номер провадження справи 30/108/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2015 Справа № 908/3338/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорбуд» (49081, м.Дніпропетровськ, вул. Артільна, 6-Б)

до відповідача: Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 50)

про стягнення 423615,49 грн. за договором поставки,

Суддя Кагітіна Л.П.

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача - ФроловО.О., довіреність № б/н від 25.02.2015 р.;

від відповідача - не з'явився;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дорбуд» звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 423615,19 грн. заборгованості, в т.ч.: 294575,37 грн. основного боргу, 113405,89 грн. інфляційних втрат та 15634,23 грн. - 3% річних.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на приписи ст.ст. 509, 525, 530, 610-614, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 229, 343 Господарського кодексу України. При цьому вказує, що відповідачу на виконання умов Договору поставки № 20-05/13 від 20.05.2013 р., укладеного безпосередньо з відповідачем, а також договорів №№ 01-0125 від 25.09.2013 р., 14-05 від 14.05.2013 р., 23-08 від 23.08.2013 р., укладених з Філіями відповідача, було поставлено товарно-матеріальні цінності, зобов'язання щодо оплати яких відповідачем не виконане. За доводами позивача, станом на дату подання позовної заяви до суду за відповідачем існує заборгованість за зазначеними договорами в розмірі 294575,37 грн. Зазначає, що невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором є підставою для покладення на останнього додаткової відповідальності у вигляді передбачених законом та договором санкцій.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 25.05.2015 р. порушено провадження у справі № 908/3338/15, присвоєно справі номер провадження № 30/108/15, розгляд якої призначено на 25.06.2015 р. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи по суті.

На підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку із нез'явленням у судове засідання представника позивача та необхідністю витребування від сторін додаткових доказів ухвалою господарського суду від 25.06.2015 р. розгляд справи було відкладено на 24.07.2015 р.

24.07.2015 р. позивачем надано письмову заяву про уточнення позовних вимог, яка по суті є заявою про збільшення розміру позовних вимог. В своїй заяві № б/н та б/д позивач просить суд стягнути з відповідача за період з 30.04.2015 р. по 20.07.2015 р. індекс інфляції - 44 110,81 грн. та 3% річних - 1941,01 грн., всього - 46052,00 грн., і вказує, що загальна сума позову становить 469 667,19 грн. Отже, фактично позивачем збільшено період нарахування штрафних санкцій до 20.07.2015 р. При цьому, загальна сума заборгованості з урахуванням збільшення періоду нарахування складає 469667,31 грн.

Заява про збільшення позовних вимог подана позивачем відповідно до ст. 22 ГПК України, відповідає вимогам чинного законодавства, не суперечить правам і охоронюваним законом інтересам сторін, прийнята судом до розгляду та задоволена.

10.08.2015 р. позивачем через канцелярію суду подано додаткові пояснення та розрахунки, в який позивач вираховує штрафні санкції встановлюючи кінцевий строк нарахування 09.04.2015 р. Отже, фактично позивач повернувся до первісно заявлений вимог про стягнення штрафних санкцій до 09.04.2015 р.

Зважаючи на викладене, судом розглядаються вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 423615,49 грн., в т.ч.: 294575,37 грн. основного боргу, 15634,23 грн. - 3% річних та 113405,89 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою від 24.07.2015 р. строк вирішення спору продовжено на підставі ст. 69 ГПК України за клопотанням представника позивача, розгляд справи відкладено до 10.08.2015 р.

В судовому засіданні 10.08.2015 р. розгляд справи продовжено.

За письмовим клопотанням представника позивача фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Представник позивача у судовому засіданні в повному обсязі підтримав доводи, викладені у позові, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Представник відповідача був присутній у судовому засіданні 25.06.2015 р., свої доводи висловив. Проти наявності заборгованості перед позивачем не заперечував.

В наданому суду відзиві відповідач підтверджує суму основного боргу - в розмірі 64226,75 грн. за договором № 20-05/13 від 20.05.2013 р., в розмірі 63519,60 грн. за договором 14-05 від 14.05.2013 р., в розмірі 137981,54 грн. за договором № 23-08 від 23.08.2013 р., в розмірі 28847,48 грн. за договором у спрощений спосіб від 25.09.2013 р. Також, посилаючись на ряд складних обставин (заборгованість до бюджету, по заробітній платі) та тяжке фінансове становище, вказує на наявність підстав для відстрочення виконання судового рішення і зазначає, що планує погасити наявний борг у тримісячний термін. При цьому, в резолютивній частині відповідач просить скасувати стягнення індексу інфляції в сумі 113405,89 грн. та 3% річних в сумі 15634,23 грн.

Відповідно до підпункту 3.9.1 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 189 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

Ухвалу про відкладення розгляду справи на 10.08.2015 р. направлено на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві, що співпадає з відомостями Витягу з ЄДР. Отже, про час та місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відкладення на підставі ст. 77 ГПК України розгляду справи у разі нез'явлення представника сторони за викликом господарського суду є правом, а не обов'язком суду, і використовується ним, якщо неявка представника сторони перешкоджає вирішенню спору в даному судовому засіданні.

В даному випадку суд, вивчивши та розглянувши матеріали справи, визнав, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті.

Враховуючи достатність матеріалів справи для розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 10.08.2015 р. справу розглянуто, прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

20.05.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дорбуд» (Постачальником, позивачем у справі) та Дочірнім підприємство «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (Замовником, відповідачем у справі) було укладено договір поставки № 20-05/13 (надалі - Договір), відповідно до умов якого Продавець зобов'язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, здійснювати на замовлення Замовника поставку товару у 2013-2014 роках - бітумну емульсію, перелік і кількість якої визначається згідно Додатку до Договору, а Замовник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти і оплатити такий товар та послуги по його доставці (п. 1.1 Договору).

Специфікації складаються на кожну партію товару, узгоджуються сторонами та є невід'ємною частиною договору (п. 2.4 Договору).

Згідно з п. 5.1 Договору оплата товару Замовником здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника з відстрочкою платежу до 60 банківських днів від дня отримання партії товару.

Даний Договір набуває чинності в день підписання його обома сторонами і діє до 31.12.2014 р. (п. 9.1 Договору).

Обставини справи свідчать, що на виконання умов Договору № 20-05/13 від 20.05.2013 р. позивачем було поставлено відповідачу товар (бітумну емульсію) за видатковими накладними № 01-0000039 від 24.05.2013 р. на суму 49110,58 грн., № 01-0113 від 13.08.2013 р. на суму 16605,97 грн., № 23 від 31.05.2014 р. на суму 100970,10 грн., № 37 від 27.06.2014 р. на суму 97673,40 грн., № 40 від 11.07.2014 р. на суму 24750,00 грн., № 59 від 31.07.2014 р. на суму 19800,00 грн., № 63 від 08.08.2014 р. на суму 50816,70 грн., № 75 від 08.08.2014 р. на суму 49500,00 грн.

Аналогічні договори поставок було укладено між позивачем та Філіями відповідача:

- Договір у спрощений спосіб з філією «Мелітопольська дорожньо-експлуатаційна дільниця»( видаткова накладна № 01-0125 від 25.09.2013 р. на суму 75787,92 грн.);

- Договір № 14-05 від 14.05.2012 р. з філією «Василівська дорожньо-експлуатаційна дільниця» (видаткова накладна № 01-0000021 від 24.05.2012 р.);

- Договір № 23-08 від 23.08.2013 р. з філією «Гуляйпільський райавтодор» (видаткова накладна № 01-0000106 від 30.08.2013 р. на суму 343908,74 грн.)

Обставини справи свідчать, що позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання та передав товар на загальну суму 892443,01 грн.:

- 409226,75 грн. ДП «Запорізький облавтодор»;

- 75787,92 грн. філія «Мелітопольська ДЕД»;

- 63519,60 грн. філія «Василівська ДЕД»;

- 343908,74 грн. філія «Гуляйпільський райавтодор».

Отримання відповідачем особисто та його Філіями товару на зазначену суму підтверджується підписами повноважних представників на наведених видаткових накладних та відповідними довіреностями.

14.04.2014 р. між позивачем та філією «Мелітопольський ДЕД» укладено угоду про зарахування зустрічних вимог на суму 46940,44 грн.

Також, 14.04.2014 р. між позивачем та філією «Гуляйпільський райавтодор» укладено угоду про зарахування зустрічних вимог на суму 205927,20 грн.

Водночас, відповідачем сплачено вартість отриманого від позивача товару на суму 345000,00 грн., що підтверджується платіжними довіреностями №№ 237 від 17.09.2013 р., 991 від 28.05.2014 р., 1144 від 26.06.2014 р., 612 від 05.08.2014 р.).

Проте, з боку відповідача, договірні зобов'язання належним чином та в повному обсязі виконані не були.

За доводами позивача, з урахуванням проведених між сторонами заліків зустрічних вимог, заборгованість відповідача перед позивачем складає 294575,37 грн.:

- ДП «Запорізький облавтодор» 64226,75 грн.;

- філія «Мелітопольська ДЕД» 28847,48 грн.;

- філія «Василевська ДЕД» 63519,60 грн.;

- філія «Гуляйпільський райавтодор» 137981,54 грн.

Позовні вимоги про стягнення з Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" заборгованості за поставлений товар в сумі 423615,49 грн., в т.ч.: 294575,37 грн. основного боргу, 15634,23 грн. - 3% річних та 113405,89 грн. інфляційних втрат, є предметом судового розгляду у даній справі.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, вислухавши представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), згідно з якою господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Обставини справи свідчать, що спірні правовідносини сторін ґрунтуються на Договорі поставки, який за своєю правовою природою по суті є договором про постачання продукції.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцю), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або розстроченням платежу (ч. 1 ст. 694 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами склалися господарські відносини на підставі укладеного між сторонами договору, які породили взаємні обов'язки: обов'язком позивача стало передання товару відповідачу, а обов'язком відповідача - прийняття товару і оплата його вартості на умовах, визначених Договором.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з долучених до справи копій видаткових накладних (перелік наведено вище) позивач на виконання своїх договірних зобов'язань поставив відповідачу та його Філіям товар на загальну суму 892443,01 грн. Отримання відповідачем товару на вказану суму підтверджується підписами повноважних представників відповідача та відповідними довіреностями покупця, що містяться в матеріалах справи (арк. справи 31 - 51).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з приписами ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару...У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Умови здійснення розрахунків між Сторонами, узгоджено в розділі 5 Договорів.

Як вже зазначалося вище, за змістом п. 5.1 Договору оплата товару Замовником здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника з відстрочкою платежу до 60 банківських днів від дня отримання партії товару.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач свої зобов'язання щодо оплати товару, всупереч умов Договору та вимог чинного законодавства України, в повному обсязі та в обумовлений Договором строк не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за Договором в сумі 294575,37 грн.

Слід зазначити, що факт здійснення поставки та отримання товару на вказану позивачем суму відповідачем не заперечується, про що він зазначає у відзиві на позов.

Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобов'язання, та факт несплати відповідачем у визначений зобов'язанням термін вартості отриманого товару суд вважає доведеним. Доказів погашення суми боргу за отриманий товар відповідачем суду не надано.

Крім вищезгаданої вимоги про стягнення основного боргу, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 15634,23 грн. - 3% річних та 113405,89 грн. інфляційних втрат.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 ЦК України.

Зокрема, частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений факт прострочення відповідачем виконання грошових зобов'язань, вимоги про стягнення з нього інфляційних втрат та 3% річних заявлені позивачем обґрунтовано.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство", суд дійшов до висновку, що вони є вірними, складеними відповідно до вимог чинного законодавства.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму 15634,23 грн. - 3% річних та 113405,89 грн. інфляційних втрат.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В даному випадку позивачем доведено, а відповідачем не спростовано правомірність та обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Отже, з підстав зазначених вище, суд знаходить позовні вимоги про стягнення з відповідача 423615,49 грн., в т.ч.: 294575,37 грн. основного боргу, 15634,23 грн. - 3% річних та 113405,89 грн. інфляційних втрат обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

В наданому відзиві на позов № б/н та б/д (вх. № 0906/32204 від 07.08.2015 р.) відповідач посилається на ст.ст.83, 121 ГПК України та вказує на наявність підстав для підстави для надання йому відстрочки на виконання рішення на три місяці. В обґрунтування своїх доводів відповідач посилається на те, що на підприємстві склалися такі обставини, за якими на теперішній час примусове стягнення боргу одним платежем є неможливим через відсутність коштів.

Розглянувши клопотання ДП «Запорізький облавтодор», викладене у відзиві на позов, проаналізувавши матеріали та обставини справи, суд не вбачає підстав для задоволення даного клопотання, виходячи з наступного.

Пунктом 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України.

В обґрунтування клопотання відповідачем зазначено про те, що ДП «Запорізький облавтодор» знаходиться в тяжкому фінансовому становищі.

Статтями 42, 43 ГПК України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень.

Згідно зі ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. В силу вказаних процесуальних норм предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

В даному випадку, жодних документальних доказів на підтвердження своїх доводів в обґрунтування заявленого клопотання про розстрочення судового рішення відповідачем не надано.

Надання відстрочки виконання рішення можливе за наявності обставин, що ускладнюють або роблять його неможливим. Відсутність грошових коштів для сплати кредиторських зобов'язань не є достатньо обґрунтованою підставою для надання розстрочки виконання рішення.

Будь-яких доказів в обґрунтування необхідності надання відстрочки виконання рішення, ускладнення його виконання або наявності обставин, які роблять неможливим його виконання відповідачем не надано.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги фінансовий стан обох сторін, строк існування заборгованості перед відповідачем, суд відмовляє у задоволені клопотання відповідача про надання відстрочки виконання судового рішення.

Відповідач не позбавлений права на звернення з заявою про розстрочку або відстрочку виконання рішення в порядку ст. 121 Господарського процесуального кодексу України з наданням належних та допустимих доказів в обґрунтування.

Щодо посилання відповідача у відзиві на позов про скасування стягнення з нього інфляційних втрат та трьох відсотків річних, суд відхиляє зазначені доводи як безпідставні.

Виходячи із положень ст. 625 ЦК України, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Також, суд констатує наявність підстав для повернення з Державного бюджету суми зайво сплаченого судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України "Про судовий збір".

Так, пунктом 1 статті 4 вказаного Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Зокрема, згідно пп. 2.2.1 п. 2.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат. Також, згідно п. 2.2.2 п. 2.2 цієї ж статті за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру належить до сплати - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

З урахуванням наданих позивачем розрахунків розглядається позовна вимога про стягнення з відповідача суми в загальному розмірі 423615,49 грн., тобто, предметом розгляду даної справи є вимога майнового характеру, за яку належить до сплати - 2 відсотки ціни позову, що складає 8472,30 грн.

Згідно платіжного доручення № 1898 від 07.05.2015 р. позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено суму 8472,30 грн. судового збору, платіжним дорученням № 2197 від 21.07.2015 р. позивачем при поданні заяви про збільшення розміру позовних вимог сплачено 1827,00 грн., що в сумі - 10299,30 грн., отже, сума зайво сплаченого судового збору складає 1827,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; <…>.

За таких обставин, судовий збір в сумі 1827,00 грн., зайво сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю «Дорбуд» платіжним дорученням № 2197 від 21.07.2015 р. підлягає поверненню позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 45, 22, 33, 34, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорбуд» (м.Дніпропетровськ) до Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (м.Запоріжжя) задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (69095, м.Запоріжжя, вул. Українська, 50, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорбуд» (49081, м. Дніпропетровськ, вул. Артільна, 6-Б, ) 294575 (двісті дев'яносто чотири тисячі п'ятсот сімдесят п'ять) грн. 37 коп. основного боргу, 15634 (п'ятнадцять тисяч шісток тридцять чотири) грн. 23 коп. - 3% річних, 113405 (сто тринадцять тисяч чотириста п'ять) грн. 89 коп. інфляційних втрат та вісім тисяч чотириста сімдесят дві) грн. 30 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Видати ухвалу про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Дорбуд» (49081, м. Дніпропетровськ, вул. Артільна, 6-Б, ) суми 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. зайво сплаченого платіжним дорученням № 2197 від 21.07.2015 р. судового збору.

Суддя Л.П. Кагітіна

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання. Рішення оформлене у повному обсязі та підписане згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 17.08.2015 р.