані платіжні доручення відповідачем виконані не були, що не заперечується відповідачем, і матеріали справи також не містять доказів надання відповідачем обґрунтованої відмови, з встановлених законом підстав, щодо їх невиконання.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача зобов'язати відповідача виконати платіжні доручення № 201 від 24.02.2015 про перерахування коштів на суму 3000000,00 грн., № 203 від 24.02.2015 про перерахування коштів на суму 3141228,28 грн. та про стягнення з відповідача на користь позивача 552710, 55 грн. пені в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу на підставі п. 32.2. ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" за прострочення на 90 календарних днів (згідно заяви про уточнення позовних вимог від 27.05.2015, оціненої судом першої інстанції як заява про збільшення розміру позовних вимог).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (далі - Закон), банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Відповідно до ст.ст. 21, 22 Закону, ініціювання переказу проводиться, зокрема, шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа. За приписами п. 22.7 ст. 22 Закону, у разі відмови з будь-яких причин у прийнятті розрахункового документа банк має повернути його ініціатору не пізніше наступного операційного дня банку із зазначенням причини повернення.

Як вірно встановлено господарським судом міста Києва, матеріали справи не містять доказів відмови відповідача у прийнятті до виконання платіжних доручень № 201 від 24.02.2015 про перерахування коштів на суму 3000000,00 грн., № 203 від 24.02.2015 про перерахування коштів на суму 3 141228, 28 грн. та повернення їх позивачу без виконання з встановлених законом та договором підстав.

Відповідно до ст. 30 Закону, переказ вважається завершеним, зокрема, з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача.

Згідно зі ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. При цьому, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Частиною 3 статті 1068 ЦК України, встановлено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Отже, оскільки умовами договору не передбачено іншого, то відповідач був зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, в день його надходження.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України, у разі, зокрема, порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Нормами ст.1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів, що відповідач 24.02.2015 мав передбачені законом підстави обмежувати права позивача щодо розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на рахунку останнього.

Отже, не виконанням наданих позивачем платіжних доручень № 201 від 24.02.2015 про перерахування коштів на суму 3 000 000, 00 грн., № 203 від 24.02.2015 про перерахування коштів на суму 3 141 228, 28 грн., та не перерахуванням коштів за вказаними у них реквізитами, враховуючи наявність достатньої суми коштів для цього на рахунку позивача, є порушенням з боку відповідача встановлених договорами укладеними між сторонами та Законом зобов'язань щодо повного та вчасного здійснення розрахунково-касового обслуговування позивача, а відтак, позовна вимоги про зобов'язання виконати платіжні доручення вказані позивачем в позовній заяві, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи відповідача стосовно спливу строку виконання платіжних доручень обґрунтовано відхилені господарським судом міста Києва, оскільки на момент подання відповідних платіжних доручень строк їх виконання не сплив.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 552710,55 грн. пені в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу на підставі п. 32.2. ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" за прострочення за 90 календарних днів (з 27.02.2015 по 27.05.2015) також обґрунтовано задоволені судом з посиланням на ст.ст.230, 231 ГК України, оскільки відповідно до п. 8.4 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів, а п. 32.2. ст. 32 вказаного закону визначає, що у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 % суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 % суми переказу, якщо інший договір пені не обумовлений договором між ними.

Украдений між сторонами договір містить положення про те, що у разі його порушення сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Доводи відповідача, викладені у апеляційні скарзі, стосовно того, що відсутність заперечень з боку позивача щодо нарахування йому 0, 4 % річних на суму грошових коштів, що перебувають на його рахунку, як на вільний залишок відповідно до п. 20 Тарифів комісійної винагороди по обслуговуванню клієнтів (юридичних осіб) у національній валюті, є прийняттям позивачем (розуміючи їх правову природу) відповідних зобов'язань відповідача відхиляються судом, як такі що не ґрунтуються на договорі та законі.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Таким чином, наведене вище та докази, які містяться в матеріалах справи, спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 02.06.2015 у справі № 910/9569/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Центральне регіональне управління" ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 02.06.2015 у справі № 910/9569/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/9569/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Л.П. Зубець

Е.О. Шевченко