номер провадження справи 11/119/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2015 Справа № 908/3647/15

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя Гончаренко С.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Арні 2010» (АДРЕСА_1, 69054, ),

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто» (вул. Чумаченька, буд. 13«А», м. Запоріжжя, Запорізька область, 69000; ),

Відомості про представників сторін та учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_1 дов. б/н від 25.05.2015;

від відповідача: ОСОБА_2 дов б/н від 01.11.2011;

про: стягнення 137461,67грн., -

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду надійшла позовна заява ТОВ «Арні 2010» про стягнення з ТОВ «Альянс-Авто» 137461,67грн., як вказано в позові, 137000грн. основного боргу за постачання пального і 461,67грн. річних.

15.06.2015 порушено провадження по справі і справа призначена до розгляду. З ціллю надання витребуваних матеріалів в засіданні оголошувались перерви.

Позивач в обґрунтування позову посилається на те, що за видатковими накладними №РН-0232 від 13.03.2015 на суму 107910грн. і №РН-0220 від 11.03.2015 на суму 109956грн. здійснив постачання пального відповідачу.

Відповідач оплату здійснив частково, заборгованість на момент подачі позову складала 137000грн.

Позивач неодноразово змінював розмір позовних вимог, в тому числі зменшував суму основного боргу у звязку з частковими погашеннями його відповідачем.

Остаточно просить стягнути 117200грн. основного боргу і нараховані у звязку з несвоєчасною оплатою 1134,95грн. річних і 3177,20грн. інфляційних втрат.

Відповідач остаточні позовні вимоги визнав повністю, про що, зокрема, пояснив в засіданні його представник.

Просить розстрочити сплату позовної суми на 12 місяців і зменшити суму штрафних санкцій.

Вивчивши матеріали справи і вислухавши пояснення представника позивача, встановив наступні обставини:

Статтею 11 Цивільного кодексу України закріплено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до п.2 цієї статті підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Правочином, згідно п.1 ст.202 Цивільного кодексу України, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Зобовязанням, відповідно до п.п. 1, 2 ст.509 цього Кодексу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України.

За видатковими накладними №РН-0220 від 11.03.2015 і №РН-0232 від 13.03.2015 здійснив постачання дизельного пального відповідачу на суму 109956грн. і на суму 107910грн. відповідно, а також виставив на оплату на вказані суми рахунки-фактури №СФ-0000212 від 11.03.2015 і №СФ-0000222 від 13.03.2015.

Зі змісту ст.207 Цивільного кодексу України випливає, що правочин в простій письмовій формі вчиняється сторонами шляхом фіксації його змісту в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими сторони обмінялися за допомогою телетайпних, електронних або інших технічних засобів звязку.

Дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обовязків, що підтверджується рахунками, видатковими накладними, відповідно до яких позивач зобовязався передати відповідачу певну кількість дизельного палива, а відповідач прийняти та сплатити її вартість. Суд вважає, що в даному випадку між сторонами по справі укладена угода поставки, що підтверджується, в тому числі, наявністю підписів та відбитків печаток сторін на видаткових накладних.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок його негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Крім рахунків-фактур позивач направив на адресу відповідача вимогу від 31.03.2015 про погашення боргу.

Зобовязання щодо оплати отриманого дизельного пального відповідач належним чином (своєчасно та у повному обсязі) не виконав.

На день звернення позивача в суд заборгованість була погашена частково. Між тим, фактично непогашена заборгованість складала не 137000грн., а 130000грн. У звязку з цим суд відмовляє в позові в сумі 7000грн.

З урахуванням зменшення суми боргу позивачем до 117200грн., стягненню підлягає ця сума.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України божник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Сума втрат від інфляції за порушення строків виконання грошового зобовязання склала 3177,20грн., річних - 1134,95грн.

Розрахунок сум втрат від інфляції та 3 % річних ретельно перевірений в судовому засіданні, остаточні позовні вимоги заявлені правомірно, підтверджені зібраними у справі доказами, тому підлягають задоволенню.

Відповідач просить на підставі ст.233 ГК України зменшити суму штрафних санкцій.

По-перше, до штрафних санкцій відноситься неустойка (штраф, пеня), питання по яких врегульовано параграфом 2 глави 49 ЦК України, і позивач не просить стягнути ці штрафні санкції.

Позивач просить стягнути інфляційні втрати і річні, передбачені ст.625 ЦК України.

Інфляційні нарахування і річні на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті (п.3.1 постанови Пленуму ВГС України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань»).

З огляду на викладене нарахування інфляційних втрат і річних, здійснені позивачем на суму основного боргу, не є штрафними санкціями і не можуть бути зменшені судом.

Крім того, відповідач просить розстрочити виконання рішення на 12 місяців. В обґрунтування заяви посилається на те, що невиконання зобовязання стало наслідком тяжкого фінансового стану (в тому числі виплати потерпілим по ДТП, яке сталося 08.07.2013, складає 178000грн.); згідно фінансового звіту за 2014 рік збитки (не покриті витрати) складають 30600грн.; стягнення позовної суми одноразово вплине на виплату заробітної плати працівникам тощо.

Позивач проти розстрочки заперечує.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що відповідач здійснював дії, направлені на погашення боргу, порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, приймаючи до уваги інтереси кредитора (позивача по справі), суд вважає за можливе клопотання задовольнити частково, розстрочивши виконання рішення на три місяці рівними частками.

Судові витрати віднести на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам. Судові витрати в частині зменшених позовних вимог повернути позивачу.

На підставі викладеного, відповідно до ч.7 Закону України «Про судовий збір», керуючись ст.ст.46, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Авто» (вул. Чумаченька, буд. 13«А», м. Запоріжжя, Запорізька область, 69000; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Арні 2010» (АДРЕСА_1, 69054, ) 117200грн. (сто сімнадцять тисяч двісті) грн. основного боргу, 3177 (три тисячі сто сімдесят сім) грн. 20коп. інфляційних втрат, 1134 (одна тисяча сто тридцять чотири) грн. 95коп. річних і 2430 (дві тисячі чотириста тридцять) грн. 12 коп. судового збору.

Розстрочити виконання рішення на 3 місяці, стягнувши:

- до 17.09.2015 41314 (сорок одна тисяча триста чотирнадцять) грн.. 09 коп.;

- до 17.10.2015 - 41314 (сорок одна тисяча триста чотирнадцять) грн.. 09 коп.;

- до 17.11.2015 - 41314 (сорок одна тисяча триста чотирнадцять) грн.. 09 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Винести ухвалу про повернення позивачу з державного бюджету судовий збір в розмірі 130,39грн. на зменшену позовну суму.

В засіданні 17.08.2015 оголошена вступна і резолютивна частини рішення. Рішення в повному обсязі складено і підписано 21.08.2015.

Суддя С.А. Гончаренко