РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2015 р. Справа № 924/755/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

суддя Демидюк О.О. ,

суддя Дужич С.П.

при секретарі Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за договором від 19.03.2015р.

ОСОБА_2 - представник за довіреністю від 21.08.2015р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будматеріал", м.Хмельницький

на рішення господарського суду Хмельницької області

від 15.07.15 р. у справі № 924/755/15 (суддя Гладій С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будматеріал", м.Хмельницький

до Приватного підприємства "Ленбудсервіс", м.Хмельницький

про стягнення 60 999,14 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 15.07.2015р. у справі №924/755/15 у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Будматеріал" до Приватного підприємства "Ленбудсервіс" про стягнення 60999,14грн. заборгованості - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будматеріал" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає рішення місцевого господарського суду незаконним та необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права та процесуального права;

- зазначає про те, що зі змісту наданих позивачем в обґрунтування своїх вимог видаткових накладних за №0002883 від 01.09.2014р., №0002902 від 02.09.2014р., №0002906 від 02.09.2014р., №0002896 від 02.09.2014р., №0002923 від 03.09.2014р., №0002919 від 03.09.2014р., №0002942 від 04.09.2014р., №0002937 від 04.09.2014р., №0002964 від 05.09.2014р., №0002959 від 05.09.2014р., №0002978 від 06.09.2014р., №0002980 від 06.09.2014р., №0002982 від 06.09.2014р., №0002986 від 08.09.2014р., №0003003 від 09.09.2014р., №0003018 від 09.09.2014р., №0003022 від 10.09.2014р., №0003034 від 10.09.2014р., №0003051 від 11.09.2014р., №0003038 від 11.09.2014р., №0003061 від 11.09.2014р., №0003076 від 12.09.2014р., №0003069 від 12.09.2014р., вбачається, що товар (цементний розчин М-100) був прийнятий представниками Приватного Підприємства "Ленбудсервіс", про що свідчать підписи на накладних. Крім того, про отримання товару за вказаними накладними не заперечує і сам відповідач у своїх поясненнях та запереченнях. Також, в судових засіданнях відповідач неодноразово погоджувався із тим, що підписи на видаткових накладних виконано його представниками;

- також, щодо відсутності оригіналу довіреності на отримання товару, на що посилається відповідач у відзиві на позов від 26.06.2015р. та запереченні на позовну заяву від 10.07.2015р., як на недоведеність факту отримання ним товарно-матеріальних цінностей, вказує на те, що відповідно до п.2.4. "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку" залежно від характеру операції до первинних документів може бути включено, зокрема, такі додаткові реквізити, як підстава для здійснення операції та дані про документ, що засвідчує особу-одержувача. Тобто, наявність зазначених реквізитів в первинних документах не є обов'язковою. Разом з цим, суд першої інстанції не взяв до уваги і положення "Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей", затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 99 від 16.05.1996р., згідно яких довіреність на одержання матеріальних цінностей є первинним документом, що фіксує рішення уповноваженої особи (керівника) підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства визначені перелік та кількість цінностей. Тобто, довіреність не є документом, що підтверджує факт господарської операції по передачі чи прийняттю товару, а тому передача (прийняття) матеріальних цінностей без оригіналу довіреності не є достатньою обставиною, що заперечує факт передачі або прийняття товарів. Таким чином, факт отримання товару відповідачем і видаткові накладні, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, є самостійними підставами для виникнення обов'язку у відповідача здійснити розрахунок за отриманий товар.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.08.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її розгляд на 25.08.2015р..

Ухвала Рівненського апеляційного господарського суду від 12.08.2015р. про прийняття апеляційної скарги до провадження надіслана на адресу відповідача - ПП "Ленбудсервіс", а саме: 29000, АДРЕСА_1, однак повернулась з відмітками поштового відділення: "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо відомостей про юридичну особу, в графі місце знаходження ПП "Ленбудсервіс" зазначена адреса: 29000, АДРЕСА_1 (а.с.14, 17-18).

Відповідно до п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (з подальшими змінами та доповненнями) особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Водночас, ухвалою суду від 12.08.2015р. про прийняття апеляційної скарги до провадження участь учасників судового процесу в судовому засіданні визначалась на власний розсуд, нові докази не витребовувались та повідомлено, що неявка уповноважених представників сторін в судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги по суті за наявними у ній матеріалами.

ПП "Ленбудсервіс" не скористалося правом подачі письмового відзиву на апеляційну скаргу, що, у відповідності до ч.2 ст.96 ГПК України, не перешкоджає перегляду рішення місцевого господарського суду.

Представники позивача в судовому засіданні 25.08.2015р. підтримали доводи апеляційної скарги та надали пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважають рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим. Просять суд рішення господарського суду Хмельницької області від 15.07.2015р. у справі №924/755/15 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити.

Представник ПП "Ленбудсервіс" в засідання суду 25.08.2015р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи приписи ст.101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції та той факт, що неявка в засідання суду представника відповідача, належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого судового акту, судова колегія розглянула апеляційну скаргу за відсутності представника останнього.

Заслухавши пояснення представників позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та доводів позовної заяви, на умовах усної домовленості, на підставі копії довіреності серії 12ААД № 872539 від 01.09.2014р., без підпису та печатки ПП "Ленбудсервіс", за видатковими накладними (без відбитку печатки та з різними підписами повноважної особи отримувача ОСОБА_3 В.) №0002883 від 01.09.2014р. на суму 3554,14грн., №0002902 від 02.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0002906 від 02.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0002896 від 02.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0002923 від 03.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0002919 від 03.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0002942 від 04.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0002937 від 04.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0002964 від 05.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0002959 від 05.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0002978 від 06.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0002980 від 06.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0002982 від 06.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0002986 від 08.09.2014р. на суму 1184,71грн., №0003003 від 09.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0003018 від 09.09.2014р. на суму 592,36грн., №0003022 від 10.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0003034 від 10.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0003051 від 11.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0003038 від 11.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0003061 від 11.09.2014р. на суму 2369,42грн., №0003076 від 12.09.2014р. на суму 1184,71грн., №0003069 від 12.09.2014р. на суму 592,36грн., Приватне підприємство "Ленбудсервіс" отримало від Товариства з обмеженою відповідальністю "Будматеріал" цементний розчин М-100 на загальну суму 39687,85грн., за який відповідач не розрахувався (а.с.9-21).

13.02.2015р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Будматеріал" надіслано на адресу Приватного підприємства "Ленбудсервіс" претензію від 13.02.2015р. з вимогою сплатити суму заборгованості, яка була повернута поштовим відділенням на адресу позивача у звязку з закінченням терміну зберігання (а.с.22-24).

За вказаних обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будматеріал" звернулося до господарського суду Хмельницької області з позовом до Приватного підприємства "Ленбудсервіс" про стягнення з останнього заборгованості в сумі 60206,47грн., з яких 39687,85грн. - заборгованість, 20518,62грн. нарахувань інфляції та 792,67грн. 3% річних відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України (а.с.2-4).

Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач посилається на те, що предявлена до стягнення сума боргу виникла внаслідок невиконання відповідачем свого обовязку з оплати товару, який він отримав від позивача за видатковими накладними №0002883 від 01.09.2014р., №0002902 від 02.09.2014р., №0002906 від 02.09.2014р., №0002896 від 02.09.2014р., №0002923 від 03.09.2014р., №0002919 від 03.09.2014р., №0002942 від 04.09.2014р., №0002937 від 04.09.2014р., №0002964 від 05.09.2014р., №0002959 від 05.09.2014р., №0002978 від 06.09.2014р., №0002980 від 06.09.2014р., №0002982 від 06.09.2014р., №0002986 від 08.09.2014р., №0003003 від 09.09.2014р., №0003018 від 09.09.2014р., №0003022 від 10.09.2014р., №0003034 від 10.09.2014р., №0003051 від 11.09.2014р., №0003038 від 11.09.2014р., №0003061 від 11.09.2014р., №0003076 від 12.09.2014р., №0003069 від 12.09.2014р..

Як вже зазначалося, рішенням господарського суду Хмельницької області від 15.07.2015р. у справі №924/755/15 у задоволенні позову відмовлено (а.с.61-62).

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Аналогічне положення міститься і в ст.627 ЦК України, згідно якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 ГК України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч.1, 2 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ч.1 - 6 ст.181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів; проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін.

Відповідно до ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання.

Пунктом 10 ч.1 ст.1 Закону України від 16.07.1999р. №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України від 16.07.1999р. №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч.2 ст.9 Закону України від 16.07.1999р. №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Враховуючи зазначене вище, належними доказами, які підтверджують здійснення господарської операції та наявність чи відсутність заборгованості, а також її розмір, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України", оскільки тільки первинні документи, які підтверджують факти здійснення господарських операцій є правовою підставою для бухгалтерського обліку таких операцій.

Окрім того, вказаний перелік обовязкових реквізитів кореспондується і з пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну №88 від 24.05.1995р., згідно якого первинні документи (на паперових і машинозчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обовязкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа, код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа, дані про документ, що засвідчує особу - одержувача.

Звертаючись із позовною заявою, позивач в обґрунтування своїх позовних вимог звертає увагу суду на те, що між сторонами виникли правовідносини на підставі укладених у спрощений спосіб договорів купівлі-продажу, за якими сторони визначили поставку товару цементний розчин М-100 на загальну суму 39687,85грн.. Як доказ наявності боргу відповідача за відпущені товарно-матеріальні цінності у вказаній сумі позивачем надано копію довіреності без підпису та печатки ПП "Ленбудсервіс" та копії видаткових накладних без відбитку печатки ПП "Ленбудсервіс" та з різними підписами повноважної особи отримувача ОСОБА_3 за вересень 2014 року, а саме: №0002883 від 01.09.2014р. на суму 3554,14грн., №0002902 від 02.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0002906 від 02.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0002896 від 02.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0002923 від 03.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0002919 від 03.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0002942 від 04.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0002937 від 04.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0002964 від 05.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0002959 від 05.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0002978 від 06.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0002980 від 06.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0002982 від 06.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0002986 від 08.09.2014р. на суму 1184,71грн., №0003003 від 09.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0003018 від 09.09.2014р. на суму 592,36грн., №0003022 від 10.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0003034 від 10.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0003051 від 11.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0003038 від 11.09.2014р. на суму 1777,07грн., №0003061 від 11.09.2014р. на суму 2369,42грн., №0003076 від 12.09.2014р. на суму 1184,71грн., №0003069 від 12.09.2014р. на суму 592,36грн..

Таким чином, як вірно встановлено господарським судом Хмельницької області, вказані спірні видаткові накладні за вересень 2014 року не містять даних про отримувача товару (прізвище та ініціали), а підписи від імені ОСОБА_3 в графі "Отримав" виконані різними особами, а тому, зазначені обставини унеможливлюють встановлення особи, яка приймала товар, і як наслідок не підтверджують факту існування між сторонами відносин, що породжують цивільні права та обовязки, аналогічні за договором купівлі-продажу, оскільки не є належними доказами наявності такої заборгованості у відповідача.

У відповідності до п.11 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості, затвердженої постановою Держарбітражу при ОСОБА_4 СРСР № П-6 від 15.06.1965р., приймання товарів мають право здійснювати працівники отримувача (покупця), уповноважені на це керівництвом підприємства-отримувача, і ці працівники повинні відноситись до категорії матеріально-відповідальних осіб. Відпуск товарно-матеріальних цінностей покупцям або передача їх безоплатно здійснюється підприємствами тільки на підставі доручень отримувачів (покупців).

Порядок використання доручень регулюється наказом Мінфіну України від 16.05.1996р. №99 "Про затвердження Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих та використаних доручень на отримання цінностей", пунктом 2 якої визначено, що сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери відпускаються покупцям або передаються безоплатно тільки за довіреністю одержувача.

Отже, довіреність на одержання цінностей є документом, що фіксує рішення керівництва підприємства-одержувача про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства визначений перелік та кількість цінностей. Без довіреності не може бути створено інший первинний документ накладну-вимогу, товарно-транспортну накладну, який є дозволом для здійснення господарської операції з відпуску цінностей.

При цьому, судом враховано, що копію довіреності, яка долучена до матеріалів справи, до уваги не прийнято, оскільки остання не містить всіх обовязкових реквізитів (посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за складання первинного документа), також відсутній і оригінал вказаної довіреності. Водночас, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей за спірними накладними, видані відповідачем іншим особам, у матеріалах справи також відсутні.

Таким чином, враховуючи те, що копія довіреності не містить посади, прізвища і підпису особи, відповідальної за складання первинного документа, а видаткові накладні не містять даних про отримувача товару, підписи в графі "Отримав" виконані різними особами, не уповноваженими на це відповідачем, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що копія довіреності та видаткові накладні не можуть рахуватись первинними документами, які дають дозвіл на здійснення господарської операції, та відповідно слугувати доказами на підтвердження існування заборгованості за поставлений товар цементний розчин М-100 на загальну суму 39687,85грн..

Відтак, враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність вимоги позивача про стягнення з відповідача 20518,62грн. - нарахувань за встановленим індексом інфляції та 792,67грн. - 3% річних.

Отже, позивачем не доведено належним чином фактів поставки товару, а тому господарський суд Хмельницької області дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ТОВ "Будматеріал" в повному обсязі.

При цьому, згідно ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будматеріал", а тому у задоволенні їх правомірно відмовлено.

Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Будматеріал", наведені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи, наведеним вище, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Хмельницької області від 15.07.2015р. у справі №924/755/15 прийняте з повним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст.101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Хмельницької області від 15.07.2015р. у справі №924/755/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будматеріал", м.Хмельницький - без задоволення.

2. Справу №924/755/15 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Дужич С.П.

Віддрук. прим. :

1 - до справи,

2, 3 - позивачу, (29000, м.Хмельницький, вул.Міцкевича,33),

представнику адвокату ОСОБА_1 (29000, м.Хмельницький, вул.Свободи, 77, оф.11),

4 - відповідачу (29000, АДРЕСА_1),

5 - в наряд.