РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2015Справа №910/7472/15-г
За позовом Прокурора Солом'янського району м. Києва в інтересах держави в особі: Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

До Орендного підприємства Науково-дослідний інститут будівельного виробництва

Про стягнення 942 443,41 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від прокуратури Греськів І.І.. - посвідчення № 002668

Від позивача Кошман А.С. - представник

Від відповідача не з?явився

Суть спору:

Прокурора Солом'янського району м. Києва звернулась до Господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі: Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву з позовною заявою до Орендного підприємства Науково-дослідний інститут будівельного виробництва про стягнення 942 443,41 грн.

Ухвалою суду від 27.03.2015 за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 910/7472/15-г та призначено розгляд справи на 15.04.2015.

В судове засідання 15.04.2015 представник позивача та прокурор з'явились, підтримали позовні вимоги.

В судове засідання 15.04.2015 представник відповідача не з?явився, про причини неявки суду не повідомив, вимоги ухвали суду від 27.03.2015 не виконав.

Ухвалою від 15.04.2015 розгляд справи відкладено на 19.05.2015.

Ухвалою від 25.05.2015 розгляд справи призначено на 30.06.2015.

28.05.2015 відділом діловодства суду від прокуратури надійшла заява про зміну предмету позову шляхом доповнення.

В судове засідання 30.06.2015 представник позивача та прокурор з'явились, підтримали позовні вимоги.

В судове засідання 30.06.2015 представник відповідача не з??явився, про причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою суду від 30.06.2015 відкладено розгляд справи на 07.08.2015.

В судове засідання 07.08.2015 представник прокуратури з'явився, просив суд задовольнити позовні вимоги із врахуванням заяви про зміну предмету позову.

В судове засідання 07.08.2015 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення по справі.

В судове засідання 07.08.2015 представник відповідача повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

За таких обставин суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 07.08.2015, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та відповідно до вимог ст. 69 ГПК України.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, в судовому засіданні 07.08.2015 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як зазначено в позовній заяві до прокуратури надійшло звернення Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києва щодо вжиття заходів прокурорського реагування шляхом звернення до суду з позовом про стягнення боргу за суборенду державного нерухомого майна. Як зазначено прокурором в позовній заяві, в ході перевірки було встановлено, що 17.06.1993 року між ФДМУ м. Києву та Орендним підприємством Науково-дослідний інститут будівельного виробництва було укладено договір № 89, який викладений в новій редакції Договором № 6 від 10.07.2007 року.

Предметом Договору є строкове платне користування цілісним майновим комплексом Науково-дослідного інституту будівельного виробництва, розташованого за адресами: м. Київ по пр-т Червопозоряний, 51 та по вул. Максима Кривоноса, 2-6.

Договір було укладено терміном до 10.07.2012 року включно.

Відповідно до п. 6.7. Договору Орендар має право за згодою Орендодавця передавати орендоване майно у суборенду фізичним та юридичним особам в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Встановлено, що 21.04.2011 року між Орендним підприємством Науково-дослідний інститут будівельного виробництва (падалі - Орепдар/Балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Унітех Трейдінг» (далі - Суборендар) за згодою Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (далі Орендодавець) укладено договір суборенди № 68/11 державного нерухомого майна, орендованого в складі цілісного майнового комплексу Науково-дослідного інституту будівельного виробництва.

Відповідно до п. 1.1. Орендар передає, а Суборендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, площею 515, З кв. м, розміщене за адресою м. Київ, проспект Червопозоряний, 51, що знаходиться па балансі Науково-дослідного інституту будівельного виробництва.

Відповідно до п. 2.1. Суборендар вступає в строкове платне користування Майном після отримання згоди Орендодавця.

Згідно до п. 3.1. Договору суборендна плата визначається па підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - січень 2011 року 44 977, 33 грн.

Різниця між нарахованою платою за базовий місяць суборенди та тією частиною, що отримує Орендар, погоджується з Орендодавцем і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - січень 2011 року - 36 460, 43 грн.

Згідно п. 5.3. Договору суборендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати суборенду плату.

Відповідно до п. 7.2. Договору перевищення суборендної плати над тією її частиною, що Отримує орендар, перераховується до Державного бюджету України до 15 число місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

Відповідно до п. 7.3. Договору Орендар зобов'язаний подавати Регіональному відділенню Фонду державного майна України по м. Києву копії платіжних доручень з відміткою банку про перерахування Перевищення суборендної плати над тією її частиною, що отримує Орендар до Державного бюджету України до 15 числа кожного місяця, наступного за звітним.

Актом приймання-передачі державного нерухомого майна від 21.04.2011 року нерухоме майно - предмет договору передано суборендарю.

В подальшому до договору суборенди 17.11.2011 року укладено договір № 1 до договору суборенди державного нерухомого майна від 21.04.2011 року.

Також у відповідності до внесення змін до договорів оренди внесені зміни до розрахунку плати за суборенду державного майна.

Як вбачається з позовної заяви та було підтримано в судових засіданнях представниками сторін, станом на 23.12.2014 року заборгованість перед Державним бюджетом України у відповідача становить 942 443, 41 грн., з них 698 857, 59 гри. - основна заборгованість, 156 631, 16 грн. - інфляційні нарахування та 86 954, 66 грн. - пені, 20 965, 73 грн. - штрафу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1 ст. 760 ЦК України).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар має право передати в суборенду нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно (окремі верстати, обладнання, транспортні засоби, нежилі приміщення тощо), якщо інше не передбачено договором оренди. При цьому строк надання майна у суборенду не може перевищувати терміну дії договору оренди.

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до с. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 698 857,59 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основної заборгованості прокурор просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 86 954,66 грн., 20 965, 73 грн. - штрафу та 156 631,16 грн. - інфляційної складової боргу у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Стаття 611 чинного Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно розрахунку позивача сума пені складає 86 954,66 грн., сума штрафу - 20 965,73 Контррозрахунку суми пені та штрафу відповідачем суду не надано. Розрахунок пені та штрафу відповідає матеріалам справи. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 86 954,66 грн. та штрафу в розмірі 20 965,73 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок збитків від інфляції з простроченої суми, суд вважає його обґрунтованим, а тому вимоги прокурора про стягнення з відповідача 156 631,16 грн. - збитків від інфляції підлягають задоволенню.

Згідно з п. 4.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Орендного підприємства Науково-дослідний інститут будівельного виробництва ( 03680, м. Київ, проспект Червонозоряний, 51, )

698 857 (шістсот дев'яносто вісім тисяч вісімсот п'ятдесят сім) грн. 59 коп., інфляційних нарахувань в розмірі 156 631 (сто п'ятдесят шість тисяч шістсот тридцять одну) грн. 16 коп., пеню в розмірі 86 954 (вісімдесят шість тисяч дев'ятсот п'ятдесят чотири) грн. 66 коп. штраф в розмірі 20 965 (двадцять тисяч дев'ятсот шістдесят п'ять) грн. 73 коп. які перерахувати до Державного бюджету України: одержувач - УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва, код одержувача 37995466, банк одержувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, р/р 0011, МФО 820019, КЕКД 22080200, назва - плата за оренду майна бюджетних установ.

3. Стягнути з Орендного підприємства Науково-дослідний інститут будівельного виробництва (03680, м. Київ, проспект Червонозоряний, 51, ) на користь Державного бюджету України 19 268 (дев'ятнадцять тисяч двісті шістдесят вісім) грн. 87 коп. - судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5 Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання

повного рішення: 12.08.2015

Суддя Л..В. Прокопенко