ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2015 р.Справа № 922/3780/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "АМРБ1", с.Вільхівка
про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) в сумі 89570,05 грн.
за участю представників:

позивача: Шалак Я.О., довіреність № 08-11/670/2-15 від 13.02.2015 р.,

відповідача: Родзинський А.А., довіреність № б/н від 27.07.2015 р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Харківська міська рада - звернувся з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "АМРБ1" - про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 89570,05 грн., згідно з розрахунком величини пайового внеску, виконаного за показниками опосередкованої вартості будівництва.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що відповідач не уклав з позивачем договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування до введення в експлуатацію реконструйованої під торгівельні приміщення квартири № 114 житловому будинку № 1 по вул. Академіка Проскури в м. Харкові прийняття в експлуатацію, а також не надав оригінал кошторису для здійснення розрахунку пайової участі. За викладених умов, відповідач здійснив розрахунок пайової участі по опосередкованим цінам та визначив розмір пайової участі відповідача в сумі 89570,05 грн.

В судовому засіданні 25 серпня 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а також наполягала на задоволенні клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, заявленого в минулому судовому засіданні.

Представник відповідача в судовому засіданні 25 серпня 2015 року позовні вимоги визнав в частині 7620,00 грн., мотивуючи свою правову позицію тим, що позивачем безпідставно завищена кошторисна вартість реконструкції квартири № 114 житловому будинку № 1 по вул. Академіка Проскури в м. Харкові, що призвело до завищення суми пайової участі відповідача, яку позивач просить суд стягнути в даному провадженні як упущену вигоду.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю "АМРБ1" (відповідач у даній справі) було проведено реконструкцію квартири № 114 в житловому будинку по вулиці Проскури Академіка, буд. № 1 в місті Харкові під торгівельні приміщення код 1230.9; ІІІ категорія складності (Декларація про готовність об'єкта до експлуатації від 13.12.2014 р. № ХК 29 (арк.с.14-15).

Відповідно до Декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 13.12.2014 р. № ХК 29 (далі - Декларація), квартиру № 114 в житловому будинку по вулиці Проскури Академіка, буд. № 1 в місті Харкові прийнято в експлуатацію 13 грудня 2014 року.

Згідно даних декларації, кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 76,2 тис. гривень, у тому числі витрати на будівельно-монтажні роботи 76,2 тис. грн.

Відомості про кошторисну вартість реконструкції квартири № 114 в житловому будинку по вулиці Проскури Академіка, буд. № 1 в місті Харкові в сумі 76,2 тис. грн.. підтверджуються відповідачем зведеним кошторисним розрахунком (арк..с. 53-54).

Позивач стверджує, що після введення в експлуатацію квартири № 114 в житловому будинку по вулиці Проскури Академіка, буд. № 1 в місті Харкові, відповідач із пропозицією укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова в порядку ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не звертався.

14 січня 2015 року, листом № 13/0/124-15 від 14.01.2015 р. (арк.с. 20), позивач просив відповідача звернутися до нього із заявою про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова в порядку ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

16 лютого 2015 року позивач повторно звертався до відповідача з пропозицією про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова у зв'язку з реконструкцією квартири № 114 в житловому будинку по вулиці Проскури Академіка,1 під торгівельні приміщення (лист № 111/0/124-15 від 16.02.2015 р. арк.с. 21-23).

Запропонованим позивачем проектом договору кошторисну вартість об'єкта будівництва визначено в сумі 814273,20 грн., а розмір пайової участі визначено в сумі 89570,05 грн.

Як стверджує позивач та не заперечує відповідач, відповідач договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова при реконструкції квартири № 114 в житловому будинку по вулиці Проскури Академіка,1 під торгівельні приміщення не уклав, пайовий внесок не сплатив, що й зумовило звернення до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону (ч. 1 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.11 №804 затверджено Порядок пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова (далі - Порядок), відповідно до п. 2.5 якого замовник зобов'язаний звернутися з заявою до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради для укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова не пізніше ніж за 30 календарних днів до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Відповідно до ч. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Отже, договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту повинен укладатись із замовником будівництва до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Наявна в матеріалах справи Декларація про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрована Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами 13.12.2014 р. за № ХК 29 (арк.с. 14-15), свідчить, що реконструйовану відповідачем під торгівельні приміщення квартиру № 114 в житловому будинку по вулиці Проскури Академіка, буд. № 1 в місті Харкові було введено в експлуатацію - 13 грудня 2014 року.

Проте договір про пайову участь між сторонами укладено не було. Даний факт не заперечувався представниками сторін у судових засіданнях.

Матеріали справи також свідчать, що до введення об'єкта реконструкції в експлуатацію ні позивач, ні відповідач не зверталися один до одного з пропозицією щодо укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Посилання позивача на звернення до позивача листами №№ 13/0/124-15 від 14.01.2015 р.; 111/0/124-15 від 16.02.2015 р. (арк.с. 20-23) не мають правового навантаження в аспекті спірних правовідносин, оскільки вказані звернення мали місце після введення об'єкта реконструкції 13.12.2014 р. в експлуатацію - а саме 14.01.2015 р. та 16.02.2015 р.

Наведені обставини дають підстави для висновку про відсутність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, як обов'язкової передумови для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди.

Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується (ч. 1 ст. 1193 ЦК України).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди (збитків), потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка (або порушення зобов'язання); шкідливий результат такої поведінки (шкода); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності упущеної вигоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки, тому кредитор має довести не лише розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, але самий факт порушення боржником його обов'язку та причинний зв'язок між цим порушенням і шкодою. Вжиті кредитором заходи з метою отримання доходів є критерієм визначення розміру збитків у вигляді упущеної вигоди (постанова Верховного Суду України від 30.05.2006 у справі №42/266-6/492).

Так, позивачем в порушення ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України не доведено причинного зв'язку між поведінкою відповідача і збитками у вигляді упущеної вигоди у позивача.

Враховуючи відсутність договірних зобов'язань між сторонами, причинно-наслідкового зв'язку між бездіяльністю відповідача та неотриманням позивачем коштів (оскільки право оферти мав як відповідач, так і позивач, але договір пайової участі так і не був укладений), то суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Викладена в рішення позиція суду підтримана численною судовою практикою, зокрема, в постановах Вищого господарського суду України від 01.07.2015 р. у справі № 910/27583/14; від 24.06.2015 р. у справі № 922/5640/14; від 30.07.2015 р. у справі № 922/5993/14.

З огляду на відсутність правових підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді відшкодування збитків (упущеної вигоди), суд вважає за неможливе частково задовольнити позовні вимоги у сумі 7620,00 грн., що визнана відповідачем.

Розглядаючи клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи, суд зазначає наступне.

На вирішення даної експертизи позивач запропонував поставити питання, пов'язані з визначенням зведеної кошторисної вартості реконструкції квартири № 114 в житловому будинку по вулиці Проскури Академіка,1 під торгівельні приміщення. Відповідач заперечував проти призначення такої експертизи, посилаючись на те, що в матеріалах справи вже містяться докази кошторисної вартості об'єкта реконструкції.

Згідно з ч. 1 ст. 41 ГПК України, господарський суд призначає судову експертизу для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 34 ГПК України).

З огляду на недоведеність позивачем підстави для стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, визначення розміру таких збитків у даному провадженні є процесуально недоцільним, а призначення експертизи по визначенню даних обставин - може призвести до затягування судового процесу.

На підставі викладеного, суд відмовляє в задоволенні клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Враховуючи викладене вище, відповідно до ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", ст.ст. 22, 1166, 1193 ЦК України та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-3, 32-34, 38, 43, 44, 48, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 31.08.2015 р.

Суддя Т.Д. Суярко