ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2015 р.Справа № 915/355/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді: Ліпчанської Н.В.

Суддів: Мацюри П.Ф., Лисенко В.А.

При секретарі судового засідання Станковій І.М.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю №1 від 05.01.2015р.;

від відповідача ОСОБА_2 за довіреністю №01/53-375 від 18.02.2015р.

Розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства "Інгул"

на рішення господарського суду Миколаївської області від 25.05.2015р.

по справі № 915/355/15

за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства "Інгул"

до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства "Миколаївобленерго"

про стягнення 3153,83 грн. та зобов'язання здійснити перерахунок

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015р. Публічне акціонерне товариство «Інгул» (далі ПАТ «Інгул») звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовом до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Миколаївобленерго» (далі Товариство) про стягнення 3.153,83 грн. та зобовязання здійснити перерахунок. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на договір постачання електроенергії № 44/23 від 16 січня 2012р., з додатками до нього №2 та №5.

На думку ПАТ «Інгул» в діях відповідача має місце безпідставне набуття, збереження та користування майном позивача, зокрема грошима в сумі 3.153,83 грн. (з ПДВ) стягненими в якості оплати послуг за перетікання реактивної електроенергії за субспоживачів за лютий 2015р.

Відповідно до ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно.

Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава на якій воно було набуте, згодом відпала.

Набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Позивач просить господарський суд стягнути з ПАТ «Миколаївобленерго» безпідставно набуті кошти в сумі 3.153,83 грн., а також зобовязати відповідача зробити перерахунок та повернути кошти, стягнуті в якості оплати послуг з перетікань реактивної електроенергії за субспоживачів, починаючи із 31.05.2013 р. у звязку із тим, що підстава, на якій вони були стягнуті , враховуючи додаткову угоду від 26 грудня 2014 р. до договору №44/23 від 16.01.2012 із врахуванням протоколу розбіжностей від 28 січня 2015 р. відпала.

У відзиві на позов, який не визнається, Товариство вказує на те, що у відносинах, що склалися між сторонами (відносини щодо надання послуг з перетікання реактивної електроенергії за субспоживачів та плати за них) відсутня істотна ознака, передбачена ст. 1212 Цивільного кодексу України набуття майна за рахунок іншої особи. На позивачеві лежить обовязок довести, що з 31.05.2013 р. ним здійснювалась оплата послуг з перетікання реактивної електроенергії за субспоживачів на користь відповідача, однак останнім зазначені послуги не надавались.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 25 травня 2015 р. (суддя Васильєва Л.І.) в задоволенні позовних вимог було відмовлено у повному обсязі. Мотивуючи дане рішення місцевий господарський суд, вказує на те, що господарські зобовязання між сторонами виникли на підставі укладення договору від 16.01.2012 р. №44/23. В процесі дії даного договору, сторонами неодноразово вносились до нього зміни.

Господарським судом встановлено, що позивачем 12.01.2015 р. отримано пропозицію відповідача про внесення змін до договору (а.с. 29-33), яку він повернув відповідачу з протоколом розбіжностей від 29.01.2015р. (а.с. 29-33)

Однак відповідач не погодився з пропозицією позивача, протокол розбіжностей у встановлений 20 денний строк не підписав, для врегулювання розбіжностей до суду не звернувся.

Своїм правом на звернення до суду для врегулювання розбіжностей не скористався і позивач, отже в силу ч.4 ст. 181 Господарського кодексу України, договір від 16.01.2012 р. № 44/23 є чинним редакції, яка узгоджена сторонами, за винятком тих положень, що вказані в протоколі розбіжностей.

Господарський суд визнав помилковим посилання позивача на ч. 7 ст. 181 Господарського кодексу України, оскільки її приписи стосуються загального порядку укладення господарських договорів, а не внесення змін в уже діючі договори. Саме порядок зміни та розірвання господарських договорів, регулюється статтею 188 Господарського кодексу України.

Приймаючи до уваги вищезазначене та діючу редакцію п.6 додатку № 5 до договору від 16.01.2012р. обовязок позивача щодо оплати вартості перетікаючої електроенергії, в тому числі й за субспоживачів , є чинним.

Господарський суд зазначив, що стягнення з відповідача коштів в сумі 3153,83 грн., як безпідставно набутих та зобовязання відповідача здійснити перерахунок повернути кошти, стягнуті в рахунок оплати послуг з перетікання реактивної електроенергії за субспоживачів, починаючи з 31.05.2013р. (відповідно до додаткової угоди від 26.12.2014р. з протоколом розбіжностей) не ґрунтуються на чинному договорі від 16.01.2012р. та задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з винесеним рішенням господарського суду, ПАТ „Інгул звернулось до апеляційної інстанції зі скаргою, вважаючи його необґрунтованим таким, що не відповідає нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам справи.

Господарський суд вирішив справу без застосування норм чинного законодавства України, які підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також невірно витлумачив ті норми, які застосував для її вирішення, залишивши поза увагою судову практику Вищого господарського суду України щодо застосування ч. 7 ст. 181 Господарського кодексу України, при розгляді питань стосовно врегулювання розбіжностей при укладенні додаткових угод до договорів та визнання прийнятими пропозицій, викладених у протоколі розбіжностей в досудовому порядку, в разі не передачі їх до суду, в справах у яких однією із сторін, виступає монополіст, викладену зокрема у постановах Вищого господарського суду України від 03 грудня 2014 р. по справі №910/8994/13 та від 15 жовтня 2009 р. по справі № 42/17, а також в постанові від 12 березня 2014 р. по справі № 910/9099/13, і постанові по справі № 5011/71/14480-2012 від 05 червня 2013 р.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач вважає, що рішення господарського суду першої інстанції було винесено із дотриманням норм процесуального та матеріального права, із дослідженням всіх обставин справи, на підставі доказів, що були подані сторонами, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановленим фактичним обставинам, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, 16 січня 2012 р. між сторонами був укладений договір № 44/23 про постачання електроенергії з додатками до нього, які є його невідємними частинами (а.с. 12-16, а.с. 17-28).

В процесі укладення додаткових угод №2, №3 та №5 до договору були внесені зміни, які оформлені додатковою угодою від 14 травня 2013 р. ( а. с. 21)

Зміни внесені додатковою угодою від 14.05.2013р. до додатку № 2 та п. 6 додатку № 5 зобовязали ПАТ «Інгул» здійснити оплату за перетікання електроенергії за субспоживачів. Вважаючи, що заплановані зміни до договору є обовязковими, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач погодився на їх внесення та підписав додаткову угоду від 14.05.2013р. до договору №44/23 від 16.01.2012р.

У наявних у матеріалах справи розяснень, наданих у листах Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової електроенергії від 02.08.2013 р. №03/11-3614, Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 18.06.2014 № 03/32-3895 (а.с. 63-65) вбачається, що основний споживач може розраховуватись за перетікання реактивної електроенергії зі своїми субспоживачами і має на зазначені розрахунки пріоритетне право. В цьому випадку електропередавальна організація, розраховується за перетікання реактивної електроенергії тільки з основним споживачем за приладами обліку встановленими на меді балансового розділу електромереж електропередавальної організації і основного споживача.

У випадку коли основний споживач відмовився від пріоритетного права і не проводить розрахунки за перетікання реактивної електроенергії зі своїми субспоживачами, розрахунки з цими субспоживачами може проводити електропередавальна організація за приладами обліку, встановленими на межі балансового розділу електромереж основного споживача і субспоживачів.

Листом від 02 вересня 2014 р. № 751 позивач повідомив відповідача про відмову взаємодіяти із субспоживачами, які підключені до електромереж, та запропонував останньому вжити відповідних заходів щодо приведення взаємовідносин у відповідність до розпоряджень Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 14.06.2014 р. № 03/32-3895 та Держенергонагляду від 02.08.2013 р. №03/11-3614.

29 грудня 2014 року за №01/30-7363 Товариство направило листа про внесення змін до договору від 16.01.2012р. №44/23 із наданням додаткової угоди від 26 грудня 2014 року (а.с. 25-28).

Враховуючи наявність заперечень щодо п.п. 1 та 2 додаткової угоди ПАТ «Інгул» був складений протокол розбіжностей від 28 січня 2015 року, про що зроблений відповідний запис, та супровідним листом №85 від 29.01.2015р. додаткова угода з двома примірниками протоколу розбіжностей направлена Товариству (а.с. 29).

В листі від 05 лютого 2015 року Товариство вказує на те, що ним отримана додаткова угода від 26.12.2014р. разом з протоколом розбіжностей від 28.01.2015р. (а.с.34).

Крім цього, в даному листі вказується про додаткову угоду від 04.08.2014р. до договору №44/45 від 27.04.2007 року, яка вважається не прийнятою, а тому відповідно до ст.188 Господарського кодексу України договір діє у попередній редакції. Однак, як встановлено матеріалами справи вони не містять жодних даних щодо укладення договору №44/45 від 27.04.2007р., а також додаткової угоди від 04.08.2014р.

Згідно рішення Адміністративної колегії Антимонопольного комітету України Миколаївського територіального обласного відділення від 30.09.2014р. №56-ріш у справі №1.-26.213/13-2014 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» за колективним зверненням субспоживачів ПАТ «Інгул» на дії ПАТ «Миколаївобленерго», які містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, встановлено, що відповідач в 2008-2013 роках та 1-півріччі 2014р. займав монопольне (домінуюче) становище на ринку постачання електричної енергії споживачам за регульованим тарифам на території Миколаївської області, в межах належних йому електричних мереж, з часткою 100%, як таке, що не мало на цьому ринку жодного конкурента.

За результатами перевірки розрахунків за перетікання реактивної електроенергії компетентними органами встановлено, що дії ПАТ «Миколаївобленерго», які полягають в необґрунтованому підвищення оплати за перетікання реактивної електроенергії шляхом встановлення завищеного значення економічного еквіваленту реактивної потужності ПАТ «Інгул», є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.2 ст.50, ч.1 ст.13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме: зловживання монопольним становищем на ринку, шляхом вчинення дій, що призвело до ущемлення інтересів споживачів, які були неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

За вчинення вказаних правопорушень у відповідності до абзацу другого частини першої, частини другої ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» на ПАТ «Миколаївобленерго» був накладений штраф у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривен по кожному із субспоживачів ПАТ «Інгул».

Відповідно до п.2.3.4 договору Позивач зобовязувався здійснювати оплату за перетікання реактивної електроенергії між електромережами Відповідача та електроустановками Позивача згідно з додатком №5 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії», проте в рахунки №44/23/22, №44/23/3/2/113 від 02 березня 2015р., рахунок-розшифровку №44/23/2/2 від 02 березня 2015р. та акт про прийняття-передавання товарної продукції від 28 лютого 2015р., включені суми оплати послуг з перетікань реактивної електроенергії за субспоживачів, характеристики точок розрахункового обліку електроенергії яких були виключені із додатку №5 на підставі протоколу розбіжностей від 28 січня 2015р. (а.с.37-40).

Згідно з виставленими розрахунковими документами до оплати пред`явлена сума в розмірі 7343,56 грн. (з ПДВ). Як вбачається із рахунку-розшифровки №4423/22 від 02 березня 2015р. 3153,83 грн. (з ПДВ) із вказаної суми це оплата послуг з перетікань реактивної електроенергії за субспоживачів.

Звертаючись із позовом щодо стягнення на 3153,83 грн. як безпідставно отриманих коштів, відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України ПАТ «Інгул» вказує на те, що Товариство не повернуло підписаний протокол розбіжностей та не звернулось до суду по врегулюванню даних питань, зазначених у додатковій угоді від 26.12.2014р., а тому в силу ч.7 ст. 181 Господарського кодексу України Позивач вважає його пропозицію, як прийняту Відповідачем.

Відмовляючи в задоволенні позову, господарський суд першої інстанції, вважає помилковим посилання Позивача щодо застосування вказаної норми. Однак, з даною позицією господарського суду не може погодитись судова колегія з огляду на наступне.

Відповідно до п.7 ст.181 Господарського кодексу України якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обовязковим для сторін на підставі закону, або сторона-виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Враховуючи, що ПАТ «Миколаївобленерго» як монополіст на певному ринку (товарів, робіт, послуг) не передав до суду вимоги щодо розбіжностей, які залишились неврегульованими між сторонами, судова колегія вважає правомірним посилання позивача на ч.7 ст.181 Господарського кодексу України, а тому пропозиції, викладені в протоколі розбіжностей ПАТ «Інгул» від 28 січня 2015р., вважаються прийнятими.

Укладання додаткової угоди про зміну договору (зміну прав і обовязків сторін) є укладанням самостійного договору, а тому укладання угоди про зміну договору регулюється ст. 181 Господарського кодексу України з урахуванням особливостей встановлених статтею 188 Господарського кодексу України.

Слід також зазначити, що скаржником до апеляційної скарги надані постанови Вищого господарського суду України від 03.12.2014р. по справі №910/8994/13, від 05.06.2013р. по справі №5011-71/14480-2012, від 12.03.2014р. по справі №910/9099/13 щодо застосування ч.7 ст.181 Господарського кодексу України при розгляді питань стосовно врегулювання розбіжностей при укладенні додаткових угод до договорів, де однією зі сторін виступає монополіст.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, з правомірними посиланням на норми діючого законодавства, та підтверджуються матеріалами справи.

Висновок господарського суду щодо обовязку позивача здійснювати оплату вартості перетікання реактивної електроенергії за субспоживачів, починаючи з 31.05.2013р. є помилковим, у зв'язку з чим рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 акціонерного товариства "Інгул" задовольнити .

Рішення господарського суду Миколаївської області від 25.05.2015р. скасувати.

Прийняти нове рішення:

"Позов ОСОБА_3 акціонерного товариства "Інгул" задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства "Миколаївобленерго" на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства "Інгул" безпідставно набуті кошти в сумі 3153,83 грн., судовий збір у сумі 4567,50 грн.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Миколаївобленерго" здійснити перерахунок та повернути ОСОБА_3 акціонерному товариству "Інгул" кошти, стягнуті в якості оплати послуг з перетікань реактивної електроенергії за субспоживачів починаючи з 31.05.2013р.

Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства "Миколаївобленерго" на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства "Інгул" судовий збір в сумі 4 567,50 грн."

Господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ із зазначенням відповідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.В. Ліпчанська

Суддя П.Ф. Мацюра

Суддя В.А. Лисенко