ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

25 серпня 2015 р.

Справа № 902/312/15

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Тренд-Трейд" (вул. К. Маркса, 40/23, м. Вінниця, 21034)

до:Фірми Firm Mevogro Products NV (Industriepark 9 B 235 Hulshout, Belgium)

про стягнення 146632,2 грн. заборгованості

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

Cекретар судового засідання Кузьменко В.В.

Представники

позивача : ОСОБА_1,

відповідача : не з'явився

ВСТАНОВИВ :

Подано позов товариством з обмеженою відповідальністю "Тренд-Трейд" до фірми Firm Mevogro Products NV про стягнення 146632,2 грн. заборгованості.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 12.03.2015 року за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/312/15 з призначенням її до розгляду на 26.03.2015 року.

Ухвалою суду від 26.03.2015 року розгляд справи відкладено до 15.07.2015 року з метою належного повідомлення відповідача про час та місце наступного судового засідання та з метою надання останнім документів необхідних для вирішення даного спору по суті, враховуючи, що відповідач є нерезидентом. Вказаною ухвалою також оголошено перерву в судовому засіданні з метою надання можливості позивачу здійснити переклад ухвали про відкладення розгляду справи від 26.03.2015 року на мову держави нерезидента.

06.04.2015 р. ухвалою суду провадження у справі №902/312/15 зупинено у зв'язку з необхідністю забезпечення належного повідомлення про час та місце судового засідання відповідача-нерезидента, що потребує за собою звернення господарського суду із відповідним судовим дорученням (про вручення ухвали про призначення судового засідання відповідачу) до компетентного органу іноземної держави.

Ухвалою суду від 15.07.2015 р. провадження у справі поновлено.

На визначену дату (15.07.2015 р.) представники сторін в судове засідання не з'явились, документів, витребуваних ухвалою суду не надали.

Згідно із ч.1 ст.79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Враховуючи необхідність забезпечення належного повідомлення про час та місце судового засідання відповідача-нерезидента, що потребує за собою звернення господарського суду із відповідним судовим дорученням (про вручення ухвали про призначення судового засідання відповідачу) до компетентного органу іноземної держави, беручи до уваги те, що ухвалою суду від 26.03.2015 р. встановлено резервну дату 25.08.2015 р., на яку відкладено розгляд справи, суд дійшов висновку про зупинення провадження у справі на підставі ч.1 ст.79 ГПК України.

Ухвалою суду від 15.07.2015 року зупинено провадження у справі до 25.08.2015 року з метою необхідності забезпечення належного повідомлення про час та місце судового засідання відповідача-нерезидента.

Ухвалою суду від 25.08.2015 року було поновлено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 25.08.2015 року о 16:30.

В судове засідання 25.08.2015 року з'явився представник позивача, який позов підтримав в повному обсязі.

В судове засідання 25.08.2015 року представник відповідача не з'явився, причин неявки не повідомив хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідним повідомленням наявним в матеріалах справи.

Враховуючи викладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Суд констатує, що відповідачем не подано клопотання, заяви, телеграми, в тому рахунку і щодо перенесення розгляду справи, її відкладення чи неможливості забезпечити участь в судовому засіданні свого представника.

При цьому суд враховує, що статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Враховуючи те, що норми ст.ст.38, 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Проте, відповідач своїм правом на участь у засіданні суду та наданні письмових або усних пояснень не скористався, а тому, беручи до уваги приписи ч.1 ст.69 ГПК України щодо строків вирішення спору та той факт, що неявка в засідання суду відповідача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, відповідно до приписів ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Між позивачем та відповідачем 26 серпня 2014 року було укладено договір № L-2608-2014 купівлі продажу ( далі договір).

Згідно п.1.1. договору продавець поставляє за вказаною покупцем адресою дрова, далі по тексту товар.

Відповідно до п.1.2. договору товар повинен бути виготовлений із граба та дуба, вологістю не більше 20% в розколі довжина поліна 30-33 см., діаметр поліна 8-16 см. Товар повинен бути упакований в ящики з внутрішнім розміром 2 складометри ( ширина 1м., довжина 1м, висота 2 м.) Товар повинен бути без цвілі і пошкоджень комахами. Додаткові вимоги до товару можуть бути вказані у замовленні.

Згідно п. 1.3. договору адреса розгрузки: Mevogro Products NV (Industriepark 9 B 235 Hulshout.

Відповідно до п. 1.4. договору адреса таможні: Tradubel Autoroute A 40 nr/18 Belgium 4731 Eyntten.

Термін розвантаження 01.09.2014 року-30.11.2014 року.

Згідно п.1.6. договору розрахунки по даному договору проводяться в валюті Євро.

Відповідно до п.1.8. договору ціна товару без доставки складає 75 Євро за ящик.

Згідно п.2.2.1. договору покупець зобов'язаний оплати виставлений продавцем рахунок протягом одного дня після розвантаження товару банківським переказом на рахунок продавця.

Відповідно п. 2.2.2. договору передбачено, що покупець зобов'язаний сплатити пеню за несвоєчасну оплату платежу в розмірі 0.2% від суми прострочених платежів за кожен день несвоєчасної оплати у випадку невиконання п.2.2.1. даного договору.

Позивачем на виконання умов договору було поставлено товар на загальну суму 4950, 00 ЄВРО, що стверджується міжнародними товарно транспортними накладними, а саме № 781565 від 15 вересня 2014 року згідно якої було поставлено товару в кількості 22 ящика, № 0172193 від 18 вересня 2014 року згідно якої було поставлено товару в кількості 22 ящика, № 0103009 від 25 вересня 2014 року згідно якої було поставлено товару в кількості 22 ящика ( а.с. 16-22).

Претензій зі сторони відповідача щодо поставленого товару не було.

Як видно з матеріалів справи відповідачем було частково виконано свої зобов'язання на суму 1650, 00 Євро, що підтверджується платіжним дорученням № 03МТ06 від 11.11.2014, копія якого міститься в матеріалах справи ( а.с. 26).

Тобто відповідачем було фактично оплачено за товар, що був поставлений згідно міжнародної товарно транспортної накладної, а саме № 781565 від 15 вересня 2014 року.

Неоплаченими залишені міжнародні товарно-транспортні накладні № 0172193 від 18 вересня 2014 року та № 0103009 від 25 вересня 2014 року.

Як видно з матеріалів справи:

- товар ( в кількості 22 ящика) відповідно до міжнародно товарно-транспортної накладної № 0172193 від 18 вересня 2014 року було отримано відповідачем 23 вересня 2014 року, про що свідчить відмітка відповідача, тому відповідно до умов договору ( п.2.2.1. договору) відповідач повинен був здійснити оплату 24.09.2015 року, що останнім зроблено не було. Тому з 25.09.2014 року розпочався строк прострочення платежів.

Тому заборгованість по міжнародній товарно-транспортній накладній № 0172193 від 18 вересня 2014 року становить 1650,00 Євро та 504,90 Євро пені.

- товар ( в кількості 22 ящика) відповідно до міжнародно товарно-транспортної накладної № 0103009 від 25 вересня 2014 року було отримано відповідачем 29 вересня 2014 року, про що свідчить відмітка відповідача, тому відповідно до умов договору ( п.2.2.1. договору) відповідач повинен був здійснити оплату 30.09.2015 року, що останнім зроблено не було. Тому з 01.10.2014 року розпочався строк прострочення платежів.

Тому заборгованість по міжнародній товарно-транспортній накладній № 0103009 від 25 вересня 2014 року становить 1650,00 Євро та 485,10 Євро пені, що підтверджено матеріалами справи.

Всього заборгованість відповідача становить 3300,00 Євро сума основного боргу, 990,00 Євро пені.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов такого висновку.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події..

Статтею 193 Господарського Кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Також кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Дії позивача по передачі товару та дії відповідача по прийняттю вказаного товару, за визначеною ціною свідчать про те, що у боржника (відповідача) виникло зобовязання по оплаті за отриманий товар.

Як випливає з договору, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, що випливають з договору купівлі-продажу.

В силу ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.692 ЦК України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.631 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Виходячи з викладеного, враховуючи доведеність боргу наявними у справі доказами, суд вважає вимогу позивача про стягнення основного боргу в розмірі 3300,00 Євро правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Крім стягнення основної суми заборгованості відповідачу нараховано штрафні санкції, а саме 990,00 Євро пені.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав зобов'язання у вказаний строк, він є боржником, що прострочив.

Відповідно до частин 1,2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Згідно з п. 3 ст. 3, ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 господарського суду України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно п. 2.2.2. договору передбачено, що покупець зобов'язаний сплатити пеню за несвоєчасну оплату платежу в розмірі 0.2% від суми прострочених платежів за кожен день несвоєчасної оплати у випадку невиконання п.2.2.1. даного договору.

Як видно з матеріалів справи відповідач порушив умови договору, а саме останнім не було здійснено остаточних платежів відповідно до п.2.2.1 договору (покупець зобов'язаний оплати виставлений продавцем рахунок протягом одного дня після розвантаження товару банківським переказом на рахунок продавця).

Суд, здійснивши перерахунок пені прийшов до висновку про правильність їх нарахування, а тому остання підлягає до задоволення, а саме з відповідача слід стягнути 990 Євро пені.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Проте, всупереч наведеним нормам та вимогам суду відповідач не подав до суду жодних доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення боргу та пені.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Приймаючи рішення про задоволення позову судом також враховано абз.3 пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", в якому роз'яснено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю").

Також судом взято до уваги вказівку, яка міститься в п.4 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 17.02.1994 року № 02-5/114 "Про деякі питання визначення ціни позову, підсудності справ та сплати державного мита" в якому зазначено, що у разі задоволення позовних вимог про стягнення іноземної валюти та відшкодування судових витрат в іноземній валюті видається єдиний наказ. Накази про стягнення сум в іноземній валюті і у гривнях видаються окремо.

Згідно з положеннями ст. 49 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача.

25.08.2015 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 43, 47, 49, 82, 84, 115,116 ГПК України, ст.7 Закону України "Про судовий збір" -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фірми Firm Mevogro Products NV (Industriepark 9 B 235 Hulshout, Belgium; Code KREDBEBB) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Тренд-Трейд" (вул. К. Маркса, 40/23, м. Вінниця, 21034, ) 3300,00 Євро заборгованості, 990,00 Євро пені, що еквівалентно до гривні складає 143715,00 грн.

Стягнути з фірми Firm Mevogro Products NV (Industriepark 9 B 235 Hulshout, Belgium, Code KREDBEBB) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Тренд-Трейд" (вул. К. Маркса, 40/23, м. Вінниця, 21034, ) 2874,30 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Копію рішення надіслати відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Повне рішення складено 26 серпня 2015 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (Industriepark 9 B 235 Hulshout, Belgium)