ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

26.08.2015р. Справа № 917/1848/13

За заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (поштова адреса: вул. Куйбишева, буд 24-А, м. Полтава)

про поновлення строку пред"явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу у справі № 917/1848/13

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 36022)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський завод кварцового скла" (вул. Заводська, буд. 3, м. Полтава, 36003)

про стягнення грошових коштів

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від стягувача (заявника): ОСОБА_2

від боржника: не з"явились.

Розглядається заява про поновлення строку пред"явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу у справі № 917/1848/13.

В обгрунтування заяви стягувач посилається на те, що вказаний наказ було ним втрачено і до виконання не пред"явлено, строк був пропущено з поважних причин.

Боржник відзив на заяву не надав.

Про час та місце розгляду заяви стягувач та боржник повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 03.07.2015р., від 06.08.2015р. та розпискою позивача від 04.08.2015р.(а.с.102-103,107-108).

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Господарським судом Полтавської області по справі № 19/94 прийнято рішення від 22.07.2010р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський завод кварцового скла" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 44 992,00 грн. основного боргу та 1 720,50 грн. судового збору (а.с.76-79).

Дане рішення сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили.

09.12.2013р на примусове виконання вищезазначеного рішення видано відповідний наказ № 917/1848/13 (а.с.85).

Стягувач звернувся до суду з заявою про поновлення пропущеного строку з виконання вказаного наказу та про видачу його дублікату (а.с.89-91).

Згідно ч. 1 ст. 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановлено законом процесуального строку поважєною і відновити пропущений строк, крім передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.119 ГПК України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Відповідно до ст.120 ГПК України у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення наказу до виконання. До заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані при втраті наказу стягувачем довідка державного виконавця чи органу звязку про втрату наказу, довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не предявлено.

Як зазначає стягувач, відповідач частково здійснював погашення заборгованості з виконання наказу № 917/1848/13 від 09.12.2013р., а тому даний наказ до органів Державної виконавчої служби не пред"являвся.

Надані докази свідчать про те, що за період з грудня 2013р. по квітень 2014р. відповідачем було сплачено 39000,00 грн. Це підтверджується платіжними дорученнями № 187 від 12.12.2013р. на суму 8000,00 грн., № 206 від 23.12.2013р. на суму 8000,00 грн., № 257 від 19.02.2014р. на суму 8000,00 грн., № 296 від 04.04.2014р. на суму 8000,00 грн., № 317 від 30.04.2014р. на суму 2000,00 грн., № 457 від 03.09.2014р. на суму 5000,00 грн.

Однак, залишок заборгованості у сумі 7712,50 грн. відповідачем сплачено не було.

До заяви стягувачем додано довідку про втрату наказу та про те, що до виконання наказ не предявлявся (а.с.100).

Строк предявлення наказу від 09.12.2013р. по справі № 917/1848/13 встановлений до 10.12.2014 року (а.с.85).

Вище встановлені в справі обставини свідчать про те, що строк предявлення наказу до виконання був пропущений з поважних причин. Стягувач був упевнений в тому, що відповідач добровільно розрахується із заборгованість, про що свідчать його часткові проплати. З огляду на те, що відповідач припинив добровільно погашати заборгованість стягувач звернувся до суду з заявою про відновлення строку та видачу дублікату цього наказу.

Враховуючи, що наказ було втрачено, слід визнати, що строк на предявлення наказу до виконання було пропущено заявником з поважних причин, тому даний строк слід поновити.

Як було встановлено вище наказ був втрачений і до виконання не предявлений, що також підтверджується довідкою стягувача № 23/06-1від 23.06.2015 року (а.с.100).

Доказів повної сплати присуджених за даним наказом сум боржник суду не надав. Тобто на даний час рішення суду в цій частині є невиконаним.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Пункт 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд". Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.04 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, не своєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Тривале невиконання рішення без вагомих на те мотивів, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому, таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року в справі № 5-рп/2013 (за конституційним зверненням акціонерної компанії "Харківобленерго" щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України "Про виконавче провадження") виконання судового рішення є невід"ємною складовою права кожного на судових захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012року № 18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012року № 11-рп/2012).

Враховуючи, що строк для предявлення наказу до виконання підлягає поновленнню, факт втрати наказу підтверджено належними доказами, заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про видачу дублікату цього наказу обґрунтована та підлягає задоволенню.

При цьому суд роз"яснює відповідачу право подачі до суду заяви згідно ст. 117 ГПК України про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково - на добровільно сплачену суму.

Керуючись ст.ст. 119, 120, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Поновити строк для предявлення до виконання наказу господарського суду Полтавської області від 09.12.2013 року по справі № 917/1848/13 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський завод кварцового скла" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 44 992,00 грн. основного боргу та 1 720,50 грн. судового збору.

2. Видати дублікат наказу господарського суду Полтавської області від 09.12.2013 р. по справі № 917/1848/13 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський завод кварцового скла" (вул. Заводська, 3, м.Полтава, Полтавська область, 36003, код 32317141) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 36022, код НОМЕР_1) 44 992,00 грн. основного боргу та 1 720,50 грн. судового збору.

Повний текст ухвали підписано: 28.08.2015р.

Суддя Безрук Т. М.