ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2015 року Справа № 904/5029/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Чередка А.Є., Широбокової Л.П.,

при секретарі судового засідання Сусла Я.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №б/н від 02.04.2015 року;

від відповідача: не з'явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2015 року у справі №904/5029/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Міос", м. Дніпропетровськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання", м. Дніпропетровськ

про стягнення 800 742,43 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Міос" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" суму основного боргу у розмірі 442 323 грн., пеню у сумі 103 700,14 грн., річні у сумі 6 594,77 грн., втрати від інфляції у сумі 248 124,52 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2015 року у справі №904/5019/15 (суддя Мельниченко І.Ф.) позов задоволений частково:

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Міос" 442 323 грн. основного боргу, 103 700,14 грн. пені, 6 594 грн. річних, 162 715,62 грн. інфляції, 14 306,67 грн. судового збору.

- в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем умов договору №127 від 30.04.2014 року в частині своєчасної та повної оплати поставленого товару у сумі 442 323,00 грн. Враховуючи наявність прострочення виконання грошового зобовязання, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, місцевим господарським судом стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних за загальний період з 25.08.2014 року по 05.06.2015 року у сумі 6 594, 77 грн. Здійснивши перерахунок втрат від інфляції відповідно до приписів пункту 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 року, місцевий господарський суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача втрат від інфляції у сумі 162 715,62 грн. за загальний період з лютого 2015 року по травень 2015 року. Згідно пункту 5.3 договору місцевим господарським судом стягнуто з відповідача пеню за загальний період з 25.08.14 року по 05.06.15 року.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд зазначив, що сторонами в Специфікаціях №1,2,3,4 узгодили поставку товару на загальну суму 1 576040, 40 грн., в межах якої і були здійснені спірні поставки.

Також місцевим господарським судом відхилені посилання відповідача щодо неправомірності нарахування позивачем пені в 2015 році (після закінчення строку дії договору) з тих підстав, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина 4 статті 631 Цивільного кодексу України).

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:

- скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2015 року у справі №904/5029/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Міос" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання";

- у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Міос" відмовити частково, а саме: задовольнити позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу 442 323,00 грн., відносно якої встановити затверджений рішенням суду графік погашення заборгованості;

- затвердити наданий графік погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Міос".

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до пункту 2.2 договору №127 загальна сума договору складає 1 000 000,00 грн., загальна ж сума Специфікацій №1,2,3,4 складає 1 576 040,40 грн., тобто перевищує загальну суму договору, у звязку з чим відповідач вважає заборгованість у сумі 442 323,00 грн. поза межами договору, яким встановлено порядок розрахунків та відповідальність.

Також, апелянт звертає увагу апеляційного господарського суду на скрутне матеріальне становище, в якому знаходиться товариство, а також практичне припинення господарської діяльності, що зумовлене несвоєчасністю розрахунків іноземних господарюючих товариств з відповідачем.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.07.2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2015 року у справі №904/5029/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Чередко А.Є., Широбокова Л.П., розгляд скарги призначений у судове засіданні на 27.08.2015 року.

У судовому засіданні, яке відбулося 27.08.2015 року представник апелянта не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали судової повістки) №483, яке отримане відповідачем 05.08.2015 року.

18.08.2015 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з відрядженням юриста підприємства у м. Бєлгород.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Міос" проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін.

Позивач зазначає, що сума основного боргу виникла у звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором №127 в період його дії, тому місцевим господарським судом правомірно задоволені позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу та пені. Щодо перевищення вартості поставок вартості договору, то пунктом 2.4 договору сторони погодили, що кількість та найменування товару може бути змінено протягом дії договору шляхом погодження сторонами відповідних Специфікацій, що і було зроблено під час підписання Специфікацій №1,2,3,4. Щодо майнового стану відповідача, позивач зазначає, що відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

У судовому засіданні 27.08.2015 року оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 30.04.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Міос" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" (покупець) був укладений договір №127, відповідно до пункту 1.1. якого на умовах, визначених договором, продавець зобовязується передати у власність покупця металопродукцію, а покупець зобовязується прийняти та оплатити товар на умовах передбачених договором.

Цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2014 року (пункт 8.1 договору).

Відповідно до пункту 1.2 договору, кількість, асортимент товару зазначається в Специфікаціях, які є невідємною частиною договору.

Сторонами узгоджені та підписані Специфікації до договору №127 від 30.04.2014 року:

- №1 від 26.05.2014 року на поставку товару на суму 158 100,00 грн.;

- №2 від 18.06.2014 року на поставку товару на суму 722 622,48 грн.;

- №3 від 14.10.2014 року на поставку товару на суму 177 000 грн.;

- №4 від 03.11.2014 року на поставку товару на суму 518 318,40 грн.

Умови поставки: FCA м. Дніпропетровськ (Інкотермс 2000).

Датою поставки вважається дата зазначена у видатковій накладній.

На виконання умов договору №127 від 30.04.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Міос" здійснило поставку Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" товару згідно видаткових накладних: №149 від 26.05.2014 року на суму 25 401,40 грн., №155 від 02.06.2014 року на суму 59 287,50 грн., №159 від 03.06.2014 року на суму 26 350,01 грн., №176 від 18.06.2014 року на суму 52 700,00 грн., №177 від 19.06.2014 року на суму 46 586,81 грн., №209 від 09.07.2014 року на суму 33 780,71 грн., №210 від 10.07.2014 року на суму 26 350,01 грн., №214 від 16.07.2014 року на суму 44 531,51 грн., №221 від 23.07.2014 року на суму 25 823,00 грн., №226 від 29.07.2014 року на суму 54 491,81 грн., №243 від 04.08.2014 року на суму 57 970,00 грн., №247 від 06.08.2014 року на суму 55 071,50 грн., №258 від 12.08.2014 року на суму 7 114,50 грн., №259 від 13.08.2014 року на суму 55 071,50 грн., №276 від 27.08.2014 року на суму 24 927,10 грн., №303 від 15.09.2014 року на суму 54 966,11 грн., №313 від 23.09.2014 року на суму 57 970,00 грн., №314 від 24.09.2014 року на суму 7 378,00 грн., №315 від 03.10.2014 року на суму 52 700,00 грн., №320 від 06.10.2014 року на суму 37 417,01 грн., №326 від 13.10.2014 року на суму 52 700,00 грн., №327 від 14.10.2014 року на суму 22 134,00 грн., №335 від 20.10.2014 року на суму 54 634,00 грн., №336 від 21.10.2014 року на суму 18 054,00 грн., №346 від 28.10.2014 року на суму 49 560,00 грн., №352 від 03.11.2014 року на суму 59 059,00 грн., №362 від 10.11.2014 року на суму 25 370,00 грн., №366 від 14.11.2014 року на суму 40 474,00 грн., №373 від 17.11.2014 року на суму 59 472,00 грн., №376 від 18.11.2014 року на суму 46 846,00 грн., №386 від 26.11.2014 року на суму 57 820,00 грн., №390 від 27.11.2014 року на суму 2 360,00 грн., №397 від 05.12.2014 року на суму 59 295,00 грн., №398 від 08.12.2014 року на суму 26 550,00 грн., №412 від 12.12.2014 року на суму 59 944,00 грн., №413 від 15.12.2014 року на суму 59 472,00 грн., №414 від 16.12.2014 року на суму 58 056,00 грн., №415 від 17.12.2014 року на суму 18 880,00 грн., всього за вказаними накладними на загальну суму 1 576 568,48 грн.

Товар за вказаними видатковими накладними отриманий представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" на підставі довіреностей, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 2.2 договору загальна сума цього договору визначається відповідно зі Специфікаціями та орієнтовно складає 1 000 000,00 грн. Розрахунки покупця з продавцем здійснюються шляхом безготівкових платежів в національній валюті України на розрахунковий рахунок продавця на підставі рахунків, виставлених продавцем, згідно умов, зазначених в специфікаціях (пункт 2.3 договору).

В специфікаціях №1 від 26.05.2014 року, №2 від 18.06.2014 року, №3 від 14.10.2014 року, №4 від 03.11.2014 року сторони домовились, що оплата здійснюється протягом 90 днів з дати поставки.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" здійснювало часткову оплату поставленого товару, що підтверджується банківськими виписками, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 5-30, том 2).

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на положення умов договору №127 від 30.04.2014 року, пунктів 3 Специфікацій №1,2,3,4 строк оплати поставленого товару за спірними видатковими накладними є таким, що настав.

Позивачем заявлена до стягнення заборгованість за договором №127 від 30.04.2014 року за поставлений товар згідно вищезазначених накладних у сумі 442 323,00 грн.

Доказів оплати поставленого товару відповідач до суду не надав, доводи, наведені в обґрунтування позову не спростовував.

За викладеного є правомірним висновок місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення з позивача на користь відповідача суми основного боргу у розмірі 442 323,00 грн.

Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобовязання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобовязань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 5.3 договору у випадку несвоєчасної оплати товару поставленого за цим договором покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочки.

Позивачем нарахована та заявлена до стягнення пеня за прострочення оплати поставленого товару за загальний період з 25.08.2014 року по 05.06.2015 року у сумі 103 700,14 грн.

Пеня нарахована відповідно до умов договору, чинного законодавства та підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено про стягнення з відповідача інфляційні втрати у сумі 248 124,52 грн. за загальний період з серпня 2014 року по червень 2015 року та 3% річних у сумі 6 594,77 грн. за загальний період з 25.08.2014 року по 05.06.2015 року.

Враховуючи наявність прострочення виконання грошового зобовязання апеляційний господарський суд вважає правильним висновок місцевого господарського суду про стягнення 3% річних у сумі 6 594,77 грн. за загальний період з 25.08.2014 року по 05.06.2015 року.

Також, апеляційний господарський суд погоджується із здійсненим місцевим господарським судом перерахунком втрат від інфляції з урахуванням приписів пункту 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" та, відповідно з висновком про стягнення з відповідача на користь позивача втрат від інфляції у сумі 162 715,62 грн. загальний період з лютого 2015 року по травень 2015 року.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта про те, що сума заборгованості виникла поза межами договору, оскільки загальна вартість поставки за Специфікаціями перевищила суму договору з таких підстав.

Пунктом 2.2 договору №127 від 30.04.2014 року сторони погодили орієнтовну суму договору у розмірі 1 000 000,00 грн. та передбачили можливість зміни кількості та найменування товару протягом дії договору (пункт 2.4 договору), тобто остаточна сума договору визначається у Специфікаціях, які укладені як додатки до договору та є його невід'ємною частиною.

Специфікації №1 від 26.05.2014 року, №2 від 18.06.2014 року, №3 від 14.10.2014 року, №4 від 03.11.2014 року укладені в період дії договору №127 від 30.04.2014 року та є його невідємними частинами. Поставка за спірними видатковими накладними здійснювалась на підставі договору №127 від 30.04.2014 року, про що зазначено на видаткових накладних. Товар прийнятий покупцем без зауважень.

Відповідно до частини 4 статті 631 Цивільного кодексу України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про безпідставність твердження відповідача відносно неправомірності нарахування позивачем штрафних санкцій після закінчення строку дії договору.

Відповідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Тобто, скрутне фінансове становище відповідача не є підставою для звільнення від відповідальності та відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, 3% річних та втрат від інфляції.

Щодо затвердження графіку погашення заборгованості, який додано до апеляційної скарги, апеляційний господарський суд зазначає, що Господарським процесуальним кодексом України надано право суду при прийнятті рішення надати розстрочку виконання рішення суду (пункт 6 частини 1 статті 83), однак з такою заявою відповідач до місцевого господарського суду не звертався, тобто заявляючи про затвердження графіку погашення заборгованості відповідач фактично просить надати розстрочку виконання рішення суду, яка не була предметом розгляду під час розгляду справи у місцевому господарському суді.

Крім того, відповідач не позбавлений можливості звернутися із відповідною заявою (про надання розстрочки виконання рішення суду) в порядку статті 121 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви покладаються на відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи позивача наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд не вбачає підстав, передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, для зміни або скасування рішення суду першої інстанції та, відповідно, підстав для задоволення апеляційної скарги.

Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" про перенесення розгляду справи у звязку із перебуванням представника у відрядженні, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для його задоволення.

При цьому апеляційний господарський суд виходить з того, що відповідач не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 8 007,43 грн. покладається на відповідача (апелянта).

Керуючись статтями 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2015 року у справі №904/5029/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2015 року у справі №904/5029/15 залишити без змін.

Повна постанова складена 27.08.2015 року.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.П. Широбокова