донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

18.08.2015 справа №908/1926/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя: Дучал Н.М.

Судді: М'ясищев А.М., Склярук О.І.

при секретарі Капустіній О.Б.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ГРІН БАНК», м. Київ
на рішення господарського суду Запорізької області
від12.05.2015 р.
у справі№908/1926/15-г (суддя Місюра Л.С.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «ГРІН БАНК», м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕНІТ, м. Слов'янськ Донецької області
простягнення суми 3 348 625,84 грн.
ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ГРІН БАНК» м. Київ звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕНІТ» м. Донецьк про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №3/0104 від 04.10.2013р. в розмірі 3 400 155, 96 грн., з яких прострочена заборгованість по кредиту в сумі 2 500 000,00 грн., прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 492 568,89 грн., пеня за несплату основного боргу згідно графіку в сумі 358 493,29 грн., нарахована за період з 04.10.2014р. по 17.03.2015р. включно, та пеня за несвоєчасно погашені проценти в сумі 49 093 грн. 78 коп., нарахована за період з 12.08.2014р. по 17.03.2015 року включно.

Заявою № 08-01/310 від 07.04.2015р. позивач зменшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 3/0104 від 04.10.2013 року в розмірі 3 348 625,84 грн., в т.ч. прострочену заборгованість за основним зобов'язанням в сумі 2 500 000,00 грн., прострочену заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в сумі 492 568,89 грн., пеню за несплату основного боргу згідно графіку в сумі 312 260,38 грн., нараховану за період з 05.11.2014р. по 17.03.2015р. включно, а також пеню за непогашені своєчасно проценти в сумі 43 796,57 грн., нараховану за період з 05.11.2014р. по 17.03.2015р. включно.

Заяву позивача прийнято судом, як таку, що подана у відповідності до вимог ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на договір про відкриття кредитної лінії № 3/0104 від 04.10.2013 року; неналежне виконання ТОВ «ЗЕНІТ» зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії № 3/0104 від 04.10.2013 р. стосовно повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, що стало підставою для нарахування пені.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 12.05.2015р. у справі №908/1926/15-г позов задоволений частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „ЗЕНІТ" на користь Публічного акціонерного товариства „ГРІН БАНК" заборгованість по кредиту в сумі 2 500 000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 492 568 грн. 89 коп. В частині стягнення пені в сумі 356 056,95 грн. відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „ЗЕНІТ" на користь державного бюджету України судовий збір в сумі 64 317,70 грн.

Рішення господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії № 3/0104 від 04.10.2013 року стосовно повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом; обґрунтованістю та доведеністю заявлених позовних вимог в цій частині.

В підставу відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені судом покладено приписи ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та лист Національного Банку України № 18-112/64483 від 05.11.2014р. Зазначено, що Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 року було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, де в п. п. 1 та 23 п. 1 зазначено м. Донецьк Донецької області та м. Слов'янськ Донецької області, на території яких знаходився та знаходиться відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю „ЗЕНІТ" (адреса за позовом: вул. Хіміків, буд. 44-А, м. Донецьк, 83057; адреса з ЄДР: вул. Тараса Шевченка, буд. 22, кім. 205, м. Слов'янськ Донецької області, 84122). Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014р. зупинено дію Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014р., але постановою окружного Адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015р. по справі №826/18327/14 Розпорядження Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014р. було визнано не чинним. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015р. постанову окружного Адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015р. по справі №826/18327/14 залишено без змін.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, ПАТ «ГРІН БАНК» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Запорізької області від 12.05.2015р. по справі №908/1926/15-г змінити в частині задоволення вимог ПАТ «ГРІН БАНК» щодо стягнення пені в розмірі 356 056,95 грн.

Вважає висновок суду першої інстанції передчасним, та таким, що зроблений на невірному розумінні норм чинного законодавства, з огляду на наступне.

Наполягає, що судом першої інстанції при вирішенні спору не враховано, що 28.04.2015р. Вищим адміністративним судом України винесено Ухвалу (К/800/19383/15), якою було відкрите касаційне провадження за касаційною скаргою Кабінету Міністрів України на постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2015р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015р., та зупинено виконання наведених судових рішень до розгляду касаційної скарги у Вищому адміністративному суді України.

Факт внесення м. Донецьк та м. Слов'янськ до переліку, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р. № 1053, ніяким чином не можна віднести до загальновідомих обставин, які не потребують доказування.

У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд апеляційної скарги відкладався.

Сторони не скористалися правом участі представника в судовому засіданні апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 98 Господарського процесуального кодексу України про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Ухвалами суду сторони не зобов'язувалися забезпечити явку повноважних представників в судове засідання, тому згідно зі ст. 75, 99 ГПК України, скаргу розглянуто за наявними матеріалами, які є достатніми для розгляду апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішень місцевого господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.ст. 42, , 43 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено наступне.

04.10.2013 року між ПАТ «ГРІН БАНК»(Банк), в особі начальника Відділення № 1 в м. Донецьк, та ТОВ «ЗЕНІТ» (Позичальник) був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 3/0104.

За умовами п. 1.1 договору, Банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію і надає йому кредити (транши), ліміт заборгованості за якими в сумі не перевищує 2 500 000,00 грн. на поповнення обігових коштів із сплатою 19 % річних та кінцевим строком повернення не пізніше 03.10.2014 року.

Кредит позичальнику надається повністю або частково в межах суми, зазначеної в п. 1.1 договору, на підставі письмової заяви Позичальника та за умови належного виконання Позичальником своїх зобов'язань за цим договором (п. 1.2 договору про відкриття кредитної лінії).

Пунктом 1.6 договору сторони погодили, що будь-яке порушення Позичальником умов цього договору надає право Банку в порядку, передбаченому цим договором та/або діючим законодавством України, незалежно від встановлених цим договором строків виконання зобов'язання, вимагати від Позичальника дострокового погашення кредиту та інших передбачених цим договором платежів.

Банк видає Позичальнику кредит (транши) за умови наявності вільних кредитних ресурсів, шляхом перерахування суми кредиту (траншів), згідно з п. 1.2 цього договору на рахунок Позичальника № 0104 в ПАТ "Грін Банк" (п.2.2.договору).

Відповідно до умов п. 2.3 договору, проценти за користування кредитом розраховуються Банком виходячи із фактичної наданої суми кредиту та фактичного терміну користування ним. Кількість днів для розрахунку процентів визначається методом факт/360. Нарахування процентів здійснюється щоденно. Позичальник сплачує нараховані проценти в валюті кредиту щомісячно у строк, не пізніше 10 числа кожного місяця, та в день строку погашення.

Позичальник зобов'язався погасити у повній сумі 2 500 000,00 грн. не пізніше 03.10.2014 року (п. 2.6.договору).

За умовами п. 3.3.3 договору відповідач взяв на себе зобов'язання своєчасно та в повному обсязі виконати зобов'язання перед Банком.

За несвоєчасне погашення кредиту та або сплату процентів, комісій, Банк має право стягнути з Позичальника пеню у розмірі діючої на період прострочення подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочки (п. 4.1 договору).

Договір вступає в силу з дня його підписання і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань (п.6.10. договору).

З матеріалів справи вбачається виконання банком прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором. Факт надання банком позичальнику кредитних коштів в сумі 2 500 000,00 грн. на підставі договору про відкриття кредитної лінії № 3/0104 від 04.10.2013р., підтверджується меморіальним ордером № 1 від 04.10.2013р. на суму 2 500 000,00 грн. та випискою з особового рахунку від 04.10.2013 року, копії яких долучені до матеріалів справи.

Неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії № 3/0104 від 04.10.2013р стосовно повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Вимогою № 20-18/1016 від 08.10.2014р. Позивач повідомив Позичальника про настання кінцевого строку користування кредитом та невиконання останнім зобов'язань по договору № 3/0104 від 04.10.2013р. з повернення кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами, загальний розмір заборгованості; просив вжити заходів щодо повного виконання зобов'язань перед ПАТ «ГРІН БАНК» до 08.11.2014р. Попередив про примусове стягнення заборгованості за договором.

Докази належного, своєчасного та повного виконання позичальником прийнятих на себе зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії № 3/0104 від 04.10.2013р. стосовно повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, також як і докази виконання Вимоги № 20-18/1016 від 08.10.2014р., відповідачем до матеріалів справи не надавалися.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги виходячи з наступного.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою договір № 3/0104 від 04.10.2013р. є кредитним договором, згідно з яким, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт наявності заборгованості відповідача за договором про відкриття кредитної лінії № 3/0104 від 04.10.2013р. станом на 17.03.2015р. в сумі 2 500 000,00 грн. за кредитом, в сумі 492 568,89 грн. по процентах за користування кредитними коштами підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Отже, вірним є висновок місцевого господарського суду про обґрунтованість вимог позивача та стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 3/0104 від 04.10.2013р. станом на 17.03.2015р. в сумі 2 500 000 грн. за кредитом та 492 568,89 грн. по процентах за користування кредитними коштам.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч. 1 ст.550 Цивільного кодексу України). Сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі (ч. 1 ст. 552 Цивільного кодексу України).

У зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем зобов'язань за договором, позивачем, на підставі п. 4.1. договору про відкриття кредитної лінії, вимагається до стягнення пеня в сумі 312 260,38 грн., нарахована за несплату основного боргу за період з 05.11.2014 року по 17.03.2015 року, а також пеня в сумі 43 796,57 грн., нарахована за непогашені своєчасно проценти за період з 05.11.2014 року по 17.03.2015 року.

Суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог позивача про стягнення пені з огляду на наступне.

Відповідно до ст.2 Закону України від 02.09.2014 р. № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції встановлено заборону нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території цих населених пунктів. Банки та інші фінансові установи зобов'язані скасувати зазначеним у статті 2 Закону особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

За приписами ст.1 наведеного Закону, періодом проведення антитерористичної операції визначено час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про введення в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 р. "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014р. № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Вказаним Законом, який є спеціальним, дія якого поширюється лише на визначене коло суб'єктів, визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Листом від 27.10.2014р. №18-112/64138 Національний банк України нагадав всім банкам про необхідність суворого і безумовного дотримання вимог Закону України „Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та повідомив, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу.

Згідно з частиною 5 статті 11 Закону «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у десятиденний строк з дня опублікування Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 р. затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включено м. Донецьк та м. Слов'янськ.

05.11.2014 р. Кабінетом Міністрів України прийнято нове розпорядження № 1079-р, яким зупинено дію розпорядження КМУ від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 р. у справі № 826/18327/14, за адміністративним позовом ТОВ «Тар Альянс» до Кабінету Міністрів України визнано нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014р. «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України» від 30.10.2014 р. № 1053-р».

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 254 КАС України, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України К/800/19383/15 від 28.07.2015р. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Проте, Указом Президента України від 14.04.2014 р. №405/2014 відповідно до ст. ст. 107, 112 Конституції України введено в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 р. "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

Відповідно до ст. ст. 10, 11 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" антитерористична операція проводиться лише за наявності реальної загрози життю і безпеці громадян, інтересам суспільства або держави у разі, якщо усунення цієї загрози іншими способами є неможливим. Рішення щодо проведення антитерористичної операції приймається залежно від ступеня суспільної небезпеки терористичного акту керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України за письмовим дозволом Голови Служби безпеки України або керівником координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України за письмовим дозволом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим з Головою Служби безпеки України. Про рішення щодо проведення антитерористичної операції негайно інформується Президент України.

Згідно з ч. ч. 1, 7 ст. 4 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" координацію діяльності суб'єктів, які залучаються до боротьби з тероризмом, здійснює Антитерористичний центр при Службі безпеки України.

Статтею 1 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" встановлено, що районом проведення антитерористичної операції є визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Відповідно до рішення РНБО України від 13.04.2014р., уведеного в дію Указом Президента України від 14.04.2014 р. № 405/2014, Антитерористичним центром при Службі Безпеки України, видано наказ від 07.10.2014 р. №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», згідно якого визначено районом проведення антитерористичної операції Донецьку та Луганську області з 07.04.2014 р.

Отже, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 07.04.2014р. визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом.

Прийняття ж Кабінетом Міністрів України Розпорядження № 1079-р від 05.11.2014р. не скасовує Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та не робить його недійсним.

Згідно спеціальних витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням ТОВ «Зеніт» станом на 14.04.2013р. є м. Донецьк, станом на 25.03.2015р. - м. Слов'янськ Донецької області.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який є діючим, на час проведення антитерористичної операції встановлено мораторій щодо нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року. Дію даного Закону в частині введення мораторію зупинено не було.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України. Закріплене в ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» право суб'єкта господарювання не може бути ілюзорним та носити декларативний характер.

У розумінні положень ст. 58 Конституції України приписи ст. 2 означеного закону відносно заборони нарахування пені з 14 квітня 2014 року мають ретроспективну дію для розглядуваних правовідносин та не містять жодних вилучень щодо їх незастосування.

Отже, з урахуванням визначеної компетентним органом території проведення антитерористичної операції та терміну її проведення, положення ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо введення мораторію на нарахування пені підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Виходячи з вищезазначеного, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст.33, ст.34 Господарського процесуального кодексу України.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду Запорізької області від 12.05.2015 р. у справі №908/1926/15-г.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ГРІН БАНК», м. Київ на рішення господарського суду Запорізької області від 12.05.2015 р. у справі №908/1926/15-г залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 12.05.2015 р. у справі №908/1926/15-г залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя: Н.М. Дучал

Судді: А.М. М'ясищев

О.І. Склярук

Надруковано 5 екз.: 1-позивачу,

1-відповідачу, 1-у справу,

1-ДАГС, 1-ГСЗО