ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2015 року Справа № 904/4033/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сизько І.А. (доповідач),

суддів: Виноградник О.М., Джихур О.В.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від відповідача: ОСОБА_1 представник, довіреність №16/8 від 05.01.2015р.;

представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ДІОЛА на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2015р. по справі №904/4033/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ДІОЛА, с. Новопілля, Криворізький район, Дніпропетровська область

до публічного акціонерного товариства ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про визнання недійсним третейського застереження, визначеного в пункті 7.2. договору №1965 від 31.12.2013р.

ВСТАНОВИВ:

В травні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю ДІОЛА (далі ТОВ ДІОЛА) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до публічного акціонерного товариства ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ (далі ПАТ ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ) про визнання недійсним третейського застереження, визначеного в пункті 7.2. договору №1965 від 31.12.2013р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2015р. по справі №904/4033/15 (суддя Фещенко Ю.В.) в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог господарський суд виходив з того, що позивач не довів наявність правових підстав, з якими закон повязує недійсність третейського застереження, визначеного в п. 7.2. договору №1965 від 31.12.2013р.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ ДІОЛА звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2015р. по справі №904/4033/15 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ ДІОЛА задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що до договору не було додано регламент Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації Регіональна правова група; при укладанні договору №1965 не було закріплено письмово регламент Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації Регіональна правова група, в тексті договору не міститься посилання на те, що сторонам відомий зміст зазначеного регламенту, не міститься вказівки про те, що зазначений регламент є невідємною частиною договору, отже, позивач не був ознайомлений зі статутними документами третейського суду та не мав інформації про склад органів управління, тому був позбавлений права свідомого вибору та волевиявлення при підписанні договору з третейським застереженням; підписаний позивачем договір №1965 порушує принцип добровільності третейської угоди; третейське застереження в договорі №1965 звужує права сторін на судовий захист, що суперечить вимогам ст. 55 Конституції України та ст. 1 Господарського процесуального кодексу України; умови судового захисту у третейському суді підписані позивачем помилково, є несправедливими, не відповідають його волевиявленню та такими, щодо яких сторонами не досягнуто згоди.

В відзиві на апеляційну скаргу ПАТ ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2015р. по справі №904/4033/15 залишити без змін, у задоволенні апеляційної скарги ТОВ ДІОЛА відмовити.

25.08.2015р. представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання ТОВ ДІОЛА було повідомлене належним чином (а.с. 170).

25.08.2015р. на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшло клопотання від ТОВ ДІОЛА про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Враховуючи факт належного сповіщення сторін про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути за відсутності представника позивача.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

31.12.2013р. між ПАТ ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ (постачальник) та ТОВ ДІОЛА (покупець) укладений договір №1965, за умовами якого постачальник зобовязується передати, а покупець прийняти та оплатити згідно умов договору товар, зазначений в специфікаціях (додаткових угодах) до договору (п. 1.1. договору).

В п. 7.2. договору сторони погодили, що всі неврегульовані шляхом перемовин спори, розбіжності, вимоги та претензії, які виникають за договором або у звязку з ним, в тому числі, відносно його укладення, виконання, порушення його умов, припинення або визнання його недійсним, підлягають вирішенню в Постійно діючому Регіональному Третейському суді України при Асоціації Регіональна правова група, у відповідності з регламентом вказаного суду.

Позивач просить визнати третейське застереження, визначене в п. 7.2 договору №1965 від 31.12.2013р., недійсним, посилаючись на те, що третейське застереження позбавляє позивача права на судовий захист, суперечить вимогам статей 2 та 12 Закону України Про третейські суди, Конституції України, оскільки на момент укладення договору та включення до нього третейського застереження між сторонами не існувало жодного спору, до договору не було додано регламент третейського суду, позивач не був ознайомлений зі змістом регламенту та статутними документами третейського суду, що позбавило його права свідомого вибору та волевиявлення при підписанні договору.

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно частин 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей.

Стаття 627 Цивільного кодексу України встановлює, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч. 2 ст. 1, ч. 1 ст. 2 Закону України Про третейські суди до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом; третейська угода угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Статтею 5 Закону України Про третейські суди передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Відповідно ст. 12 Закону України Про третейські суди, третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди. За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту. Третейська угода укладається у письмовій формі та вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року №1-рп/2008 у справі №1-3/2008 за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого ст. 2, ст. 3, пункту 9 ст. 4 та розділу VIII Третейське самоврядування Закону України Про третейські суди (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (ст. 17 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, ст. 6 Закону України Про третейські суди), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина пята ст. 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина друга ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Можливість передачі спору на вирішення третейського суду передбачена також і ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених п. 4 ч. 1 цієї статті, та інших спорів, передбачених законом.

Договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду за захистом (правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 06.06.2012р. у справі №6-50цс12-1).

Договір №1965 від 31.12.2013р. підписаний обома сторонами без розбіжностей і зауважень, а спірне третейське застереження, викладене в п. 7.2 договору, за формою і змістом не суперечить положенням ст. 12 Закону України Про третейські суди, інші підстави для визнання його недійсним також відсутні. ТОВ ДІОЛА належним чином не доведено, а судом не встановлено, що оскаржуване третейське застереження якимось чином порушує його права. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про невідповідність волевиявлення позивача під час підписання договору його внутрішній волі.

Відповідно преамбули регламенту Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації Регіональна правова група, затвердженого зі змінами рішенням Ради Асоціації Регіональна правова група від 16.03.2013р. (протокол № 26), Постійно діючий Регіональний Третейський суд України при Асоціації Регіональна правова група є недержавним незалежним органом, який утворено з метою його діяльності для вирішення спорів щодо захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб. Третейський суд здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Закону України Про третейські суди, Положення про Постійно діючий Регіональний Третейський суд України при Асоціації Регіональна правова група і регламенту.

Щодо посилання скаржника на відсутність можливості ознайомитись з регламентом Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації Регіональна правова група, а також на те, що відповідний регламент не міститься в додатках до договору №1965 від 31.12.2013р., то ч. 2 ст. 12 Закону України Про третейські суди не містить імперативних вказівок про викладення регламенту третейського суду у тексті договору чи самого третейського застереження. Регламент є документом, що містить правила вирішення спорів конкретним третейським судом, затверджується цим третейським судом і не потребує додаткового схвалення сторонами третейського розгляду.

Крім того, відповідно ст. 10 Закону України Про третейські суди положення про постійно діючий третейський суд та регламент третейського суду затверджуються його засновником і публікуються. Регламент вказаного третейського суду загальнодоступний та розміщений в мережі Інтернет за адресою: http://www.rpgua.com/uk/node/67. Отже, ТОВ ДІОЛА не було позбавлено можливості ознайомитись зі змістом регламенту третейського суду як до моменту укладення договору, так і після його укладення.

Слід також зауважити, що факт необізнаності позивача з регламентом третейського суду та відсутність регламенту третейського суду у сторін такої угоди, не є правовою підставою для визнання третейського застереження недійсним відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України.

За викладених обставин колегія суддів вважає правомірною та обґрунтованою відмову суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог ТОВ ДІОЛА з підстав їх недоведеності.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ДІОЛА, с.Новопілля, Криворізький район, Дніпропетровська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2015р. у справі №904/4033/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя І.А. Сизько

Суддя О.М. Виноградник

Суддя О.В. Джихур

( Повний текст постанови складений 26.08.2015р.)