ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.08.2015 р. Справа№ 30/59

За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та гарантія, м. Київ

про заміну сторони (стягувача) у виконавчому проваджені по справі № 30/59

За позовом: ВАТ Селянський комерційний банк Дністер, м. Львів

до відповідача: ОСОБА_1 Інтеркарпатсервіс, смт. Славське, Сколівський район

про стягнення 900000,00 дол. США (6930000,00 грн.) та 145000,00 євро (1413265,70 грн.)

Суддя Н.Мороз

при секретарі М.Потикевич

Представники:

Від заявника: ОСОБА_2

Від позивача (стягувача): н/з

Від відповідача (боржника): н/з

Суть спору:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», м. Київ подано заяву про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні по справі № 30/59 за первісним позовом ВАТ „Селянський комерційний банк „Дністер, м.Львів до відповідача ОСОБА_1 „Інтеркарпатсервіс, смт.Славське, Сколівський район про стягнення 900000,00 дол. США (6930000,00 грн.) та 145000,00 євро (1413265,70 грн.); за зустрічним позовом: ОСОБА_1 „Інтеркарпатсервіс, смт.Славське, Сколівський район до відповідача: ВАТ „Селянський комерційний банк „Дністер, м. Львів про визнання недійсним кредитного договору №57560/1 від 10.11.2006р.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 20.07.2015р. заяву прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 11.08.2015р.

З метою обєктивного та всестороннього вирішення спору, зясування всіх обставин справи розгляд заяви відкладався ухвалою суду від 11.08.2015р.

Представник заявника в судове засідання зявився, заяву про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні підтримав з підстав, наведених у заяві та письмових поясненнях, заяву просить задоволити. Крім того, 11.08.2015р. через службу діловодства представник заявника подав супровідний лист з долученими документами, а саме, витяг про включення ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, нотаріально засвідчену копію договору купівлі - продажу права вимоги №114 від 07.03.2014р.

Представник позивача (ВАТ Селянський комерційний банк Дністер) в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив. Вимоги ухвал суду від 20.07.2015р. та 11.08.2015р. не виконав.

Відповідач (боржник) явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив. Вимоги ухвал суду не виконав.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, суд встановив:

Рішенням господарського суду Львівської області від 24.12.2009р. у справі №30/59 первісний позов ВАТ «Селянський комерційний Банк «Дністер» до ОСОБА_1 „Інтеркарпатсервіс» задоволено повністю та стягнуто з відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю „Інтеркарпатсервіс на користь Відкритого акціонерного товариства „Селянський комерційний банк „ДНІСТЕР - 900000,00 доларів США заборгованості по кредитній лінії, 145000,00 євро заборгованості по кредитній лінії, 25500,00 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В зустрічному позові відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.04.2010р. рішення господарського суду від 24.12.2009р. по справі №30/59 частково змінено, а саме: пункт 2 резолютивної частини рішення після слів: « 900 000,00 доларів США» доповнено словами: «еквівалент у гривні 6 930 000,00грн.» та пункт 3 резолютивної частини рішення після слів: « 145 000,00 євро» доповнено словами: «еквівалент у гривні 1 413 265,70грн.». Доповнено рішення господарського суду Львівської області від 24.12.2009р. п.8 «В частині позовних вимог ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» про стягнення 230 000,00грн. витрат на послуги адвоката відмовити». В решті рішення господарського суду Львівської області від 24.12.2009р. залишено без змін.

27.04.2010р. на примусове виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 01.04.2010р. видано накази по справі №30/59.

07.03.2014р. між Відкритим акціонерним товариством „Селянський комерційний банк „ДНІСТЕР (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (новий кредитор) укладено договір купівлі продажу права вимоги №114.

Відповідно до п.2.3. договору, первісний кредитор відступає за плату, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові відповідно до контракту, укладеного між первісним кредитором та боржником, а також відповідно до договору забезпечення. Станом на 07.03.2014р. загальна заборгованість боржника перед первісним кредитором за контрактом складає 36955031,07 грн. (п.2.4. договору).

У відповідності до п.2.5. договору,новий кредитор зобовязується сплати первісному кредитору вартість договору в порядку та в строки, передбачені п.4.1. договору, а первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги. Пунктом 4.1. договору передбачено, за право вимоги, що відступається за договором, новий кредитор сплачує первісному кредитору вартість договору в наступному порядку: 250000,00 грн. після передачі усіх документів по контракту, але не раніше 13.03.2014р.; 250000,00 грн. після здійснення відступлення по усім договорам забезпечення до контракту.

Згідно п.2.7. договору, до нового кредитора переходить право вимоги в обсязі і на умовах, що існувало на дату відступлення, зокрема, але не обмежуючись, до нового кредитора переходять усі вимоги, що повязані з правом вимоги (зокрема, але не обмежуючись, право вимоги відшкодування витрат, повязаних з предявленням вимоги за основним зобовязанням і зверненням стягнення; витрат на утримання і збереження предмета обтяження; витрат на страхування; збитків, завданих порушенням основного зобовязання чи умов договору забезпечення), передбачені контрактом, договором забезпечення та чинним законодавством.

Пунктом 3.1. договору передбачено, на підтвердження наявності права вимоги у нового кредитора після підписання договору сторони укладають акт прийому-передачі права вимоги (додаток №3). Сторони узгодили, що кожна передача документів визначених пунктом 3.1. договору оформляється шляхом підписання сторонами актів прийому-передачі документів повноважними представниками сторін в момент фактичної передачі зазначених документів (п.3.1.10).

Згідно додатку №2 до договору купівлі продажу права вимоги №114 від 07.03.2014р. визначений перелік боржників та контрактів відносно яких виникло право вимоги кредитора та права вимоги за якими відступаються до нового кредитора ОСОБА_1 «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», серед яких, зокрема, права вимоги за кредитним договором №57560/1 від 10.11.2006р. укладеним між первісним кредитором ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» та боржником - ОСОБА_1 «Інтеркарпатсервіс».

Як вбачається з додатку №2 до договору купівлі продажу права вимоги №114 від 07.03.2014р., станом на 07.03.2014р. за кредитним договором №57560/1 від 10.11.2006р. заборгованість ОСОБА_1 «Інтеркарпатсервіс» становить 9455310,37 грн.

Заявник посилаючись на вказані обставини, в порядку ст. 25 ГПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», просить замінити стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення господарського суду Львівської області від 24.12.2009р. по справі №30/59 Відкрите акціонерне товариство «Селянський комерційний банк «Дністер» на - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та гарантія.

Згідно ст. 512 ЦК України, однією з підстав заміни кредитора у зобов'язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом

У відповідності до норм ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України).

Стаття 517 ЦК України передбачає, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобовязанні допускається протягом усього часу існування зобовязання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобовязанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобовязання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії (Постанова Верховного суду України від 19.08.2014р. №923/945/13)

Як на підставу для заміни стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення господарського суду Львівської області від 24.12.2009р. по справі №30/59 заявник посилається на договір купівлі продажу права вимоги №114 на підставі якого до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та гарантія перейшли права кредитора у зобовязаннях боржників, зокрема у зобовязанні за кредитним договором №57560/1 від 10.11.2006р. до боржника - ОСОБА_1 «Інтеркарпатсервіс», загальна сума на яку відступається право вимоги станом на 07.03.2014р. становить 9455310,37 грн.

Відповідно до ст.115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Оскільки виконання рішення суду є невідємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ГПК України та Законом України «Про виконавче провадження», який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно з ч. 5 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї з сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

При цьому питання заміни сторони її правонаступником, у тому числі і в разі заміни кредитора у зобовязанні, вирішується виключно судом у порядку, передбаченому ст. 25 ГПК України.

Відповідно до ст. 25 ГПК України, у разі припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення ) заміни кредитора чи боржника в зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в процесі до вступу правонаступника, є обов'язковими для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив. Однак, зазначене положення регулює відносини на час розгляду справи судом по суті до прийняття рішення по справі. Судове рішення, прийняте по справі, припиняє спірний характер відношення та породжує відповідні права та обовязки сторін. Згідно ч. 5 ст.11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Виходячи з аналізу законодавчих норм, заміна кредитора у зобовязанні, як і саме зобовязання, є інститутом цивільного права, а відносини, повязані з виконанням судового рішення, характеру цивільно-правових не мають.

Як вбачається з матеріалів справи, договір купівлі - продажу права вимоги №114 укладений між ВАТ „Селянський комерційний банк „ДНІСТЕР (первісний кредитор) та ОСОБА_1 «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (новий кредитор) 07.03.2014р.

Рішення господарського суду Львівської області по справі №30/59 про стягнення з ОСОБА_1 «Інтеркарпатсервіс» заборгованості у звязку з невиконання зобовязань за кредитним договором №57560/1 від 10.11.2006р. прийнято 24.12.2009р. Тобто новому кредитору передано право вимоги до боржника щодо виконання рішення господарського суду Львівської області від 24.12.2009р. по справі №30/59 на присуджену до стягнення за цим рішенням суму коштів. Отже, при укладенні даного правочину сторони фактично замінили стягувача на стадії виконання судового рішення, незважаючи на те, що уступка права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена (Наведена правова позиція Верховного суду України викладена у постанові від 19.08.2014р. по справі №923/945/13).

З огляду на викладені обставини та враховуючи законодавчі положення, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення заяви про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні з виконання рішення господарського суду Львівської області від 24.12.2009р. по справі №30/59 на підставі договору купівлі продажу права вимоги №114 від 07.03.2014р. - відсутні.

Керуючись ст. 512, 516 ЦК України, ст.ст. 33, 25, 86, 115 ГПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви від 16.07.2015р. вх. №3068/15 Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та гарантія, м. Київ про заміну сторони у виконавчому провадженні з виконання рішення господарського суду Львівської області від 24.12.2009р. по справі №30/59 - відмовити.

Суддя Мороз Н.В.