РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року Справа № 918/314/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. , суддя Демянчук Ю.Г.

при секретарі Новоселецький І.А.

за участю представників сторін:

позивача: представник Остащенко О.М.;

відповідача: представник Мельник В.В., керівник Власюк В.А.;

третьої особи на стороні відповідача : Бойко Юрій Олександрович.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт" на рішення господарського суду Рівненської області від 07.05.15р. у справі № 918/314/15 (суддя Політика Н.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит"

до відповідача Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фізична особа Бойко Юрій Олександрович

про стягнення заборгованості в сумі 349 526 695 грн. 80 коп.

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням в. о. голови Рівненського апеляційного господарського суду від 09.06.2015р. у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Демянчука Ю.Г. та відповідно до затверджених складів колегій, внесено зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді. У справі № 918/314/15 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г., суддя Огороднік К.М.

Розпорядженням голови Рівненського апеляційного господарського суду від 30.06.2015р. у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Огородніка К.М. та відповідно до затверджених складів колегій, внесено зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді. У справі № 918/314/15 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г., суддя Демянчук Ю.Г.

Рішенням господарського суду Рівненської області у справі №918/314/15 від 07.05.15р. позовні вимоги (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 29.04.15р. - а.с.216-218 т.1 та уточнення до заяви про зменшення розміру позовних вимог, поданою до господарського суду Рівненської області 07.05.15р. - а.с. 30-31, т.2) задоволено повністю. Стягнуто з Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Національний Кредит":

- заборгованість за кредитом в розмірі 10 000 000 (десять мільйонів) доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 225 310 630 (двісті двадцять п'ять мільйонів триста десять тисяч шістсот тридцять) грн.,

- заборгованість за процентами в розмірі 64 044 (шістдесят чотири тисячі сорок чотири) доларів США 41 цент, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 1 442 988 (один мільйон чотириста сорок дві тисячі дев'ятсот вісімдесят вісім) грн. 64 коп.,

- пеню за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 10 310 (десять тисяч триста десять) доларів США 21 цент, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 232 299 (двісті тридцять дві тисячі двісті дев'яносто дев'ять) грн. 99 коп.,

- пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 1 470 136 (один мільйон чотириста сімдесят тисячі сто тридцять шість) доларів США 97 центів, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 33 123 748 (тридцять три мільйона сто двадцять три тисячі сімсот сорок вісім) грн. 69 коп.,

- 3 % річних від простроченої суми процентів в розмірі 1 129 (одну тисячу сто двадцять дев'ять) доларів США 20 центів, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 25 442 (двадцять п'ять тисяч чотириста сорок дві) грн. 08 коп.,

- 3 % річних від простроченої суми кредиту в розмірі 100 273 (сто тисяч двісті сімдесят три) доларів США 97 центів, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 2 259 279 (два мільйони двісті п'ятдесят дев'ять тисяч двісті сімдесят) 14 коп.,

- штраф за прострочку кредиту в розмірі 500 000 (п'ятсот тисяч) доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 11 265 531 (одинадцять мільйонів двісті шістдесят п'ять тисяч п'ятсот тридцять одну) грн. 50 коп.,

- штраф за прострочку процентів в розмірі 3 000 000 (три мільйони) доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 67 593 189 (шістдесят сім мільйонів п'ятсот дев'яносто три тисячі сто вісімдесят дев'ять) грн.,

- 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що станом на 07.05.2015р. (дату прийняття рішення) будь-яких доказів, які б свідчили про повне погашення відповідачем заборгованості по кредиту, процентах, комісії та нарахованих штрафних санкцій відповідачем суду не надано.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Приватне підприємство-фірма "Інтерекопласт" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 07.05.15р. у справі 918/314/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Крім того, апелянт, як на підставу скасування рішення суду першої інстанції, посилається на те, що висновки щодо закінчення терміну надання кредиту після допущення прострочення сплати відсотків приватним підприємством - фірмою "Інтерекопласт" є такими, що не узгоджуються із фактичними обставинами справи. Безпідставним є висновок суду першої інстанції про те, що приватним підприємством - фірмою "Інтерекопласт" не подано доказів на предмет подачі Банку заявок на купівлю/продаж/обмін іноземної валюти. ППФ "Інтерекопласт" не несе відповідальності за порушення зобов'язання по сплаті процентів, оскільки підприємство вжило всіх залежних від нього заходів для своєчасного погашення кредиту. Не відповідають фактичним обставинам справи висновки суду про те, що заява позивача про зменшення розміру позовних вимог не являється зміною підстав позову. Суд першої інстанції не здійснив всебічного розгляду всіх обставин справи, що стало приводом для винесення незаконного рішення по справі.

У судовому засіданні представники апелянта доводи апеляційної скарги підтримали. У судове засідання надали додаткові письмові докази в обґрунтування заявленої позиції, про що судом апеляційної інстанції відображено в ухвалі від 01.07.15р. (а.с.178-181, т.2).

Досліджуючи надані письмові докази Рівненський апеляційний господарський суд звернув увагу на ту обставину, що частину грошових коштів в забезпечення повернення отриманого кредиту також вносив громадянин Бойко Ю.О., що підтверджується договором банківського вкладу від 15.05.13р. та договором застави майнових прав 17.05.13р.

З метою недопущення порушення прав та охоронюваних законом інтересів учасників судового процесу, Рівненським апеляційним господарським судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, фізичну особу Бойка Юрія Олександровича, 22 березня 1964 року народження.

Третьою особою - Бойком Юрієм Олександровичем надано пояснення з приводу правовідносин отримання кредиту, оформлення договору депозиту та внесення на депозитний рахунок ним особисто грошових коштів, як суми забезпечення для повернення кредиту відповідачем. На виконання вимог ухвали Рівненського апеляційного господарського суду Бойком Ю.О. подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого він погоджується із викладеною позицією ППФ "Інтерекопласт" в апеляційній скарзі та просить її задоволити, а вимоги ПАТ "Банк Націіональний кредит" визнати безпідставними та протиправними, в їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого він просить суд рішення господарського суду Рівненської області від 07.05.15р. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з підстав, викладених у відзиві.

Рівненський апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи у судових засіданнях, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 07.05.15р. у даній справі слід скасувати та прийняти нове рішення, яким позивачу - публічному акціонерному товариству "Банк Національний кредит" - у позові слід відмовити, виходячи з наступного.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі відповідно до вимог частини 2 статті 101 ГПК України.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, Рівненським апеляційним господарським судом взято до уваги наступне.

Після подання апеляційної скарги та прийняття її до провадження Правлінням Національного банку України прийнято постанову від 05 червня 2015 року № 358 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" до категорії неплатоспроможних". На підставі даної постанови Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб своїм рішенням від 05.06.15р. за №114 (а.с.70-71, т.2) розпочала з 08 червня 2015 року процедуру виведення публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці (з 08 червня 2015 року по 07 вересня 2015 року включно).

Як вбачається з матеріалів справи 17.05.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Банк Національний кредит», надалі - Кредитор та Приватним підприємством - фірма «ІНТЕРЕКОПЛАСТ», надалі - Позичальник було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1.-72ю/2013/2-1, (надалі по тексту даної постанови також - Кредитний договір; ДОГОВІР), у відповідності до умов якого Кредитор відкриває відновлювальну кредитну лінію, в рамках якої надає Позичальнику кредитні кошти окремими частинами, на засадах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, в межах визначеного Кредитним договором ліміту - 10 000 000,00 доларів США (надалі по тексту даної постанови також - Кредит) з кінцевим терміном повернення заборгованості до 14 лютого 2014 року (п.1.1, п. 1.1.1. Кредитного договору), а Позичальник зобов'язується вчасно погашати Кредитору заборгованість за кредитом, а також сплачувати на його користь проценти та комісії в розмірі, в строки (терміни) та на умовах, визначених Кредитним договором (п.3.3.5. - 3.3.6 Кредитного договору).

У відповідності до п.1.2 Кредитного договору, кредит надається Позичальнику на наступні цілі: поповнення обігових коштів.

Згідно п.2.1 Кредитного договору видача траншів кредиту на цілі, визначені п.1.2 цього Договору проводиться шляхом перерахування кредитних коштів на поточні рахунки Позичальника, що відкриті в інших банківських установах з позичкового рахунку №2001 в ПАТ «Банк Національний кредит» в межах максимального ліміту заборгованості, що діє на дату оплати.

Моментом (днем) надання траншу кредиту вважається день перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника з позичкового рахунку в сумі відповідного траншу Кредиту (п.2.2 ДОГОВОРУ ).

Положеннями п.2.5 Кредитного договору визначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі.

Сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно до 5 (п'ятого) числа місяця, наступного за місяцем за який нараховані проценти, на рахунок №2001 в ПАТ «Банк Національний кредит», а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі (п.2.6 Кредитного договору).

Нарахування та сплата процентів за користування кредитом, згідно п.2.7 Кредитного договору, здійснюється на фактичну кількість днів користування Кредитом в періоді (28-29-30-31/360). При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту.

Згідно п.3.3.5 Кредитного договору Позичальник зобов'язаний сплачувати Кредитору проценти та комісії передбачені п. 1.1.1. цього Договору, в порядку, визначеному пп.2.6, 2.8, 2.9, 2.13 цього Договору та Тарифами.

Також, Позичальник в силу п.3.3.6 Кредитного договору зобов'язаний повернути Кредитору в повному обсязі транш і кредиту в строки визначені пп 1.1.1,2.4 цього Договору.

Кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом є 14 лютого 2014 року.

Водночас, 14.02.2014р. у відповідності до Договору про внесення змін №2 до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-72ю/2013/2-1 від 17.05.2013 року, позивач та відповідач пролонгували строк користування кредитом, згідно умов Кредитного договору до 14 березня 2014 року.

Договором про внесення змін №3 до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1.-72ю/2013/2-1 від 17.05.2013 року, Позичальник та Кредитор змінили кінцевий строк погашення кредиту на 14 квітня 2014 року.

Згідно Договору про внесення змін №4 до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1.-72ю/2013/2-1 від 17.05.2013 року, сторони повторно пролонгували ДОГОВІР до 14 травня 2014 року.

14.05.2014р. Договором про внесення змін №6 до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1.-72ю/2013/2-1 від 17.05.2013 року, строк повернення кредиту встановлено 14 червня 2014 року.

16.06.2014р. Договором про внесення змін №7 до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1.-72ю/2013/2-1 від 17.05.2013 року, строк погашення кредиту змінено на 13 вересня 2014 року.

Згідно Договору про внесення змін №10, №11 від 28.11.2014р. та 05.12.2014р. до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1.-72ю/2013/2-1 від 17.05.2013 року, кредит пролонговано до 31.05.2015р.

Окрім цього, судовою колегією встановлено, що 15.05.2013р. між відповідачем (Вкладником) та позивачем (Банком) укладено Договір про депозитний вклад №DU8/2013- 163 строком на 24 місяця в національній валюті (без капіталізації процентів), (надалі по тексту даної постанови також - Договір банківського вкладу), за яким відповідач на умовах депозиту розмістив в установі Банку 84 000 000,00 грн.

На забезпечення виконання зобов'язань відповідача за Кредитним договором, 17.05.2013р. між ППФ «Інтерекопласт» (в якості Заставодавця) та ПАТ «Банк Національний кредит» (в якості Заставодержателя) було укладено Договір застави майнових прав №04-311/1-1 (вимоги отримання грошових коштів, що розміщені на вкладному (депозитному) рахунку, надалі - Договір застави.

Відповідно до п.1.1. Договору застави за цим договором Заставодавець у якості забезпечення виконання всіх своїх зобов'язань за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1.-72ю/2013/2-1 від 17 травня 2013 року, передає Заставодержателю в заставу майнові права на отримання грошових коштів в сумі 84 000 000,00 грн., включаючи сам вклад в сумі 84 000 000,00 грн. та нараховані проценти в розмірі 19% процентів річних на нього, що випливають з Договору про депозитний вклад №DU8/2013-163 строком на 24 місяця в національній валюті (без капіталізації процентів) від 15 травня 2013 року, надалі - Договір банківського вкладу, згідно з яким Заставодавець виступає вкладником, далі згідно з текстом - Предмет застави.

Пунктом 1.2.1-1.2.2 Договору застави визначено, що Предметом застави забезпечено, зокрема, повернення кредиту в сумі 10 000 000,00 доларів США з порядком його погашення, у порядку, визначеному Кредитним договором, та кінцевим терміном погашення Кредиту до 14 лютого 2014 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених Кредитним договором, а також сплати процентів за користування кредитом у розмірі 7 процентів річних, у строки та порядку, визначених Кредитним договором.

Згідно п.3.3.4 Договору застави звернення стягнення на грошові кошти, майнові права вимоги яких є предметом застави за цим договором, здійснюється за вибором Заставодержателя в судовому чи позасудовому порядку згідно Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» або шляхом їх договірного списання Заставодержателем в рахунок погашення його забезпечених заставою вимог. Своїм підписом на даному Договорі застави Заставодавець надає доручення Заставодержателю самостійно здійснювати договірне списання коштів в рахунок погашення забезпечених заставою вимог (їх частини) Заставодержателя які містяться на вкладному (депозитному) рахунку №2001/980. Доручення Заставодавця виконується Заставодержателем шляхом купівлі-продажу доларів США на міжбанківському валютному ринку України за курсом, що діятиме на дату здійснення цієї операції, з наступним погашенням забезпечених заставою вимог (їх частини) за рахунок купленої іноземної валюти. Списання грошових коштів в рахунок погашення забезпечених заставою вимог (їх частини) проводиться Заставодержателем без додаткових погоджень з Заставодавцем.

Окрім того Рівненським апеляційним господарським судом встановлено, що між ПАТ «Банк Національний кредит» та громадянином Бойком Юрієм Олександровичем 15.05.13р. укладено договір № DF22/2013-163 банківського вкладу "Депозит у травні на 24 місяці" строком на 24 (двадцять чотири) місяці в національній валюті (без капіталізації процентів) - далі по тексту постанови - Депозитний договір № DF22/2013-163 (а.с.203-206, т.2), відповідно до якого Банк відкриває Вкладнику депозитний рахунок № 26359001/2635.9.083030.001, а Вкладник вносить на цей рахунок грошові кошти у сумі 4 000 000.00 гривень в національній валюті терміном з "15" травня 2013р. до "15" травня 2015р. (включно).

17 травня 2013 року сторони внесли зміни до договору № DF22/2013-163 банківського вкладу "Депозит у травні на 24 місяці" строком на 24 (двадцять чотири) місяці в національній валюті (без капіталізації процентів) шляхом укладення договору про внесення змін №1 (а.с.207-209, т.2), відповідно до якого Депозитний договір № DF22/2013-163 доповнено рядом нових пунктів, які поєднують між собою правовідносини по Кредитному договору між позивачем та відповідачем, а також визначають додаткові умови забезпечення майнових прав щодо такого Кредитного договору із третьою особою:

2.1.1. («2.1.1. Майнові права на Вклад є забезпеченням виконання зобов'язань Приватного Підприємства - фірми «ІНТЕРЕКОПЛАСТ» за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1.-72ю/2013/2-1від 17 травня 2013, який укладений між Банком та Приватним підприємством - фірмою «ІНТЕРЕКОПЛАСТ» (далі - Кредитний договір)»;

2.1.2. «2.1.2. У разі здійснення договірного списання частини Вкладу умова Договору щодо суми вкладу вважається зміненою, а саме зменшеною на суму договірного списання.»;

Договором про внесення змін №1 від 17.05.13р. сторони також доповнили основний Депозитний договір № DF22/2013-163 пунктом 4.1.5., яким визначили момент настання порядку договірного списання коштів із депозитного вкладу за Депозитним договором № DF22/2013-163 для здійснення погашення загальної заборгованості за Кредитним договором.

Одночасно 17 травня 2013 року між ПАТ «Банк Національний кредит» та громадянином Бойком Юрієм Олександровичем було укладено Договір застави майнових прав №04-312/1-1 (вимоги отримання грошових коштів, що розміщені на вкладному (депозитному) рахунку), відповідно до якого Заставодавець у якості забезпечення виконання всіх зобов'язань Позичальника за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1.-72ю/2013/2-1 від 17 травня 2013 року, далі згідно тексту - "Основний договір", передає Заставодержателю в заставу майнові права на отримання 4000000,00грн. та нараховані проценти в розмірі 19,0% процентів річних на нього, що випливають з Договору № DF22/2013-163 банківського вкладу "Депозит у травні на 24 місяці" строком на 24 (двадцять чотири) місяці в національній валюті (без капіталізації процентів) від 15 травня 2013 року, згідно з яким Заставодавець виступає "Вкладником", далі згідно з текстом - "Предмет застави".

Таким чином у своїй сукупності розмір майнових прав на отримання грошових коштів, які отримав позивач за Договором про депозитний вклад №DU8/2013-163 строком на 24 місяця в національній валюті (без капіталізації процентів) від 15 травня 2013 року (а.с.196-199, т.2) та за Депозитним договором № DF22/2013-163 становить 88000000грн.00коп.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані не належним виконанням відповідачем зобов'язань по сплаті процентів за користуванням кредитом та його поверненням, згідно умов Кредитного договору.

У відповідності до п.3.2.10 Кредитного договору у випадку звернення Позичальника та/або майнового поручителя в ПАТ «Банк Національний кредит» із заявою про дострокове повернення будь-якого з депозитів вказаних в пп. 1.3.1, 1.3.2 цього договору, вважається, що термін погашення кредиту, за цим договором, сплати процентів, комісій, сплати штрафних санкцій настав в день надання такої заяви, та Кредитор в цей же день, набуває прав звернення стягнення за договорами застави майнових прав (вимоги отримання грошових коштів, що розміщені на вкладному (депозитному) рахунку) укладеним з позичальником та майновим поручителем.

Пунктом 2.10 Кредитного договору встановлено, що Позичальник доручає Кредитору здійснювати списання з рахунків Позичальника сум, що підлягають сплаті за кредитом, нарахованих процентів та комісій меморіальними ордерами, оформленими Кредитором, для задоволення своїх вимог відповідно до умов цього Договору.

Із матеріалів справи вбачається, а позивачем не заперечується, та обставина, що відповідач листом №11 від 03.02.2014р. (отриманим ПАТ «Банк Національний кредит» - 10.02.2014р.) звернувся до позивача з вимогою достроково розірвати Договір банківського вкладу та направити всю його суму, а саме 84 000 000,00 грн., на погашення заборгованості за Кредитним договором.

А враховуючи умови Депозитного договору № DF22/2013-163 про договірне списання грошових коштів, одночасно мали списуватися грошові кошти як основної суми депозиту громадянина Бойка Ю.О., так і нараховані на цю суму проценти.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції з'ясовувались обставини реагування ПАТ «Банк Національний кредит» на отриманий лист-вимогу (погоджується чи заперечує банк таку вимогу та з яких міркувань і підстав та у які строки така вимога мала бути виконана). На що представник позивача не зміг надати пояснень. Не надано пояснень зі сторони представника банку і щодо того у який строк така вимога мала б бути розглянута та на неї подана відповідь.

За таких обставин Рівненський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що до даних правовідносин мають бути застосовані вимоги частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином такий строк мав би розпочатися для позивача 10.02.14р. та закінчитися 17.02.14р.

Під час апеляційного провадження колегією суддів встановлено, що станом на 10.02.2014р. на депозитному рахунку відповідача у Банку, згідно умов Договору банківського вкладу обліковувалось - 84000000,00грн., а на депозитному рахунку третьої особи - 4000000,00грн. заборгованість за Кредитним договором складала - 10 078 630,14 доларів США, з яких 10 000 000,00 доларів США - борг за кредитом, а 78 630,14 доларів США - проценти за користування кредитом за період (з 10.02.014р. по 17.02.14р.). При цьому офіційний курс НБУ гривні до долара США становив станом на 10.02.14р. 852,8200грн. за 100 доларів США (8,5282 грн. за 1 долар США). Офіційний курс гривні до долара США станом на 11.02.14р. становив 855,3200грн. за 100 доларів США; станом на 12.02.14р. - 855,0700грн. за 100 доларів США; станом на 13.02.14р. - 855,0700грн. за 100 доларів США; станом на 14.02.14р. - 863,0900грн. за 100 доларів США; станом на 17.02.14р. - 864,0500грн. за 100 доларів США. Зазначена інформація була подана позивачем на виконання вимог ухвали суду.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі та у усних поясненнях в обґрунтування апеляційної скарги звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що оскільки строк повернення коштів за Кредитним договором пов'язувався з його вимогою про дострокове повернення вкладу та обов'язку Банку за рахунок цих коштів здійснити трансакцію із закриття боргу за Кредитним договором, ним було вчинено дії на виконання зобов'язань за Кредитним договором, а саме зобов'язання щодо сплати кредиту у розмірі 10000000 доларів США, виходячи з перерахунку курсу 852,8200 грн. за 100 доларів США вважається виконаним, так як в момент підписання Кредитного договору відповідач уповноважив позивача, без окремого на те доручення, за рахунок депозиту здійснити погашення відповідної суми боргу за Кредитним договором.

Додатково відповідач зазначає, що станом на 10.02.2014р. його зобов'язання за Кредитним договором припинилось у зв'язку із виконанням належним чином та поєднанням боржника і кредитора в одній особі, а строк сплати залишку боргу, з урахуванням останньої пролонгації Кредитного договору становить не пізніше 31.05.2015р.

Відповідно до частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Одним із способів розпорядження власником грошовими коштами є їх переказ, порядок якого в межах України визначається Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні.

Зокрема, вказаним законом передбачена можливість договірного списання коштів, яким є списання банком з рахунку клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом (п.1.38 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Статтею 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком.

Меморіальний ордер - це розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України (п. 19-1 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Таким чином, право власника розпоряджатися коштами, що обліковуються на відкритих в банку рахунках, реалізується, окрім іншого, шляхом уповноваження банківської установи самостійно, без його окремого платіжного доручення, здійснювати відповідний переказ коштів.

Однак, Господарський суд Рівненської області не застосував положення щодо договірного автоматичного списання грошових коштів, правомірність якого визначена судовою практикою.

Так, Постановою Вищого господарського суду України від 24.09.2014 року у справі №922/1449/14 було встановлено, що сторонами було узгоджено, що якщо Позичальник не виконає свої зобов'язання у строк передбачений договором овердрафту, то Банк має право на договірне списання, тобто в погашення заборгованості, яка виникла, Позичальник доручає Банку самостійно здійснювати перерахування грошових коштів зі свого поточного рахунку без надання додаткових платіжних або інших документів. З огляду на це суди прийшли до висновку, що Банк мав самостійно перерахувати грошові кошти, які знаходилися на рахунку відповідача в рахунок погашення заборгованості за договором овердрафту.

Як встановлено Рівненським апеляційним господарським судом сторони Кредитного договору (п.2.10, п.3.2.10) погодили, що у разі звернення відповідача з вимогою про дострокове повернення депозиту, згідно умов Договору банківського вкладу, строк погашення кредиту і сплати процентів за ним вважається таким, що настав, що у свою чергу призводить, окрім, набуття прав позивача на предмет застави, у відповідності до Договору застави так і його обов'язку погасити наявну заборгованість за кредитом.

Відтак, отримавши 10.02.2014р. листа відповідача №11 від 03.02.2014р. з вимогою достроково повернути кошти за Договором банківського вкладу та направлення їх на погашення заборгованості за кредитом, позивач в цей же день, мав за рахунок вкладу придбати валюту кредиту і погасити відповідну суму заборгованості за Кредитним договором.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники Банку (у кожному судовому засіданні був інший представник) визнали, що з моменту отримання листа із вимогою достроково повернути кошти за договором банківського вкладу, у Банку виникло право на погашення кредиту за рахунок депозитного вкладу як відповідача так і третьої особи. Одночасно у Банку виникло право звернутися і до суду за захистом свого порушеного права шляхом стягнення суми кредиту. Банк, маючи право вибору, скористався судовим захистом свого порушеного права.

Згідно з положеннями ст.606 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Оскільки умовами Кредитного договору, Договору банківського вкладу, Депозитного договору № DF22/2013-163 та Договорів застави передбачено виконання (договірне списання), то відповідно до вказаних правочинів та положень ст.599, 606 Цивільного кодексу України зобов'язання з погашення боргу за Кредитним договором у сумі 10 078 630,14 доларів США (84000000,00+4000000,00 : 8,5282 /курс купівлі долара США/), є припиненим, у зв'язку з набуттям Банком прав на депозит та поєднанням боржника і кредитора в одній особі, що у свою чергу свідчить про безпідставність задоволення судом першої інстанції вимог ПАТ «Банк Національний кредит» у задекларованому позивачем розмірі.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 Господарського процесуального кодексу України).

Задовольняючи заявлений позов та відхиляючи посилання відповідача, що термін повернення залишку заборгованості за кредитом ще не настав, а має настати лише 31 травня 2015 року, Господарський суд Рівненської області зазначив, що незважаючи на пролонгацію кредиту до 31 травня 2015 року, строк його погашення настав, оскільки несплата процентів за листопад 2014 року призвела до застосування п.4.4 Кредитного договору за яким у разі невиконання Позичальником зобов'язань, визначених пп.3.3.2 - 3.3.17 цього Договору, порушення Позичальником або третьою особою, з якою укладений договір забезпечення виконання зобов'язань за кредитом, умов договорів, визначених п.1.3 цього Договору, протягом більше 15 (п'ятнадцять) днів, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився, та відповідно Позичальник зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня погасити кредит сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, комісії та нараховані штрафні санкції.

Проте, місцевий господарський суд не звернув увагу, що визначена позивачем до стягнення сума кредиту обліковується на рахунку строкової заборгованості -2001, що у свою чергу спростовує твердження Банку про його прострочення та потребі у захисті порушених прав позивача.

Зокрема, у відповідності до ч.1 ст.56 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також фізичних осіб.

Нормативно - правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку (ч.2 ст.56 Закону України «Про Національний банк України»).

Так, відповідно до класів рахунків та їх призначення, визначених Планом рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої Постановою Правління НБУ №280 від 17.06.2004р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.07.2004р. за №919/9518, для обліку строкової заборгованості за кредитом використовується балансовий рахунок: 2062 (короткострокові кредити в поточну діяльність, що надані суб'єктам господарювання). За дебетом рахунку проводяться суми наданих кредитів За кредитом рахунку проводяться суми погашення заборгованості.

У той же час, для обліку простроченої заборгованості за кредитом використовується балансовий рахунок 2067 (прострочена заборгованість за кредитами в поточну діяльність, що надані суб'єктам господарювання). За дебетом рахунку проводяться суми простроченої заборгованості за наданими кредитами. За кредитом рахунку проводяться суми погашення простроченої заборгованості за наданими кредитами.

Відповідно, у разі не погашення кредиту у строк визначений кредитним договором, контрагенту-позичальнику відкривається рахунок 2067 на який з балансового рахунку 2062 переноситься залишок заборгованості за кредитом, а доказом, що підтверджує дану обставину, є відповідна виписка за рахунком 2067.

В матеріалах справи відсутні та позивачем не надано доказів, що заборгованість за кредитом відповідача обліковувалась в ПАТ «Банк Національний кредит», як прострочена, а відтак доводи позивача про настання строку погашення кредиту в грудні 2014 року з посиланням на п.4.4. Кредитного договору, та у зв'язку з цим нарахування штрафних санкцій, є недоведеними.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що позивачем не доведено наявність підстав для стягнення з Приватного підприємства - фірма «Інтерекопласт» визначеної ним заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1.-72ю/2013/2-1 від 17.05.2013р.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, є обґрунтованими, оскільки вони відповідають вимогам закону та наведеним обставинам справи.

Враховуючи наведене, Рівненський апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове рішення, яким позивачу у задоволенні позову відмовити.

В силу статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги відшкодовуються відповідачу за рахунок позивача шляхом стягнення з останнього 36 540 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказу слід доручити господарському суду Рівненської області.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт" від 19.05.15р. задоволити.

Рішення господарського суду Рівненської області від 07 травня 2015 року у справі №918/314/15 скасувати. Прийняти нове рішення.

Позивачу - Публічному акціонерному товариству "Банк Національний кредит" - у позові відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" (04053, м. Київ, вул. Тургенєвська, 52/58, ) на користь Приватного підприємства-фірми "Інтерекопласт" (33033, м. Рівне, вул. Гагаріна, 39, ) 36540 грн.00 коп. судових витрат за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Рівненської області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №918/314/15 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Демянчук Ю.Г.