ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2015 р.Справа № 916/2572/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Богатиря К.В., Величко Т.А.

секретар судового засідання Герасименко Ю.С.

За участю представників учасників процесу:

від прокуратури ОСОБА_1;

від позивача не зявився;

від відповідача ОСОБА_2 за довіреністю;

від третьої особи не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Петра Енерго

на рішення господарського суду Одеської області від 07 липня 2015 року

по справі №916/2572/14

за позовом Котовського міжрайонного прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагентства в Одеській області

до товариства з обмеженою відповідальністю Петра Енерго

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3 районна рада Одеської області

про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та зобовязання повернути земельну ділянку

ВСТАНОВИВ

У липні 2014 року ОСОБА_3 міжрайонний прокурор Одеської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства в Одеській області, за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 районної ради Одеської області, звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Петра Енерго (далі ТОВ „Петра Енерго) про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 27.08.2013 р., укладеного між Головним управлінням та ТОВ „Петра Енерго щодо земельної ділянки (кадастровий номер :01:003:0345) загальною площею 9,7000 га, розташованої на території Борщівської сільської ради та про зобовязання відповідача повернути зазначену земельну ділянку до земель державної власності в особі Головного управління Держземагенства в Одеській області.

Рішенням господарського суду Одеської області від 04.11.2014 р., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.02.2015 р. у задоволені позову відмовлено у повному обсязі.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.04.2015 р. скасовано рішення господарського суду Одеської області від 04.11.2014 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.02.2015 року у справі №916/2572/14, справу №916/2572/14 передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області в іншому складі суду.

Рішенням господарського суду Одеської області від 07 липня 2015 року позовну заяву Котовського міжрайонного прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагентства в Одеській області задоволено повністю, визнано недійсним Договір оренди землі №04 від 27.08.2013 р., укладений між Головним управлінням Держземагенства в Одеській області та ТОВ ОСОБА_4 щодо земельної ділянки (кадастровий номер :01:003:0345) загальною площею 9,7000 га, розташованої на території Борщівської сільської ради Котовського району Одеської області (за межами населеного пункту), зобовязано ТОВ „Петра Енерго повернути земельну ділянку (кадастровий номер :01:003:0345) загальною площею 9,7000 га, вартістю 4 724 870 грн., розташовану на території Борщівської сільської ради Котовського району Одеської області (за межами населеного пункту) до земель державної власності в особі Головного управління Держземагенства в Одеській області.

У мотивах прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив, що відсутність нормативної грошової оцінки земельної ділянки (кадастровий №:01:003:0345) з земель сільськогосподарського призначення загальною площею 9,7000 га, у тому числі: ріллі - 9,7000 га , розташованої на території Борщівської сільської ради Котовського району Одеської області (за межами населеного пункту) станом на дату укладання Договору оренди землі № 04 від 27.08.2013р., свідчить про те, що зазначений Договір укладено сторонами з порушенням ч.1 ст. 13 Закону України "Про оцінку земель", що є підставою для визнання його недійсним.

У звязку із визнанням договору недійсним, судом першої інстанції, було зазначено, що на підставі ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, вимога Котовського міжрайонного прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагентства в Одеській області щодо зобовязання ТОВ "Петра Енерго" повернути земельну ділянку (кадастровий №:01:003:0345) з земель сільськогосподарського призначення загальною площею 9,7000 га, у тому числі: ріллі - 9,7000 га., розташовану на території Борщівської сільської ради Котовського району Одеської області (за межами населеного пункту) до земель державної власності в особі Головного управління Держземагенства в Одеській області є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Не погоджуючись із даним рішення до Одеського апеляційного господарського суду звернулось ТОВ „Петра Енерго з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 09 липня 2015 р. у справі №916/2572/14 та прийняти нове рішення про відмову у позові.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що при винесені оскаржуваного рішення місцевий господарський суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, порушив та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зробив висновки, що не відповідають обставинам справи та наявним в справі документам, внаслідок чого судом прийнято незаконне та необґрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню.

Апелянт, посилаючись на положення пп. 14.1.147. п.14.1 ст.14 ПКУ вказує, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної форми власності визначається виключно за правилами, встановленими ПКУ. А тому, відсутність на момент укладення спірного договору нормативної грошової оцінки земельної ділянки, переданої в оренду відповідачу, не тягне неможливість правильного, на підставі приписів ПКУ, визначення орендної плати, відтак не має і не може мати своїм наслідком визнання недійсним цього договору, а застосування судом в обґрунтування рішення ст.13 Закону України «Про оцінку земель» є безпідставним.

Як зазначає апелянт, пунктом 4.1 спірного договору орендна плата визначена в розмірі 12 земельних податків, що в 4 рази перевищує мінімальний розмір орендної плати, встановлений п.288.5 ПКУ. При цьому, як зазначає відповідач, з розрахунку розміру орендної плати (додаток № 1 до спірного договору) вбачається, що він в повному обсязі відповідає формі, встановленій постановою Кабінету Міністрів України №1724 від 13.12.2006 року Деякі питання оренди земель, та приписам п.278.1. ст.278 ПКУ щодо визначення ставки земельного податку на рівні 5% від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по відповідній області.

Посилаючись на приписи ст. 15, 4-6, 11, 17, 19 Закону України «Про оренду землі», скаржник зазначає, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки не е істотною умовою договорів оренди землі, вимогою дійсності вказаного виду договорів є визначеність їх сторонами розміру орендної плати, яку орендар зобовязаний сплачувати на користь орендодавця.

З огляду на викладене, скаржник вважає, що висновок суду про порушення ч.1. ст. 6 Закону України «Про оренду землі», є безпідставним, адже норми Земельного кодексу України, Закону «Про оренду землі», Закону України «Про оцінку земель», інших актів законодавства, що регулюють правовідносини з оренди землі, не встановлюють порядку, за яким нормативна грошова оцінка землі є обовязковою передумовою для укладання договору оренди землі.

Апелянт зазначає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, безпідставно не застосував до спірних правовідносин ст. 16 Закону України «Про оренду землі», ч.1. ст. 116, ст. ст. 123, 124 Земельного кодексу України, невірно застосував п.4. ст. 122 Земельного кодексу України та, як наслідок суд неправомірно задовольнив позов про визнання недійсним спірного договору без скасування рішення органу влади, на підставі якого він був укладений.

Як зазначає апелянт, спірний договір укладений на підставі наказу Головного управління Держземагенства в Одеській області від 27.08.2013 року №ОД/:01:003/00000043, за п. 3 якого орендна плата за користування спірною земельною ділянкою встановлена в розмірі 12 земельних податків на рік. Даний наказ наразі є чинним і недійсним в установленому законом порядку не визнавався та не був скасований, а тому, апелянт вважає, що без скасування цього наказу у встановленому порядку відсутні правові підстави для визнання недійсним спірного договору з мотиву неправильного визначення у ньому розміру орендної плати.

В апеляційній скарзі, скаржник вказує, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, в порушення ст. 32. 36. 43 Господарського процесуального кодексу України не дослідив та не надав належну оцінку письмовим доказам, що містяться в матеріалах справи. Так, апелянт зазначає, що суд взагалі не дослідив і не надав оцінки наявним в матеріалах справи наступним документам: копії висновку державної експертизи землевпорядної експертизи від 26.11.2014 р. №1434, рішення Красноокнянської районної ради Одеської області від 23.01.2015 року №414-VІ про затвердження техдокументації, що знаходяться в матеріалах справи. Наведені документи, за твердженням скаржника, свідчать проте, що на час розгляду справи у відповідності до пунктів 4.1., 9.4.7. спірного договору було проведено нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки, технічна документація з її проведення пройшла державну землевпорядну експертизу та згідно до ст. 23 Закону України «Про оцінку земель» від 11.12.2003 р. №1378- VІ затверджена рішенням районної ради. Отже, апелянт вважає, що зазначені документи спростовують висновок суду про відсутність нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки та наявність за огляду на це підстав для визнання спірного договору оренди землі недійсним.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 28.07.2014 р. апеляційну скаргу ТОВ „Петра Енерго прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Богатиря К.В., Величко Т.А.

У судовому засіданні, яке відбулось 19.08.2015 р. представник скаржника підтримав вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на їх задоволенні.

Прокурор надав пояснення згідно з якими не погоджується з апеляційною скаргою, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши у судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ТОВ „Петра Енерго не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Одеської обласної державної адміністрації від 06.12.2012 р. №1327/А-2012 надано ТОВ «Петра Енерго» дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у довгострокову оренду на 49 років орієнтовною площею 20,00 га із земель сільськогосподарського призначення (пасовища), які не надані у власність або користування та перебувають у запасі, для будівництва та експлуатації сонячної електростанції на території Борщівської селищної ради Котовського району Одеської області (за межами населеного пункту)» (пункт 1 розпорядження).

19.04.2013 р. Одеською обласною державною адміністрацією було прийняте розпорядження №357/А-2013, яким внесено зміни до розпорядження Одеської обласної державної адміністрації від 06.12.2012р. №1327/А-2012, а саме: у назві і тексті розпорядження слово «селищної» замінено словом «сільської»; у п.1 розпорядження слова та цифри «площею 20,0 га із земель сільськогосподарського призначення (пасовища)» замінено словами та цифрами «площею 20,0 га із земель сільськогосподарського призначення, з них 10,30 га - пасовища та 9,70 га - рілля».

У 2013 році ТОВ «Петра Енерго» звернулося до ПП «Бюро проектування та експертизи» з заявою про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вищезазначеної земельної ділянки у довгострокову оренду.

ПП «Бюро проектування та експертизи» у 2013 році був виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «Петра Енерго» у довгострокову оренду.

Висновком Управління Держземагентства у Котовському районі Одеської області ГУ Держземагентства в Одеській області №14-06-09/2178 від 13.08.2013р. було погоджено вищезазначений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «Петра Ернего» у довгострокову оренду

Наказом Головного управління Держземагентства в Одеській області №ОД/:01:003/00000043 від 27.08.2013 р. затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у довгострокову оренду на 49 років ТОВ «Петра Енерго» для будівництва та експлуатації сонячної електростанції за адресою: Борщівська сільська рада (за межами населеного пункту), Котовський район, Одеська область (пункт 1 наказу).

Надано ТОВ «Петра Енерго» в довгострокову оренду строком на 49 років земельну ділянку площею 9,7000 га ріллі із земель сільськогосподарського призначення, кадастровий номер :01:003:0345, для будівництва та експлуатації сонячної електростанції (землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення) за адресою: Борщівська сільська рада (за межами населеного пункту), Котовський район, Одеська область (пункт 2 наказу).

До проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки встановлено орендну плату у розмірі 12 земельних податків за 1 рік (пункт 3 наказу).

Вирішено також після проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки та затвердження її у встановленому законодавством порядку встановити річну орендну плату у розмірі 3% від визначеної нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки землі (пункт 3.1 наказу).

27.08.2013 р. між Головним управлінням Держземагентства в Одеській області (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Петра Енерго» (Орендар) укладено договір оренди землі №04.

Відповідно до п. 1.1. Договору оренди Орендодавець на підставі наказу Головного управління Держземагентства в Одеській області від 27.08.2013 року №ОД/:01:003/00000043 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та експлуатації сонячної електростанції, розташованої на території Борщівської сільської ради Котовського району Одеської області (за межами населеного пункту).

Згідно із п.2.1 Договору оренди в оренду передається земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення для будівництва та експлуатації сонячної електростанції загальною площею 9,7000 га (дев'ять цілих сім десятих гектарів) у тому числі: пасовища - 9,700 га.

У пункті 2.2 Договору оренди зазначено кадастровий номер земельної ділянки: :01:003:0345; категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв'язку енергетики, оборони та іншого призначення. Код використання згідно з класифікатором видів цільового призначення земель (КВЦПЗ):14.01 - для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об'єктів енергогенеруючих підприємств, установ та організацій.

Згідно п. 2.4 Договору нормативно-грошова оцінка земельної ділянки не проведена.

Пунктами 4.1-4.2 Договору передбачено, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі на рахунок Борщівської сільської ради в ВДК у Котовському районі Одеської області у розмірі 12 земельних податків, а саме: 27 291 грн. 24 коп. за 1 рік, що складає 2 274 грн. 27 коп. за один місяць. Після проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від визначеної нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки землі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється щорічно з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами.

Відповідно до п.п. 9.4.7, 9.4.8 Договору Орендар зобовязався після законодавчого врегулювання порядку проведення нормативно-грошової оцінки земель протягом 1 року здійснити всі передбачені законодавством заходи, спрямовані на виготовлення та затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що орендується; самостійно, щорічно обчислювати орендну плату з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки землі станом на 1 січня поточного року та враховуючи вимоги п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України не пізніше 20 лютого поточного року подавати відповідному органу доходів і зборів за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 Податкового кодексу України з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

27.09.2013 р. позивачем і відповідачем складено Акт приймання-передачі земельної ділянки.

У липні 2014 року ОСОБА_3 міжрайонний прокурор Одеської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства в Одеській області, за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 районної ради Одеської області, звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Петра Енерго (далі ТОВ „Петра Енерго) про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 27.08.2013 р. , укладеного між Головним управлінням та ТОВ „Петра Енерго щодо земельної ділянки (кадастровий номер :01:003:0345) загальною площею 9,7000 га, розташованої на території Борщівської сільської ради та про зобовязання відповідача повернути зазначену земельну ділянку до земель державної власності в особі Головного управління Держземагенства в Одеській області.

Звертаючись із позовом прокурор, із посиланням на статті 21, 202, 203, 215 Цивільного кодексу України, статті 122, 123 Земельного кодексу України, статті 13, 20, 21, 23 Закону України Про оцінку земель, частини першу, четверту статті 21 Закону України Про оренду землі, обґрунтував свої вимоги тим, що під час укладення спірного договору оренди землі технічна документація з нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки не розроблялась, не погоджувалась, на розгляд до ОСОБА_3 районної ради не надавалась, та останньою не затверджувалась.

Окрім того, прокурор наголошував на порушені фінансових інтересів держави, оскільки, передача в оренду земельної ділянки без проведення нормативної грошової оцінки створила умови спричинення шкоди у вигляді ненадходжень до відповідних бюджетів коштів через неправильний розрахунок орендної плати на підставі земельного податку, а не на підставі і після проведення та введення в дію нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Прокурор, обґрунтовуючи наявність інтересів держави при зарахуванні орендної плати до місцевого бюджету, тобто її отримання відповідною територіальною громадою, також вказує на те, що відповідно до статті 5 Бюджетного кодексу України бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів. Місцевими бюджетами є бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування. Бюджетами місцевого самоврядування є бюджети територіальних громад сіл, їх об'єднань, селищ, міст (у тому числі районів у містах). При цьому, кошти місцевих бюджетів спрямовуються на реалізацію державних програм. А, згідно із статтею 63 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні доходи місцевих бюджетів формуються за рахунок власних, визначених законом, джерел та закріплених у встановленому законом порядку загальнодержавних податків, зборів та інших обов'язкових платежів.

Також, прокурор зазначив, що згідно із статтею 5, частиною першою статті 13 Закону України Про оцінку земель, у редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин, нормативна грошова оцінка земельних ділянок обовязково проводиться для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. А, відповідно, до пунктів 288.1, 288.5.2 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може перевищувати 3 відсотки нормативної грошової оцінки для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі).

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції погодився із доводами прокурора викладеними у позові та задовольнив його вимоги у повному обсязі.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Згідно із визначенням, що міститься у ст.1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі").

Статтею 6 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону (ч. 2 ст. 16 Закону України "Про оренду землі").

Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України, у редакції, що діяла на момент укладення Договору від 27.08.2013 р., встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частин першої, другої статті 124 Земельного кодексу України, у редакції, що діяла на момент укладення Договору від 27.08.2013 р., передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, зокрема, будівництва, обслуговування та ремонту об'єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об'єктів зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу) (частина друга статті 134 Земельного кодексу України).

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу (частина третя статті 124 Земельного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 123 Земельного кодексу України, у редакції, що діяла на момент укладення Договору від 27.08.2013 р., надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зокрема, у раз надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір оренди землі №04 було укладено 27.08.2013 р. між Головним управлінням Держземагентства в Одеській області (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Петра Енерго» (Орендар) на підставі наказу Головного управління Держземагентства в Одеській області від 27.08.2013 року №ОД/:01:003/00000043 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та експлуатації сонячної електростанції, розташованої на території Борщівської сільської ради Котовського району Одеської області (за межами населеного пункту) загальною площею 9,7000га (дев'ять цілих сім десятих гектарів) у тому числі: пасовища - 9,700 га, кадастровий номер земельної ділянки: :01:003:0345; категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв'язку енергетики, оборони та іншого призначення. Код використання згідно з класифікатором видів цільового призначення земель (КВЦПЗ):14.01 - для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об'єктів енергогенеруючих підприємств, установ та організацій. Договір укладено на строк 49 років.

Пунктами 4.1-4.2 Договору передбачено, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі на рахунок Борщівської сільської ради в ВДК у Котовському районі Одеської області у розмірі 12 земельних податків, а саме: 27 291 грн. 24 коп. за 1 рік, що складає 2 274 грн. 27 коп. за один місяць. Після проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від визначеної нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки землі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється щорічно з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами

Відповідно до ст. 5 Закону України Про оцінку землі нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Частиною 1 ст. 13 вищевказаного закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) визначено випадки обов'язкового проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Так, нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру земельного податку, визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Виходячи зі змісту наведених положень ст. 13 вказаного Закону, зазначена норма, яка визначає умови надання земельних ділянок державної та комунальної власності в оренду лише за наявності проведеної нормативної грошової оцінки для визначення розміру орендної плати, на думку колегії суддів, є імперативною та підлягає обовязковому застосуванню у правовідносинах всіма установами, підприємствами організаціями та громадянами без виключень.

Відповідно до ст. 20 Закону України Про оцінку землі за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Статтею 23 Закону України Про оцінку земель визначено, що технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, затверджується районними радами. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Проте, в порушення вищевказаних норм чинного законодавства технічна документація з нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, на момент укладення спірного договору, не розроблялась та не погоджувалась, на розгляд до ОСОБА_3 районної ради не надавалась та останньою не затверджувалась, що підтверджується наявними в матеріалах справи листами управління Держземагенства у Котовському районі Одеської області від 20 червня 2014 р. №14/01-15/1482 (т. 1, а.с. 30) та ОСОБА_3 районної ради Одеської області від 20 червня 2014 р. №02-19/57 (т.1 а.с. 29).

Частинами першою, другою статті 15 Закону України Про оренду землі, у редакції, яка діяла на момент укладення Договору, передбачено, що істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відсутність у договорі оренди землі цих істотних умов є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України) (частини перша, друга статті 21 Закону України Про оренду землі).

Згідно з ст. 288 ПКУкраїни (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом. Також, орендна плата не може перевищувати для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 відсотки нормативної грошової оцінки.

Отже, законом обмежено волевиявлення сторін щодо встановлення строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, та її мінімальний й максимальний розмір.

Судова колегія наголошує, що визначення статтею 288 ПКУ мінімального розміру орендної плати, який обчислюється розміром земельного податку, а не виходячи з нормативної грошової оцінки, не виключає обовязковості проведення грошової оцінки земельних ділянок, і відповідно визначення розміру орендної плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, що надаються у користування, на підставі проведеної оцінки у порядку передбаченому ст. 13 Закону України Про оцінку землі.

З цих підстав, доводи апелянта, що на час укладення спірного договору чинним законодавством було передбачена можливість визначення орендної плати без обовязкового проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної чи комунальної власності є помилковими та відхиляються колегією суддів.

До того ж судова колегія зауважує, що законодавство, яке визначає обовязковість проведення нормативно грошової оцінки земель державної чи комунальної, які надаються у користування не обмежуються лише положеннями Закону України Про оцінку землі. Так, згідно з частиною 5 статті 201 Земельного кодексу України грошова оцінка земельних ділянок проводиться за методикою, яка затверджується Кабінетом Міністрів України.

Процедуру проведення нормативної грошової оцінки земель визначає Порядок, який розробляється на підставі Методики.

З 1 січня 2013 року набрала чинності Методика нормативної грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення (крім земель населених пунктів), затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1278. На підставі зазначеної Методики затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 22.08.2013 р. № 508 Порядок нормативної грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення (крім земель населених пунктів) (зареєстрований в міністерстві юстиції України 12 вересня 2013 року за № 1573/24105 набув чинності з 27 вересня 2013 року) тобто до прийняття наказу Головного управління Держземагенства в Одеській області від 13.11.2013 р та відповідно до укладення спірного договору.

Відтак, визначення орендної плати за використання земельних ділянок державної чи комунальної власності здійснюється лише виходячи з нормативної грошової оцінки та іншого порядку визначення орендної плати за земельні ділянки державної чи комунальної власності, які надаються у користування на час укладення спірного договору не існувало

За таких підстав, орендна плата, яка передбачена умовами спірного договору, та яка розрахована в порушення порядку її визначення без проведення нормативної грошової оцінки є порушенням встановленими законодавцем імперативних приписів щодо обовязковості здійснення нормативної грошової оцінки.

Статтею 203 Цивільного Кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Із змісту зазначеної статті випливає, що правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, якими є, зокрема, законність змісту правочину, наявність у особи, яка вчиняє правочин, необхідного обсягу цивільної дієздатності; вільне волевиявлення учасника правочину та його відповідність внутрішній волі; відповідність форми вчинення правочину вимогам законодавства, його спрямованість. Правочин є чинним, якщо він не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства та моральним засадам громадського суспільства.

Частиною першою статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін, або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що спірний договір оренди укладено управлінням Держземагенства в Одеській області з порушення вимог порушенням Закону України Про оренду землі, Закону України Про оцінку земель та Податкового кодексу України, що є порушенням інтересів держави, якою гарантується дотримання вимог законодавства усіма субєктами права.

Отже, враховуючи допущені порушення вимог чинного законодавства при укладенні спірного договору оренди землі №04 від 27.08.2013 р., колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що висновки суду першої інстанції щодо визнання недійсним спірного договору оренди є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, судом першої інстанції було вірно встановлено, що у звязку із визнанням спірного договору оренди землі недійсним, відповідач зобовязаний повернути земельну ділянку (кадастровий номер :01:003:0345) загальною площею 9,7000 га, вартістю 4 724 870 грн., розташовану на території Борщівської сільської ради Котовського району Одеської області (за межами населеного пункту) до земель державної власності в особі Головного управління Держземагенства в Одеській області.

Посилання відповідача на висновок державної землевпорядної експертизи від 26.11.2014 р. №1434 та рішення Красноокнянської районної ради Одеської області від 23.01.2015 року №414-VІ про затвердження техдокументації, як на доказ того, що на час розгляду справи було проведено нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки, колегією суддів відхиляється, з огляду на те, що зазначені докази не є та не можуть бути належними доказами проведення нормативної грошової оцінки на момент укладення спірного договору та навпаки, на думку суду, підтверджують факт відсутності нормативної грошової оцінки на час укладання вказаного договору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

Отже, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що місцевий господарський суд розглянув всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, належним чином проаналізував правовідносини, що виникли між сторонами, та вірно застосував норми матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає статтям 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Одеської області від 07.07.2015 р. у справі №916/2572/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 21.08.2015 р.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.

Суддя Величко Т.А.