ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2015 р. Справа №917/1111/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пьотінгер Україна", вул.Привокзальна, 50, м.Бориспіль, Київська область,08300

до Державного підприємства "Дослідне господарство імені 9 Січня Національної академії аграрних наук України" Інституту свинарства і агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України", вул.Центральна, 3, с.Ялосовецьке, Хорольський район, Полтавська область,37862

про стягнення грошових коштів

Суддя Кльопов І.Г.

Представники сторін:

від позивача: не з"явився

від відповідача: Касьян В.В.

У судовому засіданні 13.08.2015р., в якому були присутні представник від позивача - Процай В.М. та представник від відповідача - Русин В.В. оголошувалась перерва у розгляді справи на 18.08.2015р. на 15-00год.

У судовому засіданні 18.08.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 ГПК України.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за Договором купівлі-продажу сільськогосподарської техніки №22052013/1 від 22.05.2013р. у розмірі 204 359,13грн., з яких 144410,93грн. - сума основного боргу, 17521,87грн. - інфляційні нарахування, 771,53грн. - 3% річних, 9258,15грн. - пеня, 32396,65грн. - штраф.

Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, з підстав, викладених у позоній заяві та письмових поясненнях від 03.08.2015р.

Відповідач проти позову заперечує, з підстав, викладених у запереченнях на позов від 24.06.2015р. вхід. №9496

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

22.05.2013р. між товариством обмеженою відповідальністю «Пьотінгер Україна» (Продавець/Позивач) та Державним підприємством «Дослідне господарство імені 9 Січня» Інституту свинарства і агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України» (Покупець/Відповідач) 22.05.2013р. було укладено Договір купівлі-продажу сільськогосподарської техніки №22052013/1 (Договір)

Згідно п.1.1. Договору продавець зобов'язався передати у власність покупця, а Покупець оплатити та прийняти сільськогосподарську техніку, обладнання та аксесуари (далі - Товар), найменування, модель Товару, найменування додаткового обладнання, аксесуарів, кількість та ціна зазначені у Специфікації (Додаток №1), що є невід"ємною частиною цього Договору.

Згідно Специфікації, Товаром є Косарка Novacat 3007 Т RC, Pottinqer арт.н. 3523.00.650.8.

Загальна сума Договору, відповідно до п.2.1 Договору, становить гривневий еквівалент 31 500,00 (тридцять одна тисяча п'ятсот) евро, що за курсом НБУ на дату підписання Договору (10,283794 грн.) збільшеним на 1,5 % становить 328 798 (триста двадцять вісім тисяч сімсот дев'яносто вісім) грн. 60 коп. Загальна сума Договору в евро та ціна Товару в евро є остаточною та незмінною.

Пунктом 2.6 Договору встановлено, що якщо на дату фактичного здійснення Відповідачем відповідного платежу в гривнях, встановленого п.4.1 Договору, курс євро до гривні, встановлений в п.2.1 Договору, перевищуватиме його, розмір відповідного платежу в гривнях, встановлений п.4.1 Договору, підлягає збільшенню, виходячи з розміру відповідного платежу в євро відповідно до курсу НБУ євро до гривні збільшеним на 1,5% на дату фактичного здійснення Відповідачем платежу в гривнях, без внесення змін і доповнень до Договору чи будь-якого іншого погодження.

Відповідно до п.4.1 Договору закріплено наступний порядок проведення розрахунків:

попередній платіж у розмірі 25% ціни Товару в гривнях на дату укладення Договору;

Остаточний платіж у розмірі 75% ціни Товару в гривнях на дату укладення Договору, визначеної в п.2.1 Договору.

Платежі здійснюються Покупцем згідно наступного графіку здійснення платежів:

попередній платіж 82199,65грн. - 28.05.2013р.; остаточний платіж - 115079,51грн. - 15.09.2013р.; остаточний платіж - 131519,44грн. - 15.11.2013р. Остаточний платіж може бути сплачений частинами, в межах строку, встановленого цим пунктом Догвоору. В межах передбаченого Договором строку оплати відповідного чергового платежу Покупець здійснює на підставі даного Договору. Датою виконання Покупцем грошового зобов"язання вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок Продавця. У разі недодержання Покупцем цієї умови договору, вважається, що він належним чином не виконав свого зобов"язання сплатити відповідний черговий платіж (його частину).

Згідно п.4.2 Договору, якщо впродовж дії Договору матимуть місце обставини, встановлені в п.2.6 Договору, розмір відповідного платежу в гривнях коригується Позивачем в порядку встановленому п.2.6 Договору. Коригування розміру усіх платежів, встановлених п.4.1 Договору, здійснюється Позивачем після виконання Відповідачем всіх платежів в гривнях, встановлених п.4.1 Договору, в повному обсязі в порядку, встановленому цим Договором.

Сума всіх відкорегованих платежів в гривнях та платежів в гривнях, які не підлягають коригуванню, становить відкориговану ціну Товару в гривнях ( в тому числі ПДВ). Відкоригована ціна Товару в гривнях є остаточною та незмінною.

Покупець зобов"язаний сплатити різницю між відкоригованою ціною Товару в гривнях та ціною Товару в гривнях на дату укладення Договору протягом 7 (семи) календарних днів з моменту одержання відповідного повідомлення та рахунку-фактури Продавця.

На вимогу Продавця Покупець зобов"язаний укласти додаткову угоду до договору щодо встановлення відкоригованої ціни Товару у гривнях. Відсутність вимоги Продавця та/або відмова Покупця від підписання додаткової угоди до Договру та/або непідписання Покупцем додаткової угоди до Договору не звільняють Покупця від обов"язку сплатити різниці між відкоригованою ціною Товару в гривнях та ціною Товару в гривнях на дату укладення догвору в порядку, встановленому Договором.

Відповідач зобов'язаний сплатити різницю між відкоригованою ціною Товару в гривнях та ціною Товару в гривнях на дату укладення Договору протягом 7 (семи) календарних днів з моменту одержання відповідного повідомлення та рахунку-фактури від Позивача.

Як вбачається з амтеріалів справи, позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за Договором по передачі відповідачу Товару, що підтверджується видатковою накладною №918 від 17.07.2013р. та Довіреністю №205 від 17.07.2013р.

Як зазначає позивач у позові та згідно розрахунку ціни позову, станом на 21.07.2014р. відповідачем було сплачено 328 798,60 грн., що еквівалентно 25 901,13 євро, та з врахуванням положень п.2.6 Договору, заборгованість відповідача перед позивачем (станом на 21.07.2014р.) становить гривневий еквівалент 5 598 (п'ять тисяч п'ятсот дев'яносто вісім) евро 87 евроцентів.

25.03.2015р., у відповідності до п.4.2 Договору позивач на адресу відповідача надіслав Повідомлення про необхідність виконання грошового зобов'язання Згідно Повідомлення про необхідність виконання грошового зобов'язання позивачем було визначено відкориговану ціну Товару в гривнях, яка становить за курсом НБУ євро по відношенню до гривні збільшеним на 1,5% - 144410,93грн.

Також позивач надіслав відповідачу рахунок №35 від 25.03.2015р. на оплату 144 410,93грн. та два примірники Акту звірки за період 01.01.2013 - 25.03.2015, що підтверджується описом вкладення та фіскальним чеком. Факт отримання відповідачем зазначеного поштового повідомлення 28.03.2015р. підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення від 25.03.2015р.

Дана вимога була залишена відповідачем не виконаною. У зв'язку з чим, позивач зазначає, що заборгованість відповідача становить 5 598,87євро, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 25.03.2015р. становить 144 410,93грн. та просить суд стягнути її на свою користь.

Курсова різниця - це різниця, яка є наслідком перерахунку однакової кількості одиниць іноземної валюти в національну валюту України при різних валютних курсах, що виникає в зв'язку із знеціненням грошових коштів.

Проаналізувавши умови договору купівлі-продажу сільськогосподарської техніки №22052013/1 від 22.05.2013р., суд прийшов до висновку, що вартість товару, яку відповідач зобов'язався оплати, відповідно до п. 2.6 Договору, складається, в тому числі і з курсової різниці.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 691 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст.627 ЦКУ передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ч.1 ст.632 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.524 ЦКУ, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч.2 ст.533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

28.03.2015р. у відповідності до п.4.2 Договору, відповідно до якого, Покупець зобов"язаний сплатити різницю між відкоригованою ціною Товару в гривнях та ціною Товару в гривнях на дату укладення Договору протягом 7 (семи) календарних днів з моменту одержання відповідного повідомлення та рахунку-фактури Продавця, відповідач отримав рахунок та повідомлення про необхідність погашення заборгованості. Семиденний строк встановлений п.4.2 Договору, таким чином, сплинув 04.04.2015р.

Оскільки відповідач порушив порядок оплати за поставлений товар по Договору купівлі-продажу сільськогосподарської техніки №22052013/1 від 22.05.2013р., що становить 5598,87 євро, а співвідношення курсу гривні щодо євро за курсом НБУ порівняно із станом, який мав місце на дату оплати, - змінився, то вартість товару, що був поставлений і не оплачений відповідачем у строк, визначений догвором, підлягає перерахуванню на курсову різницю згідно п. 2.6 Договору купівлі-продажу сільськогосподарської техніки №22052013/1 від 22.05.2013р.

В свою чергу, суд враховує те, що дата останнього дня платежу, а саме 11.07.2014р. є базовою датою розрахунку курсової різниці, а розрахунок курсової різниці здійснено позивачем станом на 15.05.2015р., після пред"явлення вимоги про необхідність виконання грошового зобов"язання.

Згідно розрахунку суду, розмір курсової різниці складає: 89525,93грн., а саме: 1 євро - 15,99грн. враховуючи курс НБУ на дату сплати та плюс 1,5% відповідно до п.2.6 Договору.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача штраф у розмірі 32396,65грн., нарахованого на підставі п.5.3 Договору та пеню у розмірі 9258,15грн., нарахованої на підставі п.5.4 Договору.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України в постанові №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду.

Так, п.5.3 Договору встановлено, що за порушення Покупцем зобов"язання здійснити 100% загальної суми Договору в передбачений п.4.1 Догвору строк (строки), Покупець повинен сплатити на користь Продавця штраф у розмірі 5% (п"ять відсотків) від Загальної суми Договору.

Так, загальна сума Договору відповідно до п.2.1 Договору становить 31500,00 Євро., 5% загальної суми договору становить - 1575 євро

Позивачем здійснено розрахунок станом на 15.05.2015р. з урахуванням курсу НБУ, відповідно до якого 1575євро становить - 32396,65грн. (20,5693грн. - 1євро).

Пунктом 5.4. Догвору встановлено, що у випадку прострочення Покупцем будь-якого з платежів, передбачених цим Договором, або його частини Покупець повинен сплатити на користь Продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого плавтежу/ несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення такого платежу. Нарахування пені, передбаченої цим пунктом Догвоору, припиняється через 3 (три) роки від дня, коли зобов"язання мало бути виконано.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено до стягнення пеню за період з 05.04.2015р. по 15.05.2015р., нараховану на суму боргу у розмірі 144410,93грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача штрафу та пені, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми штрафу у розмірі 32396,65грн. та суми пені у розмірі 6033,80грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В іншій частині вимоги позивача про стягнення пені відхиляються судом як як надмірно заявлені.

За приписами п. 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. Якщо укладеним сторонами договором передбачено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшено проценти, слід вважати іншим розміром процентів.

Судом встановлено, що в п. 5.9 Договору сторони збільшили розмір процентів річних до 5%.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційних витрат у розмірі 17521,87грн. нарахованих з 05.04.2015р. по 30.04.2015р. та 5% річних у розмірі 771,53грн., нарахованих з 05.04.2015р. по 15.05.2015р.

Передбачені ст. 625 ЦК України, втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі, за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником.

Щодо курсової різниці, то згідно п.4 наказу Міністерства фінансів України №193 від 10.08.2000р. "Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку "Вплив змін валютних курсів" курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах, а саме встановлений Національним банком України курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни.

Отже, курсова різниця є наслідком перерахунку однакової кількості одиниць іноземної валюти в національну валюту України при різних валютних курсах, що виникає у зв'язку із знеціненням грошових коштів, а тому сума розрахована у зв'язку з курсовою різницею, і є інфляційними втратами.

Слід зазначити, що положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти (аналогічна правова позиція викладена у постановах ВСУ №12/149 від 04.07.2011р. та №55/440 від 27.03.2012р.).

Оскільки сторони при укладанні договору передбачили відшкодування курсової різниці (п. 2.6 Договору), який є способом захисту майнового права та інтересу, і полягає відшкодуванню матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті, суд відмовляє у стягнення інфляційних втрат в розмірі 17521,87грн., як безпідставно заявлені.

Як обґрунтовано заявлені підлягають до задоволення вимоги позивача в частині стягнення 502,82грн. 5 %річних нарахованих за період з 05.04.2015р. по 15.05.2015р.

В іншій частині вимоги позивача про стягнення 5% річних відхиляються судом як як надмірно заявлені.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За викладеного, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 89525,93грн. основного боргу, 32396,65грн. штрафу, 6033,80грн. - пені та 502,82грн. - 5 % річних підтверджені документально та у цій частині підлягають задоволенню. В частині стягнення з відповідача 54885,00грн. основного боргу, 3224,35грн. - пені та 268,71грн. - 5 % річних та 17521,87грн. - інфляційних нарахувань у позові слід відмовити.

Понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково

2. Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство імені 9 Січня Національної академії аграрних наук України» Інституту свинарства і агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України» (37862, Полтавська область, Хорольський район, с. Ялосовецьке, вул. Центральна, буд.З, код ЄДРПОУ - 00729563) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пьотінгер Україна» (місцезнаходження: 08300, м.Бориспіль, вул.Привокзальна, 6уд.50; ; рахунок: №7478 в КРД «Райффайзен Банк Аваль», МФО: 322904) 89525,93грн. суму основного боргу, 32396,65грн. штраф, 6033,80грн. - пені, 502,82грн. - 5% річних, а також 2569,18грн. судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Повне рішення складено: 25.08.2015р.

Суддя Кльопов І.Г.