ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2015 р.Справа № 915/1082/15
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Петрова М.С., Шевченка В.В.

При секретарі судового засідання: Молодові В.С.

За участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, за довіреністю № 14-125 від 13.05.2014р.;

від відповідача - ОСОБА_2, за довіреністю № 04/1050 від 30.12.2014р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

на рішення господарського суду Миколаївської області від 16.07.2015р.

по справі № 915/1082/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз

про стягнення 3 859 775,89 грн.

Відповідно до ст.ст.44, 811 ГПК України здійснювалась фіксація судового процесу технічними засобами.

Встановила:

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз 3 859 775,89 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема, тим, що відповідач на виконання умов Договору № 13 -103-ВТВ від 04.01.201 р. протягом січня - квітня 2013р., вересня грудня 2013р. та грудня листопада 2014р. прийняв природний газ на загальну суму 154 606 894, 86 грн. але несвоєчасно сплатив грошові кошти, у зв'язку з чим повинен сплатити інфляційні втрати за весь час прострочення у розмірі 1 544 202,84 грн. та 3% річних від простроченої суми 289723,72 грн. відповідно до ст. 625 ЦК України, а також пеню у розмірі 2 025 849, 34 грн. відповідно до умов договору.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 16.07.2015р. (суддя Семенчук Н.О.) у позові відмовлено.

Приймаючи рішення господарський суд дійшов висновку, що строк виконання зобов'язання за отриманий газ не настав, оскільки додатковою угодою до Договору № 11 від 22.12.2014р. сторони змінили порядок та умови проведення розрахунків, визначив остаточний розрахунок за цим Договором не пізніше 20 січня 2016 року. Внаслідок цього відсутні правові підстави для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Не погодившись із вказаним рішенням позивач - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, прийняття рішення без дослідження усіх істотних обставин справи, просить його скасувати та постановити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу сторона посилається на те, що суд першої інстанції невірно визначив строки виконання зобов'язання за поставлений природний газ за Договором № 13 -103-ВТВ від 04.01.2013р., оскільки неправильно встановив дату набрання чинності додатковою угодою до Договору № 11 від 22.12.2014 р. та розповсюдження її дії в часі.

Скаржник вважає, що суд дійшов помилкового висновку, що положення додаткової угоди № 11 розповсюджуються на відносини, що виникли до її підписання (укладання). Зазначена додаткова угода, на думку апелянта, набрала чинності з 22 грудня 2014 року, а тому охоплює правовідносини, що склалися між сторонами з дати набрання нею чинності, а саме з 22.12.2014р.

Більш детальніше доводи викладені у скарзі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступників висновків.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судовою колегією встановлено, що 04.01.2013 року між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз був укладений договір купівлі продажу природного газу № 13-103-ВТВ (далі-Договір), згідно умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 - 2015 роках природний газ, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього Договору (п. 1.1 Договору в редакції Додаткової угоди № 11 від 22.12.2014). Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробничо технологічних витрат та нормативних втрат покупця (п.1.2 Договору).

Згідно п. 2.1 Договору ( в редакції Додаткової угоди № 11 від 22.12.2014р.), продавець передає покупцеві у період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 65 718,689 тис. куб.м. у тому числі:

- у 2013 році - до 15 804,405 тис. куб.м.;

- у 2014 році до 22 424,669 тис. куб.м.;

- у 2015 році до 27 489,615 тис. куб.м.

Пунктом 6.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 11 від 22.12.2014р.) Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2 Договору.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ за цим договором здійснюється покупцем після отримання повних розрахунків за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в попередньому місяці, відповідно до Договорів на розподіл природного газу, укладеними між продавцем і покупцем.

У разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки природного газу за цим договором продавець повністю розраховується за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в попередньому місяці, остаточний розрахунок за використаний природний газ здійснюється покупцем на підставі акту приймання передачі до 20 числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

У будь-якому випадку остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем на пізніше 20 числа місяця наступного за місяцем закінчення строку дії Договору в частині поставки газу.

У відповідності до п. 6.2 Договору, оплата за газ здійснюється з поточного рахунку покупця на поточний рахунок продавця та зараховується як оплата за газ та транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

Відповідно до п. 7.2 Договору, у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього Договору він зобовязується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

З матеріалів справи вбачається, що 22.12.2014р. сторонами укладено Додаткову угоду № 11 до Договору.

Згідно п. 11 Договору (в редакції Додаткової угоди № 11 від 22.12.2014) сторони передбачили, що Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 1 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Отже, сторони уклавши Додаткову угоду № 11 від 22.12.2014 до Договору купівлі продажу природного газу від 04.01.2013 № 13-103-ВТВ, змінили порядок та умови проведення розрахунків (п.6.1) за природний газ, поставлений відповідно до Договору купівлі продажу природного газу № 13-103-ВТВ від 04.01.2013 року та строк дії Договору (п.11). Так, пунктами 3 та 4 Додаткової угоди № 11 визначено що остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим Договором здійснюється відповідачем не пізніше 20 січня 2016 року.

Приписами ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ст. 530 Цивільного кодексу України обумовлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Отже, для застосування відповідальності за неналежне виконання зобовязань відповідачем за Договором, а саме зобовязання щодо здійснення остаточного розрахунку за газ, необхідно, щоб сплата основної заборгованості відповідачем була здійснена поза межами порядку та умов проведення розрахунків, встановлених п. 6.1 Договору в редакції Додаткової угоди № 11 від 22.12.2014р.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобовязання за Договором, а саме проведення оплати за поставлений природний газ протягом січня квітня 2013 року, вересня грудня 2013 року, січня листопада 2014 року виконав з дотриманням порядку та умов проведення розрахунків визначених п. 6.1 Договору в редакції Додаткової угоди № 11 від 22.12.2014.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 2 025 849,34 грн., 3% річних в розмірі 289 723,72 грн., інфляційних в розмірі 1 544 202,83 грн. за неналежне виконання відповідачем умов п. 6.1 Договору № 13-103-ВТВ від 04.01.2013р.

Доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, оскільки пунктом 11 Додаткової угоди № 11 від 22.12.2014р. сторони передбачили розповсюдження її дії на правовідносини, що склались між сторонами з 1 січня 2013 року, і дію в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1-3 ст. 631 Цивільного кодексу України "строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Договір набирає чинності з моменту його укладання.

Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення."

Таким чином на законодавчому рівні передбачено, що сторони мають можливість застосовувати умови договору до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Оскільки доводи апеляційної скарги спростовуються нормами чинного законодавства, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст. 99, 101, 103 п.1, 105 ГПК України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення

Рішення господарського суду Миколаївської області від 16.07.2015р. по справі № 915/1082/15 - залишити без змін.

Постанова відповідно до вимог ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 27.08.2015.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя М.С. Петров

Суддя В.В. Шевченко