КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2015 р. Справа№ 910/7342/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Ткаченка Б.О.

Шевченка Е.О.

при секретарі Вінницькій О.В.

представники сторін:

позивача: Растєгаєва Ю.В. - представник за довіреністю від 29.12.14 № 2401;

відповідача: не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2015

у справі № 910/7342/15-г (головуючий суддя: Нечай О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про стягнення суми заборгованості в розмірі 127 197,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.06.2015 у справі № 910/7342/15-г у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що господарським судом міста Києва порушені норми матеріального права, безпідставно застосовано наслідки спливу позовної давності та не враховані обставини щодо її переривання.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Синиці О.Ф, Шевченка Е.О.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2015р., у зв'язку з перебуванням судді Синиці О.Ф. на лікарняному та перебуванням судді Шевченко Е.О. у відпустці сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/7342/15-г колегію суддів у складі: головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Агрикова О.В., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 17.08.2015.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2015р., у зв'язку з перебуванням суддів Агрикової О.В. та Чорногуза М.Г. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/7342/15-г колегію суддів у складі: головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Ткаченко Б.О., Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження.

17.08.2015 відповідач явку представника у судове засідання не забезпечив, не повідомивши про причини, хоча був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання.

З метою не порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку, керуючись ст. 75 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів вважає за необхідне здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними в справі документами та за відсутності представника відповідача.

17.08.2015 представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів встановила наступне.

30.09.2010 року між позивачем - Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз", як постачальником, та відповідачем - Дочірнім підприємством "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі Регіонального виробничого управління "Харківавтогаз", як покупцем, було укладено договір поставки продукції № 258-Х/Х-1111-42 (далі - Договір), згідно якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність (повне господарське володіння) покупцеві запчастини до компресорів автомобільних газонаповнювальних компресорних станцій (АГНКС) надалі - "Продукцію", згідно специфікації, які додаються до даного Договору та є невід'ємними його частинами, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію.

Пунктами 3.3 та 3.4 Договору визначено, що загальна сума цього Договору визначається за сумою всіх специфікацій до нього і складає 98 940,13 грн. (дев'яносто вісім тисяч дев'ятсот сорок грн.. 13 коп.), в тому числі ПДВ 16 490,02 грн. (шістнадцять тисяч чотириста дев'яносто грн. 02 коп.) Покупець оплачує постачальнику 100 % вартості продукції по факту поставки зазначеної продукції шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника до закінчення терміну дії Договору.

Згідно з п. 5.3 Договору за кожен день несвоєчасної оплати вартості продукції на умовах, вказаних у Договорі, покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки оплати продукції.

Строк дії цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.1 цього Договору, та діє до 31 грудня 2010 року.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу продукцію на загальну суму 98940,13 грн., що підтверджується видатковою накладною № 541 від 30.09.2010 р.

Оскільки Договір діє до 31.12.2010, ця дата є кінцевим строком наданим умовами Договору для оплати відповідачем за поставлену продукцію.

Позивач вказує на те, що відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов'язання по сплаті вартості поставленої 30.09.2010 р. продукції. Крім основної заборгованості позивач також просить суд стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати в розмірі 4 848,07 грн., 3% річних в розмірі 8 920,87 грн., пеню в розмірі 7 562,82 грн. та штраф 7 % в розмірі 6 925,81 грн.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що товар за договором позивачем поставлений, відповідачем не оплачений, отже зобов'язання є порушеним.

Однак, в процесі вирішення спору представником відповідача 22.04.2015 р. було подано заяву про застосування строку позовної давності.

Позивач у суді першої інстанції та в апеляційній скарзі проти пропуску позовної давності заперечував, посилаючись на те, що сторонами було підписано акт звірки від 30.09.2013, внаслідок чого відбулось переривання позовної давності.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції не погодився із доводами позивача про переривання позовної давності, посилаючись на те, що вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Вказаний акт з боку відповідача було підписано головним бухгалтером РВУ "Харківавтогаз" ДП "Укравтогаз" НАК "Нафтогаз України", проте Посадовою інструкцією Головного бухгалтера Регіонального виробничого управління "Харківкавтогаз" Дочірнього підприємства "Укравтогаз", копію якої надано представником відповідача та долучено до матеріалів справи, не передбачено у головного бухгалтера повноважень на вчинення від імені вказаного відокремленого підрозділу відповідача дій, пов'язаних з визнанням боргу перед третіми особами, довіреності на підтвердження повноважень вказаної особи на вчинення відповідних дій позивачем також суду не надано. В свою чергу, обов'язок доведення поважності причин пропуску строку позовної давності покладається саме на позивача. З огляду на вищенаведене, позивачем було пропущено строк позовної давності при зверненні з позовною заявою у даній справі, а підстав для його поновлення суд не вбачає. Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки інфляційні втрати, 3% річних, пеня та штраф є додатковими вимогами, позовна давність спливла і до вказаних вимог, у зв'язку зі спливом строку позовної давності до основної вимоги.

Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновками господарського суду міста Києва, з огляду на наступне.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків.

За правовою природою Договір поставки продукції № 258-Х/Х-1111-42 від 30.09.2010, на підставі якого заявлені позовні вимоги, є господарським договором поставки.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу вимог ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Так, як вбачається з вищевикладеного відповідач у визначені договором строки плату за надані послуги не здійснив, поставка товару належним чином доведена матеріалами справи, при цьому сам відповідач не заперечує факту отримання продукції за вищевказаними накладними.

Доказів пред'явлення претензій щодо якості та кількості поставки продукції у відповідності до умов Договору, а також наявності письмових претензій та актів щодо якості або кількості поставленої продукції від відповідача не надходило.

Матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань за Договором у встановлений строк, розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам.

Так, як встановлено судом та зазначено вище, в порушення умов договору відповідачем продукція на загальну суму 98940,13 грн. оплачена не була. При цьому, враховуючи визначені договором строки оплати поставленого товару, що позовна давності за вимогами про стягнення заборгованості почала свій перебіг 01.01.2011 р., а отже строк позовної давності встановлюється до 01.01.2014 р. Позовна заява подана до суду 25.03.2015.

Статтю 264 Цивільного кодексу України визначено випадки, в яких перебіг позовної давності переривається. Зокрема, у ч.1 вказаної статті визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами було складено та підписано акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.10.2013 р., відповідно до якого сальдо на 01.01.2013 становить 479 093,76 грн., обороти за період 0 грн., сальдо на 30.09.2013 становить 479 683,76 грн.

При цьому у Акті звірки відсутні жодні посилання на Договір поставки продукції № 258-Х/Х-1111-42 від 30.09.2010 або на видаткову накладну № 541 від 30.09.2010, сума, зазначена у Акті звірки не відповідає сумі вартості поставленої по Договору продукції, також не надано доказів щодо наявності відповідних повноважень у осіб, які підписали Акт звірки розрахунків. Отже, відсутні підстави вважати, що вказаний Акт звірки є дією, що свідчить про визначення боргу по договору та перериває позовну давність.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, місцевим господарським судом правомірно задоволено заяву відповідача щодо застосування наслідків спливу позовної давності та відмовлено у позові з підстав її пропуску.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи, прийняте відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 24.06.2015 у справі №910/7342/15-г залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" - без задоволення.

2. Справу № 910/7342/15-г повернути господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Б.О. Ткаченко

Е.О. Шевченко