ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2015 р. Справа № 922/4605/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Потапенко В.І., суддя Тарасова І.В.

при секретарі Острась Н.М.,

за участю представників:

позивача - Замікули Б.С., за довіреністю довіреність № 146 від 21.04.15 р.,

Тихоновець М.І., за довіреністю №1 від 12.01.2015р.,

відповідача - Мілованова С.Б., за довіреністю №105/01 від 30.09.2014р.,

розглянувши у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного вищого навчального закладу Харківського Гуманітарного Університету "Народна Українська Академія" (вх. №3939Х/3-12)

на рішення господарського суду Харківської області від 08.07.15 у справі № 922/4605/14

за позовом Приватного вищого навчального закладу Харківського Гуманітарного Університету "Народна Українська Академія", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський проектний інститут", м. Харків

про витребування майна,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року приватний вищий навчальний заклад Харківського гуманітарного університету «Народна українська академія» звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Харківській проектний інститут» про витребування скульптурної композиції «Вогонь знань» з чужого незаконного володіння.

Рішенням господарського суду Харківської області від 3 грудня 2014 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11 лютого 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 22 квітня 2015 року касаційну скаргу Приватного вищого навчального закладу Харківського гуманітарного університету "Народна українська академія" задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.02.2015 та рішення господарського суду Харківської області від 03.12.2014 року скасовано, а справу передано до господарського суду Харківської області на новий розгляд.

Рішенням господарського суду Харківської області від 08.07.2015р. у справі №922/4605/14 (суддя Ольшанченко В.І.) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Позивач, не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 08.07.2015р. та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити; витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський проектний інститут" на користь Приватного вищого навчального закладу Харківського гуманітарного університету "Народна українська академія" скульптурну композицію "Вогонь знань", розміщену біля входу у корпус "Б-8" по вул. Лермонтовській, 27 в м. Харкові; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський проектний інститут" на користь Приватного вищого навчального закладу Харківського гуманітарного університету "Народна українська академія" судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 913,50 грн.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, позивач зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що позивач не довів суду факт належності йому скульптурної композиції "Вогонь знань" на праві власності, є помилковим, оскільки доказами , наявними у матеріалах справи, підтверджується, що вказана скульптурна композиція була передана у власність позивача скульптором Мамедовим К.С. огли, на підставі його заяви від 09.12.2005 року, в якості дарунку, про що було складено відповідний оціночний акт та згідно з Актом приймання-передачі основних засобів прийнято на баланс позивача. Також, як зазначає апелянт, скульптору Мамедову К.С. огли вказана скульптура належала на праві власності згідно з ч.1 ст.331 ЦК України , як особі, яка створила цю скульптуру. Враховуючи, що чинним законодавством не передбачена державна реєстрація права власності на спірне майно, яке є рухомим, апелянт зазначає, що є власником скульптурної композиції «Вогонь знань» з моменту її прийняття у дар.

Відповідач надав заперечення на апеляційну скаргу (вх.№ 11860 від 13.08.2015р.), в яких зазначив, що проти апеляційної скарги заперечує, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідач вважає, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів того, що саме скульптурна композиція "Вогонь знань", вартістю 54517 грн., яка була введена в експлуатацію Актом державної приймальної комісії від 26.02.2002 року, та відповідно до Технічного паспорту відділки фасадів складається з 7 елементів, належить позивачу на праві приватної власності, у зв'язку з чим, на думку ТОВ "Харківський проектний інститут", позивач не має права на витребування спірного майна з чужого незаконного володіння. Також відповідач зазначає, що судом першої інстанції правильно враховано , що надані позивачем докази належності йому спірного майна на праві власності (інвентарна картка обліку основних засобів, заява про передачу спірного майна в якості подарунку, оціночний акт на приймання матеріальних цінностей) підтверджують право власності позивача лише на макет скульптури «Вогонь знань», вартістю 6000 грн., а не на скульптурну композицію, яка є предметом спору по даній справі.

В судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її в повному обсязі. Представник відповідача зазначив, що проти задоволення апеляційної скарги заперечує, рішення місцевого господарською суду просить залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи учасників процесу, заслухавши в судовому засіданні пояснення уповноважених представників, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, посилаючись на ст. 41 Конституції України, п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321, ст. ст. 219, 387 ЦК України, звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою про витребування майна - скульптурної композиції "Вогонь знань", яке розміщено біля входу у корпус "Б-8" по вул. Лермонтовській, 27 в м. Харкові, із незаконного володіння відповідача.

В обґрунтування позовних вимог послався на непорушність права власності позивача в силу вказаних норм законів, оскільки він є власником вказаної скульптурної композиції, та внаслідок неправомірних дій відповідача - позбавлений права користування та розпорядження своїм майном.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження права власності на об'єкт, який є предметом даного судового провадження - скульптурну композицію "Вогонь знань", і відповідно - права на позов про витребування майна з чужого незаконного володіння, а отже позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу згідно свідоцтва про право власності №18 від 11.04.1995 р. належить майно Державного підприємства Харківський державний проектний інститут, приватизованого за Законом України „Про приватизацію майна державних підприємств".

Відповідно до договору оренди нежитлових приміщень №36 від 01.02.1998 р. позивач орендував у відповідача нежитлові приміщення (літ „А-5", „Б-8", „В-3"), по вул. Лермонтовській, 27, у м. Харкові.

На підставі акту на право постійного користування серії ХР-33-01-001905 від 12 березня 1999 р., в користуванні відповідача (АТ "Харківській проектний інститут" реорганізовано у ТОВ "Харківський проектний інститут" за рішенням загальних зборів - протокол №1 від 31 січня 2011 р., зареєстровано 16.03.2011 р.) знаходилась земельна ділянка за адресою: м. Харків, вул. Лермонтовська, 27, на якій рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради №507 від 28.03.2001 р. позивачу, за згодою відповідача, надано дозвіл на проектування та спорудження скульптурної композиції "Вогонь знань" поблизу входу до приміщення „Б-8".

На час розгляду господарським судом даної справи земельна ділянка по вул. Лермонтовська, 27 у м. Харкові належить відповідачу на праві власності, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії RА №6376748 від 09.11.2005 р. ( т.2 а.с. 110)

У квітні 2001 р. ТОВ Харківським науково-технічним центром „Регион" на замовлення позивача розроблений та затверджений робочий проект об'єкту: скульптурна композиція „Вогонь знань" по вул.. Лермонтовській,27 у м.Харкові.

Дослідженням судом апеляційної інстанції копії вищевказаного робочого проекту, наданого суду апеляційної інстанції позивачем, встановлено , що згідно з Генеральним планом, затвердженим головним архітектором м.Харкова Шкодовським Ю.М. 28.07.2000р., скульптурна композиція «Вогонь знань» складається з пам'ятника, декоративного газону, декоративного мощення та лав .

Як вбачається з наданого позивачем паспорта оздоблення фасаду скульптурної композиції «Вогонь знань», виконаного ТОВ ХНТЦ «Регіон» від 2001 р. ( т.2 а.с. 59)., та фотографій спірного об'єкту ( т.2 а.с. 125,126) скульптурна композиція „Вогонь знань" складається з декількох складових частин.

Актом державної приймальної комісії від 26.02.2002 р. про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - скульптурна композиція "Вогонь знань" по вул. Лермонтовській, 27 у м. Харкові вказаний об'єкт, кошторисна вартість за затвердженою проектно-кошторисною документацією якого становить 54517,00 грн., прийнято в експлуатацію ( т.2 а.с. 61-64).

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради за №350 від 13.03.2002 р. "Про затвердження акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію скульптурної композиції "Вогонь знань" по вул. Лермонтовській, 27 у Київському районі" на підставі положення "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не включених до державного замовлення, в Харківській області", затвердженого розпорядженням голови Харківської облдержадміністрації від 05.08.1999 р. №650 (з врахуванням внесених до нього змін), Державних будівельних норм України (ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів. Основні положення"), затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію скульптурної композиції "Вогонь знань" по вул. Лермонтовській, 27 у м. Харкові ВЗО "ХГІ "НУА" ( т.2 а.с. 65).

9 грудня 2005 року Мамедов Катиб Сафар огли надав позивачу заяву, в якій просить ректора ХГУ "НУА" прийняти від нього скульптуру (макет) "Вогонь знань" в дарунок академії.

Позивачем складено оціночний акт на приймання матеріальних цінностей, згідно якого комісія позивача оцінила скульптуру "Вогонь знань" (макет) 2000 року випуску в 6000,00 грн.

16 грудня 2005 року позивач склав односторонній акт приймання-передачі скульптури "Вогонь знань" (макет) від Мамедова К.С. огли.

20 грудня 2005 року позивачем була складена інвентарна картка обліку основних засобів №617 із зазначенням найменування об'єкта - Скульптура макет "Вогонь знань" балансовою вартістю 6000,00 грн. В інвентарній картці відсутній опис, розміри об'єкту обліку.

Як зазначає позивач, відповідач без будь-яких правових підстав, починаючи з 23.06.2014 р. обмежив доступ до орендованих позивачем приміщень, розташованих в корпусі „Б-8", у зв'язку з чим позивач був змушений залишити орендовані приміщені та перевести учбовий процес у корпус „А-5" по вул. Лермонтовській, 27 в м. Харкові. Позивач вважає подальше розміщення скульптурної композиції „Вогонь знань" біля входу приміщення відповідача недоцільним, у зв'язку з чим 29.09.2014 р. уклав з ТОВ „ВСК" договір підряду №13 на перенесення пам'ятнику по вул. Лермонтовській, 27 в м. Харкові, але, як вказує позивач, розпочаті роботи були зупинені протиправним втручанням керівництва та працівників відповідача, які своїми фізичними діями унеможливили доступ до скульптури. При цьому керівництво відповідача посилалося на те, що виконання позивачем робіт є незаконним через те, що скульптура розташована на земельній ділянці, яка не належить позивачу. За таких обставин, позивач вважає, що відповідач позбавляє позивача можливості розпоряджатися власним майном, незаконно утримуючи його.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 86 Цивільного кодексу УРСР (в редакції, що діяла до 01 січня 2004 р.), право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності (ст. 128 ЦК УРСР, в зазначеній редакції) у набувача майна виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, в редакції з 2004 р., правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 321 вказаного Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Звертаючись з такими вимогами, позивач повинен підтвердити його право власності на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Тобто, в першу чергу, на підтвердження наявності у позивача суб'єктивного права на витребування майна з чужого незаконного володіння останній повинен надати суду відповідні докази, що підтверджують його право на вказане майно.

Надаючи оцінку доказам, наданим позивачем в обґрунтування його права на витребуване майно, колегія суддів зазначає наступне.

Дослідженням наданого позивачем Акта державної приймальної комісії від 26.02.2002р. про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - скульптурної композиції "Вогонь знань" по вул. Лермонтовській, 27, встановлено, що будівництво вказаного об'єкту здійснено генеральним підрядчиком МСП «Агробуд» на замовлення ВЗО «ХГІ «НУА» , проектно-кошторисна документація розроблена генеральним проектувальником ХНТЦ «Регіон», проектно-кошторисна документація затверджена ВЗО «ХГІ «НУА», будівельно-монтажні роботи виконані у термін з липня 2001 року по лютий 2002 року, кошторисна вартість становить 54517 грн., в тому числі базисна вартість будівельно-монтажних робіт - 8786 грн., вартість основних фондів, які приймаються в експлуатацію становить 54517грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідно до державних будівельних норм - Управління, організація і технологія. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів ДБН А.3.1-3-94, затверджених наказом Держкоммістобудування України від 05.10.94р. №48, який був чинним станом на день введення об'єкту в експлуатацію, та Положення про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не включених до державного замовлення, в Харківській області, затвердженого розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації від 05 серпня 1999 року за №650, зареєстрованим Харківським обласним управлінням юстиції 12 серпня 1999 р. за №78/295, акт державної технічної комісії є документом, за яким здійснюється введення об'єкта в експлуатацію і який є лише підставою для оформлення права власності на збудований об'єкт.

Як пояснив в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, після прийняття скульптурної композиції «Вогонь знань» до експлуатації у 2002 році, позивачем не було вжито заходів щодо оформлення права власності на вказаний об'єкт на підставі Акта державної приймальної комісії від 26.02.2002р. про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Також колегія суддів зазначає, що ані до суду першої інстанції, ані до апеляційного суду, позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували, що позивачем оплачувалися проектувальні, будівельні, монтажні роботи, придбавалися будівельні матеріали чи понесені інші витрати під час створення скульптурної композиції «Вогонь знань», прийнятої до експлуатації на підставі Акта державної приймальної комісії від 26.02.2002р.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність тверджень позивача про набуття права власності на скульптурну композицію «Вогонь знань» на підставі заяви Мамедова Катиб Сафар огли від 09.12.2005 р. про надання в подарунок ректору академії скульптури "Вогонь знань", виходячи з наступного.

Так, як вбачається з заяви Мамедова Катиб Сафар огли від 09.12.2005р., він просить ректора ХГУ "НУА" прийняти від нього скульптуру (макет) "Вогонь знань" в дарунок академії ( т.2 а.с.66).

Згідно оціночному акту на приймання матеріальних цінностей без дати, затвердженому ректором ХГУ «НУА», комісія оцінила скульптуру "Вогонь знань" (макет) , передану згідно з заявою Мамедова Катиб Сафар огли, в 6000,00 грн. Датою випуску зазначений 2000 рік ( т.2 а.с. 67).

Як вбачається з акта приймання-передачі від 16.12.2005р. скульптура "Вогонь знань" (макет) прийнята від Мамедова К.С., в момент приймання об'єкт знаходиться в 320 ІІІ ( т.2 а.с. 68).

Згідно інвентарної картки обліку основних засобів №617 з грудня 2005 року на балансі позивача перебуває Скульптура макет "Вогонь знань", первісною (балансовою) вартістю 6000грн.

Колегія суддів вважає, що оскільки у вищевказаних документах йде мова саме про макет скульптури, вартістю 6000 грн., із зазначенням дати випуску 2000 рік, отже відсутній прямий зв'язок між прийнятим згідно Акту від 26.02.2002р. в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - скульптурної композиції "Вогонь знань" розташованої біля входу у корпус «Б-8» по вул.. Лермонтовській, 27, у м.Харкові, кошторисною вартістю 54517грн., і вказаним в заяві від 2005 року макетом скульптури.

Що стосується посилання апелянта, що скульптурна композиція «Вогонь знань» з моменту її створення у 2002 році належала на підставі ч.1 ст.331 ЦК України скульптору Мамедову Катибу Сафар огли, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Відповідно до ст.419 ЦК України право інтелектуальної власності та право власності на річ не залежать одне від одного. Перехід права на об'єкт права інтелектуальної власності не означає переходу права власності на річ.

Як вбачається з нотаріально посвідченої заяви скульптора Мамедова К.С. огли від 01.07.2015 р., одним з його творінь є виготовлена на замовлення позивача скульптурна композиція «Вогонь знань», розташована біля входу у навчальний заклад по вул. Лермонтовській, 27 у м.Харкові. Результатом його творчості є чотириметрова композиція із бронзи, що складається з кулі та трьох силуетів, які уособлюють полум'я.

Разом з тим, вказана заява не підтверджує факту виготовлення та монтажу з власних матеріалів самим Мамедовим К.С. огли спірної скульптурної композиції на замовлення позивача, у зв'язку з чим колегія суддів вважає посилання позивача на ст. 331 ЦК України безпідставним.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що позивачем ані до суду першої , ані до суду апеляційної інстанції не надано безспірних та беззаперечних доказів, які підтверджують приналежність скульптурної композиції «Вогонь знань», розташованої біля входу у корпус «Б-8» по вул.. Лермонтовській, 27, у м.Харкові, прийнятої до експлуатації відповідно до Акта державної приймальної комісії від 26.02.2002р. про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, позивачу.

Також, як правильно встановлено судом першої інстанції, починаючи з 1 жовтня 2014 року між сторонами виникли розбіжності щодо питання демонтажу скульптурної композиції «Вогонь знань», а саме недосягнення домовленості між відповідачем , як власником земельної ділянки, та позивачем , як особою якій було надано право на розміщення спірної скульптурної композиції на зазначеній земельній ділянці, щодо приведення земельної ділянки до стану, в якому вона була до розміщення на неї спірного об'єкту ( т.1 а.с.30), разом з тим колегія суддів зауважує, що позивачем не надано доказів знаходження спірного майна у незаконному володінні відповідача.

З огляду на викладені обставини справи та норми права, колегія суддів приходить до висновку, що під час розгляду справи господарським судом фактичні обставини справи встановлені на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів і вірно застосовані норми права, а доводи скаржника не спростовують законності прийнятого у справі судового акту.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу - без задоволення.

Апеляційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого господарського суду прийнято з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду погоджується з висновками господарського суду Харківської області, які відповідають матеріалами справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судовому акту не вбачається.

При цьому, колегія суддів приходить до висновку, що позивач ані під час вирішення спору у господарському суді Харківської області, ані під час розгляду його апеляційної скарги не надав жодного належного матеріального доказу обґрунтованості та правомірності як своїх позовних вимог, так і висловлених у своїй апеляційній скарзі тверджень. Наведені ним в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права нічим не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами. Його позиція не підтверджена належними та допустимими доказами. Тому, вказані вимоги позивача, що зазначені в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування прийнятого у даній справі рішення господарського суду Харківської області від 08.07.2015 у справі №922/4605/14.

На підставі викладеного та керуючись статтями 99, 101, п.1. ч.1 ст. 103, ст. 105, Харківський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного вищого навчального закладу Харківський гуманітарний університет "Народна українська академія" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 08.07.2015р. у справі №922/4605/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 21 серпня 2015 року.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Потапенко В.І.

Суддя Тарасова І. В.