РІШЕННЯ

11 серпня 2015 року Справа № 913/202/15

Провадження №18/913/202/15

За позовом державного підприємства «Придніпровська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень», м. Дніпропетровськ

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 18510 грн.

Суддя Корнієнко В.В.

Секретар судового засідання Антонова І.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 за дов. від 01.01.2015;

від відповідача: ОСОБА_2 за дов. від 03.03.2015.

Суть спору: позивачем на підставі п. 122 Статуту залізниць України заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафу в сумі 18510 грн. (у розмірі п'ятикратної провізної плати) за неправильне зазначення у накладній № 53436507 маси вантажу у вагоні № 60880184.

Заявою від 01.07.2015 позивач уточнив, що він невірно (помилково) зазначив номер вагону у позовній заяві. Вірним номером вагону є № 68702745.

Заявою від 13.07.2015 на підставі ст. 44 ГПК України позивач просив відшкодувати з відповідача у якості інших судових витрат, витрати на відрядження представника позивача до суду, зокрема, на проїзд автобусом до м. Харкова в сумі 143,24 грн. та на проживання у м. Харкові в сумі 875 грн., всього 1018,24 грн.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 01.07.2015 проти позову заперечує посилаючись на його необґрунтованість, так як з урахуванням норм природної втрати та можливої похибки ваг, на яких здійснювалось переважування вагону № 68702745, маса вантажу є вірною.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно накладної від 01.11.2014 № 53436507 зі станції Довжанська Донецької залізниці відповідач здійснив відправлення вантажу (Антрацит у вологому стані) у вагоні № 60880184 на станцію Ігрень Придніпровської залізниці для Придніпровської ТЕС, що підтверджується вищевказаною накладною (її завірена копія залучена до матеріалів справи) та визнано відповідачем.

У зазначеній накладній відповідачем (відправником вантажу) вказано масу вантажу у вагоні № 60880184 71000 кг.

При прибутті вагону на станцію Ігрень Придніпровської залізниці, за заявкою одержувача вантажу позивачем (залізницею) проведено перевірку маси вантажу, якою встановлено, що фактична маса вантажу у вагоні № 68702745 не відповідає масі вказаній відповідачем у накладній від 01.11.2014 № 53436507.

Згідно комерційного акту від 02.12.2014 № 004072 при переважуванні вагону № 68702745 на тензометричних вагах, повірених 13.08.2014, які знаходяться на обслуговуванні позивача, маса вантажу у вагоні № 68702745 склала 69500 кг, тобто на 1500 кг менше, ніж вказано у накладній від 01.11.2014 № 53436507.

На підставі вказаних доводів та п. 122 Статуту залізниць України позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафу в сумі 18510 грн. (у розмірі п'ятикратної провізної плати) за неправильне зазначення у накладній № 53436507 маси вантажу у вагоні № 68702745.

Заявою від 13.07.2015 на підставі ст. 44 ГПК України позивач також заявив до відшкодування з відповідача у якості інших судових витрат, витрати на відрядження представника позивача до суду, зокрема, на проїзд автобусом до м. Харкова в сумі 143,24 грн. та на проживання у м. Харкові в сумі 875 грн., всього 1018,24 грн.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 01.07.2015 проти позову заперечує посилаючись на те, що з урахуванням норм природної втрати та можливої похибки ваг, на яких здійснювалось переважування вагону № 68702745, маса вантажу є вірною.

Відповідач зазначив, що згідно п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом МТУ від 21.11.2000 № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто,

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах для вантажів здатних до перевезення у вологому стані.

Вантаж (антрацит) перевозився у вологому стані, про що вказано у накладній № 53436507.

Таким чином, 2 % від 71000 кг складають 1420 кг.

Крім того, відповідно до технічного паспорту вагонних ваг, на яких здійснювалась переважування вагону, можлива похибка ваг складає +/- 100 кг для вантажу вагою 25 100 кг.

На підставі викладеного відповідач вважає, що враховуючи норму природної втрати (1420 кг) та можливу похибку ваг, маса вантажу, встановлена на станції призначення (69500 кг), відповідає масі, вказаній у накладній (71000 кг) +/- 100 кг.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі за таких підстав:

Пунктом 129 Статуту залізниць України встановлено, що обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодежувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач.

З матеріалів справи вбачається, що по прибутті вагону з вантажем на станцію Ігрень Придніпровської залізниці, за заявкою одержувача залізницею було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що фактична маса вантажу (69500 кг) у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відповідачем у накладній (71000 кг). Різниця складає 1500кг.

Про даний факт було складено акт загальної форми № 233 від 02.12.2014 та комерційний акт № 004072 від 02.12.2014.

Згідно з пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082, вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у тому числі захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Пунктами 23, 24 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів); вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Відповідно до пункту 2.1 розділу 2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, у графі комплекту перевізних документів «Маса вантажу в кілограмах, визначена відправником» - вказується маса вантажу у кілограмах, дана графа заповнюється вантажовідправником.

Згідно пункту 52 Статуту залізниць України на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача.

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (абз. 4 п. 52 СЗ України).

Аналогічна норма міститься в п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082, відповідно до якого вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах для вантажів здатних до перевезення у вологому стані.

Як було зазначено вище, результатами переважування вагону № 60880184, за участю представників залізниці та одержувача, було виявлено, що маса вантажу складає 69500 кг, тобто на 1500 кг менше ніж вказано у накладній.

2 % від маси зазначеної в накладній (71000 кг) складають 1420 кг.

Таким чином, з урахуванням норми природної втрати фактична маса вантажу (69500 кг) все одне є меншою на 80 кг, ніж маса вказана у накладній за мінусом норми природної втрати.

Згідно пункту 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача та відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 Статуту.

Пунктом 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред'явлення вантажу з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Провізна плата за вагон № 60880184 згідно з накладною № 53436507 від станції Довжанська Донецької області до станції Ігрень Придніпровської залізниці складає 3702 грн.

Відповідно, сума штрафу складає 18510 грн. (3702 х 5), як і було вірно розраховано позивачем.

Контекстуальний аналіз вищенаведених положень п. 52 Статуту залізниць України та п. 27 Правил видачі вантажів свідчить про те, що у встановлений відсотковий показник норми природної втрати входить не лише остання, а й граничне розходження у визначенні маси нетто (похибка вагів), а отже недостача маси вантажу, за яку нараховується штраф, в усіх випадках обчислюється з урахуванням такого граничного розходження.

Тому, доводи відповідача, про необхідність врахування крім норми природної втрати ще й похибки вагів, не приймаються судом до уваги.

Вказана правова позиція відповідає правовій позиції Вищого господарського суду України, викладеній у постановах від 18.05.2015 у справі № 922/4895, від 03.04.2008 по справі № 17/300, від 03.04.2008 по справі № 17/301, від 18.11.2008 по справі № 17/24, від 18.11.2008 по справі № 17/25, від 18.11.2008 по справі № 17/26, від 18.11.2008 у справі № 17/27.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Заява позивача від 13.07.2015 про відшкодування з відповідача інших судових витрат, повязаних з відрядженням представника позивача до суду, зокрема, на проїзд автобусом до м. Харкова в сумі 143,24 грн. та на проживання у м. Харкові в сумі 875 грн. (всього 1018,24 грн.) не підлягає задоволенню за таких підстав:

Згідно ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до абз. 2 п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу IV Господарського процесуального кодексу України, до інших витрат у розумінні статті 44 ГПК відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою.

Судовим експертам, перекладачам, іншим особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень, відшкодовуються: вартість проїзду до місця виклику і назад залізничним, автомобільним, водним і повітряним транспортом; страхові платежі за державне страхування на транспорті, вартість попереднього продажу проїзних документів, проїзд автомобільним транспортом (крім таксі) до залізничної станції, аеропорту, якщо вони знаходяться за межами населеного пункту; найом жилого приміщення; добові в розмірах, встановлених законодавством про службові відрядження; судовому експерту відшкодовуються також витрати, пов'язані з дослідженням об'єкту судової експертизи, якщо останній знаходиться в іншому населеному пункті, ніж експертна установа (або експерт проживає в іншому населеному пункті) і не може бути доставлений до цієї установи (або експерту). В усіх зазначених випадках відшкодуванню підлягає мінімальна вартість проїзду та мінімальна (для населеного пункту, в якому знаходиться господарський суд) вартість проживання в готелі. Документально підтверджені відомості про таку вартість та про фактичні витрати на проїзд і проживання подаються заінтересованими особами (п. 6.2. постанови пленуму ВГСУ від 21.02.2013 № 7).

Документальних підтверджень відомостей про мінімальну вартість проїзду до м. Харкова та мінімальну (для м. Харкова) вартість проживання в готелі, позивач суду не подав.

Крім того, у квитку від 12.07.2015, копію якого подано позивачем суду у якості доказу проїзду його представника з м. Дніпропетровськ до м. Харкова, не зазначено ні прізвище пасажира, ні транспортний засіб, яким здійснювалося перевезення.

За таких обставин, враховуючи, що мінімальна вартість проїзду та проживання представника позивача у м. Харкові позивачем не доведена, а також те, що поданий квиток не підтверджує проїзд до м. Харкова саме представника позивача, вищевказані витрати позивача не підлягають відшкодуванню з відповідача.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України витрати позивача на судовий збір в сумі 1827 грн. підлягають відшкодуванню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Гоголя, 24-а, ідентифікаційний код 37596090, на користь державного підприємства «Придніпровська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень», м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108, ідентифікаційний код 01073828, штраф в сумі 18510 грн., витрати на судовий збір у сумі 1827 грн.; наказ видати.

11 серпня 2015 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 17 серпня 2015 р. і може бути оскаржене протягом 10 днів з цієї дати.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя В.В. Корнієнко