ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" серпня 2015 р.Справа № 924/1075/15
Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Раченя Д.І., розглянувши матеріали

За позовом Шепетівського міжрайонного прокурора, м. Шепетівка в інтересах держави в особі:

1. Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, м. Київ;

2. Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю „Шепетівка Енергоінвест", м. Шепетівка, Хмельницька область

про стягнення 3 746 225,84 грн., з яких 2162443,18 грн. - основного боргу, 308079,49 грн. - пені, 51512,73 грн. - 3% річних, 1224190,44 грн. - індексу інфляції

За участю представників сторін:

від позивача-1: не з'явився;

від позивача -2: не з'явився

від відповідача: Гусар З.В. - представник ТОВ "Шепетівка енергоінвест" за довіреністю №552 від 02.07.2015р.

за участю прокурора Олійник І.В. - прокурор відділу прокуратури Хмельницької області (службове посвідчення №031297 від 12.01.2015р.)

Рішення приймається 27.08.2015р., оскільки в судовому засіданні 20.08.2015р. оголошувалася перерва.

В засіданні суду 27.08.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Суть спору: Шепетівський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, м. Київ та ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України", м. Київ звернувся до суду із позовом про стягнення із ТОВ „Шепетівка Енергоінвест" - 3 746 225,84 грн., з яких 2162443,18 грн. - основного боргу, 308079,49 грн. - пені, 51512,73 грн. - 3% річних, 1224190,44 грн. - індексу інфляції

Представники другого позивача (в судовому засіданні 20.08.2015р.) та прокурор ( ву судовому засіданні 27.08.2015р) позовні вимоги підтримують та наполягають на їх задоволенні.

Представник позивача-1 в засіданні суду 27.08.2015р. участі не приймав, у поданому письмовому поясненні від 21.08.2015р. (вх. №05-22/9053/15) повідомив суд, що позовну заяву підтримує у повному обсязі, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у письмовому відзиві від 20.08.2015р. за вх.№05-22/9015/15 проти позову заперечив, посилаючись на те, що 02.12. 2011 року між Шепетівською міською радою та ТОВ „Шепетівка Енергоінвест", укладено концесійні договори, за якими згідно акту приймання передачі від 23.04.2012 р. в концесію товариству передано цілісні майнові комплекси "Шепетівського підприємства теплових мереж" та "Шепетівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства". Так, відповідно до вимог п. 98.2.4. ст. 98 Податкового кодексу, у разі передачі в оренду чи концесію цілісного майнового комплексу державного або комунального підприємства платник податків - орендар чи концесіонер після прийняття цілісного майнового комплексу державного або комунального підприємства в оренду чи концесію набуває усіх прав і обов'язків щодо погашення грошових зобов'язань чи податкового боргу.

На виконання даної вимоги, між "Шепетівським підприємством теплових мереж" та відповідачем 24.05.2012 р. підписано акт приймання-передачі дебіторської і кредиторської заборгованості, відповідно до якого товариству передано кредиторську заборгованість "Шепетівського підприємства теплових мереж" у сумі 17713742,37 грн.

Комунальні підприємства міста, чиї цілісні майнові комплекси були передані у концесію ТОВ „Шепетівка Енергоінвест", мали значну заборгованість за спожиті енергоносії, ці боргові зобов'язання негативно позначились на матеріальному становищі концесіонера (Відповідача), і як результат, вплинули на стан розрахунків за спожитий природний газ.

Відповідач також заперечує проти нарахування штрафних санкцій та зазначає, що відповідно до ст. 614 ЦК України підставою для відповідальності за порушення зобов'язань є вина, проте вина в діях Відповідача відсутня, оскільки за період з 2011 року по 2015 рік Відповідачеві протоколами засідання комісії з питань погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу постійно узгоджувались обсяги заборгованості з різниці в тарифах на теплопостачання, що виникла в зв'язку з невідповідністю фактичної вартості послуги з централізованого опалення, затвердженим тарифам.

Керуючись п.3 ч.1 ст.83 ГПК України, звертає увагу, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Звертає увагу, що у пункті 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду № 18 від 26.11.2011 року визначено, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п.3 ст.83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити чи є даний випадок випадковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності простроченого виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони ( в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

З наведених підстав відповідач подав суду заяву, в якій просить суд зменшити розмір пені, оскільки істотне значення для зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), відповідно до п.3 ч.1 ст.83 ГПК України та ст.551 ЦК України мають ті обставини, що відповідач знаходиться у важкому фінансову стані, а оплата штрафних санкцій негативно вплине на розрахунки по оплаті за отриманий природний газ.

В судовому засіданні повноважний представник відповідача переконливо просив суд зменшити суми нарахованих до стягнення позивачем пені, 3% річних та інфляційних.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

31.01.2014р. між ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" (продавець) та ТОВ „Шепетівка Енергоінвест" (покупець) був укладений договір за №2721/14-КП-34 купівлі-продажу природного газу.

Відповідно до п.1.1. Договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2014році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього Договору.

Згідно з п.1.2. Договору газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ).

Пунктом 2.1. Договору визначено, що Продавець передає Покупцеві з 01 січня 2014р. по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 755,000 тис.куб.м., в тому числі по місяцях кварталів.

Зі змісту п.3.1. Договору вбачається, що продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі Покупця. Право власності на газ переходить від Продавця до Покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ Покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ.

Покупець до 15 числа місяця, що передує місяцю поставки газу, надає Продавцю належним чином оформлену заявку на планові обсяги споживання газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. Плановий обсяг поставки підтверджується Продавцем та доводиться до відома газотранспортних підприємств в електронному вигляді ОДУ ДК „Укратрансгаз" на відповідний місяць поставки (п.3.1.2. Договору).

Відповідно до п.3.3. Договору приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання - передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами (п.3.4. Договору).

Згідно п.4.1 договору, кількість газу, яка подається покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів газу покупця.

Пункт 5.1. Договору зазначає, що ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюється НКРЕ.

Ціна за 1000 куб. м газу становить 3 113,00 гри. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 287,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 57,40 грн., всього з ПДВ - 344,40 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 3462,26 грн., крім того ПДВ - 20% - 692,45 грн., всього з ПДВ - 4 154,71 гривень. (п.5.2 договору).

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу. (п.5.5).

Відповідно до п.6.1. Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з п.6.3. Договору в платіжних дорученнях Покупець повинен обов'язково зазначати номер договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у Покупця за цим договором Продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від Покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

Кошти, які надійшли від Покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором.

В п. 6.4 договору сторони погодили, що у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати неустойки, грошова сума, яка надійшла від покупця погашає вимоги продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу покупцем: у першу чергу відшкодовуються витрати продавця, пов'язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пеня, штрафи; у третю чергу погашається основна сума боргу.

У відповідності до п.7.2. Договору у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1. цього Договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору він зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 9.3 договору сторони обумовили, що строк в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Розділом 11 Договору визначено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2014р. І діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

29.04.2014р. між сторонами було підписано Додаткову угоду №1 до договору від 31.01.2014р. №2721/14-КП-34, згідно якої з 01.04.2014р. п.5.2 ст.5 вказаного договору сторони виклали в наступній редакції: „Ціна за 1000 куб. м газу становить 4020,00 гри. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 287,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 57,40 грн., всього з ПДВ - 344,40 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 4387,40 грн., крім того ПДВ - 20% - 877,48 грн., всього з ПДВ - 5264,88 гривень.

21.05.2014р. між сторонами було підписано Додаткову угоду №2 до договору від 31.01.2014р. №2721/14-КП-34, згідно якої з 01.05.2014р. п.5.2 ст.5 вказаного договору сторони виклали в наступній редакції: „Ціна за 1000 куб. м газу становить 4724,00 гри. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 355,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 71,00 грн., всього з ПДВ - 426,00 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 5173,48 грн., крім того ПДВ - 20% - 1034,70 грн., всього з ПДВ - 6208,18 гривень.

13.06.2014р. між сторонами було підписано Додаткову угоду №3 до договору від 31.01.2014р. №2721/14-КП-34, згідно якої з 01.06.2014р. п.5.2 ст.5 вказаного договору сторони виклали в наступній редакції: „Ціна за 1000 куб. м газу становить 4724,00 гри. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 366,70 грн., крім того ПДВ - 20% - 73,34 грн., всього з ПДВ - 440,04 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 5185,18 грн., крім того ПДВ - 20% - 1037,04грн., всього з ПДВ - 6222,22 гривень.

18.09.2014р. між сторонами було підписано Додаткову угоду №4 до договору від 31.01.2014р. №2721/14-КП-34, згідно якої з 01.08.2014р. п.5.2 ст.5 вказаного договору сторони виклали в наступній редакції: „Ціна за 1000 куб. м газу становить 4874,00 гри. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 366,70 грн., крім того ПДВ - 20% - 73,34 грн., всього з ПДВ - 440,04 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 5338,18 грн., крім того ПДВ - 20% - 1067,64грн., всього з ПДВ - 6405,82 гривень.

19.11.2014р. між сторонами було підписано Додаткову угоду №5 до договору від 31.01.2014р. №2721/14-КП-34, згідно якої з 01.06.2014р. п.5.2 ст.5 вказаного договору сторони виклали в наступній редакції: „Ціна за 1000 куб. м газу становить 5100,00 гри. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 366,70 грн., крім того ПДВ - 20% - 73,34 грн., всього з ПДВ - 440,04 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 5568,70 грн., крім того ПДВ - 20% - 1113,74грн., всього з ПДВ - 6682,44 гривень.

26.12.2014р. між сторонами було підписано Додаткову угоду №6 до договору від 31.01.2014р. №2721/14-КП-34, згідно якої з 01.06.2014р. п.5.2 ст.5 вказаного договору сторони виклали в наступній редакції: „Ціна за 1000 куб. м газу становить 5900,00 гри. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 366,70 грн., крім того ПДВ - 20% - 73,34 грн., всього з ПДВ - 440,04 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 6384,70 грн., крім того ПДВ - 20% - 1276,94грн., всього з ПДВ - 7661,64 гривень.

На виконання умов договору №2721/14-КП-34 позивачем для відповідача проведено постачання газу на загальну суму 2 458 441,14 грн., що підтверджено актами приймання-передачі природного газу за січень 2014р. в обсязі 125,023 тис. куб.м. на суму 519572,43 грн., за лютий 2014р. - в обсязі 100,974 тис. куб.м. на суму 419517,89 грн., за березень 2014р. - в обсязі 69,611 тис. куб.м. на суму 289213,65 грн., за жовтень 2014 року - в обсязі 15,346 тис. куб.м. на суму 98303,66 грн., за листопад 2014р. - в обсязі 68,281 тис. куб.м. на суму 456283,68 грн., за грудень 2014р. - в обсязі 88,191 тис. куб.м. на суму 675687,70 грн.

Свої зобов'язання щодо оплати спожитого за період січень-грудень 2014р. природного газу відповідач виконав частково, а саме в сумі 295 997,96грн., які позивачем зараховано як часткову оплату отриманого в січні 2014р. природного газу. Таким чином станом на момент звернення до суду з позовом за відповідачем рахується заборгованість в сумі 2 162 443,18грн.

Відтак, прокурор звернувся із позовом, згідно якого просить стягнути із відповідача суму основного боргу в розмірі 2 162 443,18грн., а також 308079,49 грн. - пені, 51512,73 грн. - 3% річних та 1224190,44 грн. - індексу інфляції.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та давши їм оцінку в сукупності суд враховує таке:

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В силу зобов'язання боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.01.2014р. між ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" (продавець) та ТОВ „Шепетівка Енергоінвест" (покупець) був укладений договір за №2721/14-КП-34 купівлі-продажу природного газу, відповідно до умов якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього Договору. (п. 1.1. договору).

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.6.1. Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Таким чином, відповідач зобов'язаний був провести остаточний розрахунок за отриманий природний газ в наступні строки:

- за газ, отриманий в січні 2014 року - до 14 лютого 2014 року (включно);

- за газ, отриманий в лютому 2014 року - до 14 березня 2014 року (включно);

- за газ, отриманий в березні 2014 року - до 14 квітня 2014 року (включно);

- за газ, отриманий в жовтні 2014 року - до 14 листопада 2014 року (включно);

- за газ, отриманий в листопаді 2014 року - до 14 грудня 2014 року (включно);

- за газ, отриманий в грудні 2014 року - до 14 січня 2015 року (включно).

Свої зобов'язання щодо оплати спожитого за період січень-грудень 2014р. природного газу відповідач виконав частково, перерахувавши в період листопад 2014р.- лютий 2015р. кошти в сумі 295 997,96грн., які позивачем зараховано як часткову оплату отриманого в січні 2014р. природного газу. Таким чином станом на момент звернення до суду з позовом за відповідачем рахується заборгованість в сумі 2162443,18 грн., а саме:

за отриманий природний газ в січні 2014 - 223 436,60грн.,

за отриманий природний газ в лютому 2014 - 419 517,89грн.,

за отриманий природний газ в березні 2014 - 289 213,65грн.,

за отриманий природний газ в жовтні 2014 - 98 303,66грн.,

за отриманий природний газ в листопаді 2014 - 456 283,68грн.,

за отриманий природний газ в грудні 2014 - 675 687,70грн.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи умови оплати за газ передбачені п. 6.1 договору та докази часткової оплати відповідачем заборгованості, суд приходить до висновку, що відповідач допустив порушення умов договору №2721/14-КП-34 купівлі - продажу природного газу від 31.01.2014р.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, є втратами пов'язаними з інфляційними процесами в державі за час прострочення виконання зобов'язання боржником, а три процента річних є, за своєю правовою природою, платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником.

Згідно листа Верховного Суду України „Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 №62-97р., відповідно до якого індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Відповідно до п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, враховуючи викладене, судом враховується, що нарахування інфляційних втрат можливе лише на суму простроченої заборгованості, яка існувала не менше як за один місяць, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції обчислюється, виходячи з суми боргу, що мав місце на останній день базового місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Даної правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України по аналогічних справах щодо періоду нарахування інфляційних (постанови від 10.02.2014р. по справі №924/917/14, від 20.02.2013р. по справі №16/5025/1011/12).

Судом враховуються, що відповідно до п. 6.1. договору, остаточний термін платежу за фактично спожитий природний газ встановлений до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу, тому прострочка платежу за зобов'язаннями кожного місяця виникає з 15 числа наступного місяця за місяцем поставки.

Позивачем заявлено до стягнення 1224190,44 грн. індексу інфляції, зокрема:

за зобов'язаннями січня 2014р. - 257308,04грн.,

за зобов'язаннями лютого 2014 року - 293126,82 грн.,

за зобов'язаннями березня 2014 - 191504,44 грн.,

за зобов'язаннями жовтня 2014 року - 43182,10 грн.,

за зобов'язаннями листопада 2014 року - 188187,96 грн.,

за зобов'язаннями грудня 2014 року - 250881,08 грн.

Суд, перевіривши правильність нарахування позивачем втрат внаслідок інфляції, приходить до висновку, що задоволенню підлягає сума в розмірі 1169857, 27грн., оскільки сума 54333,17 грн. інфляційних втрат нарахована позивачем за зобов'язаннями січня 2014р. є безпідставною, тому в її стягненні необхідно відмовити.

Також позивачем заявлено до стягнення 3 % річних в розмірі 51512,73 грн. Проаналізувавши поданий позивачем розрахунок 3% річних, судом встановлено, що він здійснено правильно та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України визначено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторонами в п. 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

В зв'язку із несвоєчасною оплатою природного газу, позивач нарахував відповідачу пеню станом на 30.04.2015 в сумі 308 079,49 грн., зокрема:

за зобов'язаннями січня 2014- 46 379,10 грн.,

за зобов'язаннями лютого 2014 року - 42 181,66 грн.,

за зобов'язаннями березня 2014 - 31829,35 грн.,

за зобов'язаннями жовтня 2014 року - 18 362,59 грн.,

за зобов'язаннями листопада 2014 року - 74 730,52 грн.,

за зобов'язаннями грудня 2014 року - 94 596,28 грн.

Проаналізувавши поданий позивачем розрахунок пені, судом встановлено, що при визначенні періоду, за який нараховувалася пеня за зобов'язаннями лютого 2014 року позивачем взято за основу період з 15.03.2014р. по 14.09.2014р. (184дні) та за зобов'язаннями березня 2014 року позивачем взято за основу період з 15.04.2014р. по 14.10.2014р. (183дні)

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Здійснивши перерахунок пені за зобов'язаннями лютого 2014 року, судом встановлено, що задоволенню підлягає нарахування пені за період з 15.03.2014р. по 12.09.2014р.(включно) (182 дні прострочення) із суми заборгованості 419517,89грн., в сумі 41606,98 грн.; та відповідно за зобов'язаннями березня 2014 року за період з 15.04.2014р. по 13.10.2014р.(включно) (182 дні прострочення) із суми заборгованості 289213,65грн., в сумі 31631,26 грн.

В решті вимоги щодо стягнення пені підлягають задоволенню.

Отже, правомірним буде нарахування пені в розмірі 307306,72 грн.

З огляду на зазначене, суд вважає, що сума 772,77 грн. пені нарахована позивачем безпідставно, тому в її стягненні необхідно відмовити.

Водночас, приписами п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України та ст. 233 ГК України встановлено, що господарський суд має право зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора.

Зазначена стаття кореспондується з ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з підпунктом 3.17.4. пункту 3.17. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Суд, дослідивши наявність підстав, передбачених ст. 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України, для зменшення розміру штрафних санкцій, приймаючи до уваги ті обставини, що відповідач є підприємством комунальної власності, фінансується із державного бюджету та бюджету місцевого самоврядування, обставини, які призвели до виникнення боргу, часткову сплату основного боргу, беручи до уваги те, що відповідачем газ придбавався для надання послуг з теплопостачання підприємствам, організаціям, та іншим суб'єктам господарювання (крім бюджетних установ та організацій), враховуючи майновий стан відповідача, збитковість діяльності підприємства, що підтверджується балансом ТОВ „Шепетівка Енергоінвест", станом на 30.06.2015р., а також те, що з відповідача підлягає стягненню, окрім пені, ще 3% річних та інфляційні нарахування, і беручи до уваги ту обставину, що споживачами теплової енергії, яка виробляється з придбаного у позивача природного газу, згідно з п. 1.2 договору є підприємствам, організаціям, та іншим суб'єктам господарювання, а також те, що порушення строків оплати за поставлений позивачем природний газ відбулось не лише з вини відповідача, оскільки розрахунки за природний газ на виробництво теплової енергії здійснюються за особливим алгоритмом розрахунків і регулюються державою, те, що відповідач частково погасив заборгованість, суд доходить висновку про можливість зменшення пені та стягнення з відповідача 200 000,00 грн.

Отже, з огляду на вищезазначене, з відповідача підлягає стягненню 200 000, 00 грн. пені, тому у позові про стягнення 107 306,72 грн. пені необхідно відмовити у зв'язку зі зменшенням її розміру на підставі ст. 83 ГПК України.

До того ж суд звертає увагу відповідача, що згідно п. 1.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посилання на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

За приписами ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно із приписами статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів і фактами, що є об'єктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме 2162443,18 грн. - основного боргу, 200 000,00грн.- пені, 51512,73 грн. - 3% річних та 1 169 857, 27грн. - індексу інфляції, всього в розмірі 3 583 813,18 грн. В решті позову в сумі 162 412, 66 грн. суд вважає за необхідне відмовити.

Згідно ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, судом враховано п. 4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", де передбачено, що у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись ст.ст.1, 12, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, СУД -

ВИРІШИВ:

Позов Шепетівського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, м. Київ та ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України", м. Київ до ТОВ „Шепетівка Енергоінвест" про стягнення - 3 746 225,84 грн., з яких 2162443,18 грн. - основного боргу, 308079,49 грн. - пені, 51512,73 грн. - 3% річних, 1224190,44 грн. - індексу інфляції задовольнити частково.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю „Шепетівка Енергоінвест", 30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Судилківська, буд.9 оф.203 () на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України", 011001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 6 () - 2 162 443, 18 грн. (два мільйона сто шістдесят дві тисячі чотириста сорок три грн. 18коп.- основного боргу, 200 000,00грн. (двісті тисяч грн.) - пені, 51 512,73 грн. (п'ятдесят одна тисяча п'ятсот дванадцять грн. 73коп.) - 3% річних та 1 169 857, 27грн. (один мільйон сто шістдесят дев'ять тисяч вісімсот п'ятдесят сім грн. 27коп.) - індексу інфляції.

Видати наказ.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю „Шепетівка Енергоінвест", 30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Судилківська, буд.9 оф.203 () в доход державного бюджету України по коду класифікації доходів 22030001, символ звітності 206, р/р 3002 УДКСУ у м. Хмельницькому, код отримувача 38045529, банк одержувача ГУ ДКСУ у Хмельницькій області, МФО 815013 судовий збір в розмірі 73080, грн. (сімдесят три тисячі вісімдесят грн.)

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 31.08.2015р.

Суддя Д.І. Радченя

Віддрук. 5 прим.:

1 - до справи;

2 - прокуратура області -надати за заявою;

3 - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України (вул. Хрещатик, 30, м. Київ, 01601).;

4 - ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001;

5 - відповідачу (вул. Судилківська, 9, офіс 203, м. Шепетівка, Хмельницька обл., 30400) - надіслати.