номер провадження справи 14/116/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2015 Справа № 908/3949/15

Суддя господарського суду Запорізької області Сушко Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного підприємства «Драг» (адреса 69063 м. Запоріжжя, вул. Дзержинського, б. 31 кв. 10)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Газ Інвест» (адреса 69005 м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, б. 3 кв. 12)

про стягнення заборгованості

За участю уповноважених представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 15.01.2015р.

від відповідача: не зявився

Суть спору:

02 липня 2015 року Позивач Приватне підприємство «ДРАГ» (далі за текстом ПП «ДРАГ») звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Газ Інвест» (далі за текстом ТОВ «Газ Інвест») про стягнення заборгованості.

Системою документообігу господарського суду здійснено автоматичний розподіл справи для розгляду між суддями та справу призначено до розгляду головуючому судді Сушко Л.М.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.07.2015р. порушено провадження у справі №908/3949/15, судове засідання призначено на 04.08.2015р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору по суті.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.08.2015р. розгляд справи відкладено до 19.08.2015р.

В судовому засіданні 19.08.2015р. розгляд справи закінчено, на підставі ст.ст. 82-85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду, Позивача повідомлено про дату виготовлення повного тексту рішення.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що на виконання умов укладеного між Сторонами Контракту №52 від 08.06.2013р. Відповідачеві поставлено засоби хімічного захисту рослин на загальну суму 144 000,00 грн. Відповідач в порушення умов Договору отримані засоби не оплатив. Таким чином, заборгованість становить 144 000,00 грн. Також зазначив, що Відповідачем порушено строки внесення платежів, отже крім основної заборгованості, відповідно до діючого законодавства України та умов Договору тому у Позивача виникає право на стягнення з Відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

З огляду на зазначене Позивач просив стягнути з ТОВ «Газ Інвест» на користь ПП «Драг» 144 000,00 грн. основного боргу, 7 515,60 грн. 3% річних, 90 288,00 грн. інфляційних збитків та покласти на Відповідача судові витрати.

Відповідач в судові засідання 04.08.2015р. та 19.08.2015р. не зявився.

19.08.2015р. від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому міститься прохання про відмову в задоволенні позову в частині стягнення відсотків річних та інфляційних збитків. В обґрунтування заперечень посилається на наступне.

Оскільки, основним та єдиним видом діяльності ТОВ «Газ інвест» є вирощування та реалізація сільськогосподарських культур, тому прибуток від реалізації продукції є основним джерелом сплати зобов'язань Відповідача перед кредиторами та пов'язаний з рівнем виробництва сільськогосподарської продукції (урожайністю сільськогосподарських культур), що в свою чергу залежить від природних факторів.

Так, протягом 2013 - 2014 років ТОВ «Газ інвест» зазнало впливу несприятливих природних кліматичних умов (визнаних Торгово-промисловою палатою форс-мажором) та понесло збитки загальну суму 4 289 067,10 грн.

ТОВ «Газ інвест» протягом 2014 року зазнало впливу несприятливих агрометеорологічних умов, які спричинили значні пошкодження посівів сільськогосподарських культур, що підтверджено висновком Торгово-промислової палати № 664 від 26.09.2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення пре здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів

Недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов'язків по договору, якщо це невиконання відбулося за обставин, які виникли після укладання договору внаслідок невідворотних дій надзвичайного характеру, які сторона не могла ні передбачити, ні попередити прийнятними заходами (повінь, посуха, пожежа, землетрус, осідання грунту та інші природні явища, а також війна або військові дії), які призвели до неможливості виконання цього договору.

Згідно із Законом України «Про державну підтримку сільського господарства України» від 24.06.2004 року № 1877- IV, обставини непереборної сили - обставини, що виникли внаслідок прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для суб'єктів аграрного ринку згідно із законодавством, або ті, що виникли внаслідок стихійного лиха, у тому числі пожежі, повені, посухи, заморозків, граду, землетрусу, військових дій або суспільних збурень, а також з інших обставин, які не могли бути керованими стороною договору (контракту), включаючи втрату врожаю або його частини внаслідок несприятливих погодних умов, раптового припинення поставки води, тепла, електроенергії, нафтопродуктів чи газу, не пов'язаного з несплатою їх вартості.

Таким чином, Відповідач не міг виконати належним чином зобов'язання, в частині оплати основного боргу Позивача внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин, які підтверджені уповноваженим органом - Торгово-промисловою палатою України.

Крім того, про наявність висновків ТПП України про настання форс - мажорних обставин Відповідач повідомляв Позивача, згідно п. 9.3 Контракту, листами № 213 від 01.10.2013 року, № 122/1 від 06.10.2014 року (підписаний особисто директором Позивача ОСОБА_3Н.), № 220 від 17.10.2013 року.

За клопотанням представника Позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксування судового процесу.

Судом у відповідності з вимогами статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

08.07.2013р. між ПП «Драг» - Постачальник та ТОВ «Газ Інвест» укладено Контракт №52 (далі за текстом Контракт).

За умовами п. 1.1. якого Постачальник зобовязався поставити засоби хімізації рослин (далі Товар), а Покупець зобовязався прийняти та оплатити Товар в кількості та по ціні згідно видаткових накладних.

За умовами п. 2.3. Контракту, загальна вартість Контракту становить 144 000,00 грн.

Згідно п. 3.1. Контракту, Покупець зобовязався оплатити 100% загальної суми Контракту не пізніше 01 жовтня 2013 року. Датою поставки вважається дата відмітки Покупця про отримання товару в накладній (п. 3.2. Контракту).

Даний Контракт вступає в дію з моменту його підписання та діє до виконання всіх зобовязань обома сторонами (п. 10.1. Контракту).

На виконання умов Контракту на підставі видаткової накладної №52 від 08.06.2013р. Відповідачеві поставлено Товар на загальну суму 144000,00 грн.

Товар отримано представником відповідача ОСОБА_4 на підставі довіреності №30 від 07.06.2013р.

Про отримання Товару представником Відповідача свідчить його підпис на видатковій накладній №52 від 08.06.2013р.

Для оплати поставленого Товару Позивачем виставлено рахунок-фактуру №52 від 08.07.2013р. на суму 144 000,00 грн.

Як свідчать матеріали справи, Відповідачем на адресу Позивача направлялись листи № 213 від 01.10.2013р. та № 220 від 17.10.2013р. в яких Відповідач підтверджує укладеність Контракту, проте посилається на обставини форс-мажору та просить відстрочити виконання зобов'язань до кінця жовтня 2014 року.

Надалі, Позивачем на адресу Відповідача було направлено лист від 28.10.2013р. з вимогою оплатити Товар протягом семи днів з дати отримання цього повідомлення.

Проте, до теперішнього часу, в порушення умов Контракту, заборгованість за поставлений Товар Відповідачем не погашена.

За таких обставин, у звязку з порушенням умов Контракту, Позивач заявляє вимогу про стягнення з ТОВ «Газ Інвест» на користь ПП «Драг» суму основного боргу в розмірі 144000,00 грн.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

З урахуванням вищевикладених обставин та зазначених норм права суд дійшов висновку про наявність порушень умов Контракту з боку Відповідача, а тому позовні вимоги ПП «Драг» щодо стягнення з ТОВ «Газ Інвест» на свою користь основної заборгованості за Контрактом в розмірі 144000,00 грн. є обґрунтовані.

Крім того, Позивач, посилаючись на прострочення виконання Відповідачем зобовязання за Договором, просить стягнути з останнього 7515,60 грн. інфляційних втрат та 90 288,00 грн. 3% річних.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, Відповідач заперечив проти позовних вимог ПП «Драг» в частині стягнення відсотків річних та інфляційних втрат через настання форс-мажорних обставин.

З приводу вищевказаних заперечень Відповідача суд зазначає наступне.

Так, в обґрунтування невиконання зазначених вище зобов'язань та неможливості застосування до Відповідача вказаного стягнення останній надав суду копію висновку торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини від 25.09.2013р. № 2221/05-4 з якої вбачається що внаслідок стихійного лиха 2013 року на площах ТОВ «Газ Інвест» у Веселівському районі Запорізької області на 10.07.2013р. були значно (більше 50%) пошкоджені: озимий ріпак 34,91 га, озима пшениця 79 га, яра гірчиця біла 86 га, ярий ячмінь 66,77 га, яра гірчиця чорна 93,21 га. та озимий ячмінь -1500 га, а також копію висновку торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини від 26.09.2014р. № 3364/05-4 з якої вбачається що внаслідок стихійного лиха 2014 року на площах ТОВ «Газ Інвест» на 14.08.2014р. було значно (більше 50%) пошкоджені: соняшник 250,13 га. Відповідно до вказаних висновків вищевказані обставини на 10.07.2013р. та 14.08.2014р., відповідно, є форс-мажорними обставинами

Слід зазначити, що сторони дійсно у Контракті передбачили можливість виникнення форс-мажорних обставин.

Так, пунктом 9.1 Контракту передбачено, що жодна із сторін не несе відповідальності за обставини у зв'язку з даним Контрактом при виникненні для однієї із сторін обставин форс-мажору, на весь період дії таких обставин.

В матеріалах справи міститься повідомлення ТОВ «Газ Інвест» про форс-мажорні обставини вих. № 213 від 01.10.2013р. та вих. № 220 від 17.10.2013 р., відповідно до яких Відповідач повідомляє Позивача про те, що внаслідок несприятливих агрометеорологічних умов в період з 25 квітня по 30 червня 2013 року Відповідач зазнав збитків, які призвели до неможливості вчасного проведення платежів, та просить перенести розрахунки за контрактами на поставку засобів хімізації рослин на кінець жовтня 2014 року (період надходження коштів від реалізації врожаю 2014 року).

У відповідь на повідомлення Відповідача № 220 від 17.10.2013р. Позивач надіслав Відповідачеві лист від 28.10.2013р., в якому вимагав у семиденний термін з дати отримання даного листа виконати зобов'язання за Контрактом, оскільки Відповідачем порушено термін повідомлення Позивача про форс-мажорні обставини, встановлений пунктом 9.3 Контракту, а відтак на думку Позивача ці обставини не повинні враховуватись.

Однак, суд, вважає що вищезазначені Позивачем підстави частково помилкові з огляду на таке.

За умовами п. 9.3 Контракту сторона, для якої виникли обставини форс-мажору, повідомляє в письмовій формі за факсом партнера в десятиденний строк з моменту настання таких обставин. Факт настання форс-мажору повинен підтверджуватися довідкою Торгово-промислової палати країни.

Разом з тим, зазначеним пунктом (іншими умовами Контракту) та чинним законодавством України не передбачені правові наслідки за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини, тобто Сторони не встановили і законодавство не передбачає, що уразі не здіснення такого повідомлення у встановлений строк в наступному не можна враховувати ці обставини.

Водночас суд вважає, що позовні вимоги Позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в з огляду на таке.

Згідно ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх зобов'язань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Непереборною силою визначається надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Як підстава звільнення особи, що порушила зобов'язання, від відповідальності непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності сторін обставина, яку сторони, хоча б навіть і передбачили, але не могли попередити. До таких обставин, як правило, відносять стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не рядова, звичайна обставина, яка хоча і може спричинити певні труднощі для сторін, але не виходить за рамки буденності ( таїння снігу в горах, щорічні сезонні мусонні дощі тощо), а екстраординарна подія, яка не є звичайною.

У ОСОБА_5 господарського суду, від 07.04.2008, № 01-8/211 "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України" у відповіді на питання що слід розуміти під непереборною силою? зазначено наступне.

«Згідно з частиною першою статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. При цьому згідно з пунктом 1 частини першої статті 263 ЦК України під непереборною силою розуміється надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Згідно з частиною другою статті 218 ГК України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Отже, підставою для звільнення від господарсько-правової відповідальності, на відміну від цивільно-правової, є обставина, яка характеризується одночасно як ознакою надзвичайності, так і ознакою невідворотності.»

Відповідно до частини четвертої статті 219 ГК України сторони зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

З урахуванням вищевикладеного можна зробити заключення, що висновки торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини від 25.09.2013р. № 2221/05-4 та від 26.09.2014р. № 3364/05-4 підпадають під перелік ознак які характеризують непередбачену силу, тобто форс-мажорні обставини.

Проте, при вирішенні питання щодо врахування форс-мажорних обставин крім встановлення самого факту їх наявності слід обов'язково встановлювати та враховувати причинно-слідчий зв'язок між цими обставинами та невиконанням зобов'язання.

Однак, Відповідач з посиланням на вказані у висновках ТПП обставини не доводить факту наявності причинно-слідчого зв'язку між цими обставинами та невиконанням ним зобов'язання, а суд не вбачає такого зв'язку з огляду на таке.

Так, відповідно до висновку ТПП України від 25.09.2013р. № 2221/05-4 на площах ТОВ «Газ Інвест» у Веселівському районі Запорізької області на 10.07.2013р. були значно (більше 50%) пошкоджені: озимий ріпак 34,91 га, озима пшениця 79 га, яра гірчиця біла 86 га, ярий ячмінь 66,77 га, яра гірчиця чорна 93,21 га. та озимий ячмінь -1500 га. Також, відповідно до висновку ТПП України про форс-мажорні обставини від 26.09.2014р. № 3364/05-4 на площах ТОВ «Газ Інвест» на 14.08.2014р. було значно (більше 50%) пошкоджені: соняшник 250,13 га., тобто врожаї не були повністю знищені, а лише значно пошкоджені.

Крім того, Відповідач у порушення приписів ст.33 ГПК України не надав будь-яких належних доказів, що зазначені у висновках площі є єдиними площами на яких він вирощував сільськогосподарську продукції.

Разом з тим, одним з основних елементів юридичного складу перешкоди (форс-мажору), наявність якого повинна довести сторона договору, що посилається на настання такої перешкоди є неможливість виконання і альтернативного виконання. Сторона, яка шукає звільнення віл відповідальності у звязку з форс-мажором, повинна довести, що не тільки виконання, але і будь-яке альтернативне виконання в даних обставинах було неможливим, недоцільним або економічно абсолютно невигідним.

З наявного у матеріалах справи Спеціального витягу №21052818 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) вбачається, що ТОВ «Газ Інвест» крім вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, займається і іншими видами діяльності, а саме: допоміжна діяльність у рослинництві; діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, а відтак ТОВ «Газ Інвест» мав можливість виконати зобов'язання за Контрактом з прибутку отриманого з інших видів діяльності.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та зазначені норми права, перевіривши обґрунтованість вимог Позивача щодо стягнення з Відповідача 3 % річних в сумі 7 515,60грн. та інфляційних втрат в сумі 90 288,00 грн., а також перерахувавши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» зроблений Позивачем розрахунок цих стягнень, суд дійшла висновку, що ці вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, з огляду на те, що: по-перше, Відповідач, як встановлено вище, не виконав свої зобов'язання по оплаті отриманого Товару і правові підстави для звільнення його від відповідальності за невиконання своїх зобов'язань відсутні; по-друге, стягнення зазначених Позивачем 3% річних та інфляційних втрат не суперечить чинному законодавству; по-третє, розрахунок цього стягнення зроблено Позивачем правильно.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відтак, Позивачем надано всі належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог.

При цьому, Відповідач правом участі в судовому засіданні, а також правом надання відзиву на позов не скористався. Доказів належного виконання зобовязань по Договору не надав.

За викладених обставин, позовні вимоги ПП «Драг» про стягнення з ТОВ «Газ Інвест» на свою користь 144 000,00 грн. основної заборгованості, 7 515,60 грн. 3% річних, 90 288,00 грн. інфляційних збитків підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на Відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України господарський суд Запорізької області, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства «Драг» до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Газ Інвест» про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Газ Інвест» (69005 м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, б. 3 кв. 12, код ЭДРПОУ 31731398) на користь Приватного підприємства «Драг» (69063 м. Запоріжжя, вул. Дзержинського, б. 31 кв. 10, код ЭДРПОУ 32585194) 144 000 (сто сорок чотири тисячі) грн. 00 коп. основної заборгованості, 7 515 (сім тисяч пятсот пятнадцять) грн. 60 коп. 3% річних, 90 288 (девяносто тисяч двісті вісімдесят вісім) грн. 00 коп. інфляційних втрат, 4 836 (чотири тисячі вісімсот тридцять шість) грн. 07 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Л.М. Сушко

Рішення оформлено та підписано відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України 21.08.2015р.