ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2015 р.Справа № 922/3603/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вовчанський м'ясокомбінат", м. Вовчанськ
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Балаклія
про стягнення 45612,90 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Івтушок с.В., довіреність № 7 від 12.06.2015 року;

відповідача - ОСОБА_2, довіреність від 12.11.2013 року;;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вовчанський м'ясокомбінат" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлену продукцію на підставі дистрибуційної угоди № 8-07/11 від 08.07.2011 року у розмірі 45612,90 грн. Витрати по сплаті судового збору позивач також просить покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22 червня 2015 року прийнято вказану позовну заяву до провадження, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у судовому засіданні на 14 липня 2015 року об 11:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.07.2015 року розгляд справи було відкладено 18 серпня 2015 року об 11:00 год.

14 серпня 2015 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позов за вх. № 32754, який долучений судом до матеріалів справи.

18 серпня 2015 року у судовому засіданні була оголошена перерва до 19 серпня 2015 року об 14:30 год.

18 серпня 2015 року після судового засідання до канцелярії суду представником позивача із супровідним листом за вх. № 33041 були надані додаткові документи для долучення до матеріалів справи. Надані документи долучені судом до матеріалів справи.

Перед початком судового засідання 19 серпня 2015 року представником позивача було надано клопотання про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Після перерви у судовому засіданні розгляд справи було продовжено 19 серпня 2015 року об 14:30 год.

У судовому засіданні 19 серпня 2015 року були присутні представник позивача та відповідача, які заявили усне клопотання про ведення судового засідання з фіксацією у протоколі в паперовій формі.

Вказане клопотання судом задоволено. Фіксація судового процесу в даній справі здійснюється за допомогою протоколу в паперовій формі.

Представник позивача у судовому засіданні надав заяву про уточнення позовних вимог за вх. № 33282, відповідно до якої просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлену продукцію на підставі дистрибуційної угоди № 8-07/11 від 08.07.2011 року у розмірі 44226,81 грн.

Дослідивши надану позивачем заяву, суд приймає її до провадження, як заяву про зменшення позовних вимог та продовжує розгляд з її урахуванням, оскільки відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Представник позивача підтримує позов з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та просить суд його задовольнити.

Представник відповідача не погоджується з сумою нарахованої заборгованості та надав свій контррозрахунок, а також письмові пояснення за вх. № 33417, які долучені судом до матеріалів справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши представників сторін, судом встановлено наступне.

08 липня 2011 року між позивачем та відповідачем була укладена дистрибуційна угода № 8-07/11.

Відповідно до п. 1.1. Угоди, продавець зобов'язується на протязі дії Угоди постачати товар у власність дистриб'ютора , а дистриб'ютор зобов'язується прийняти товар, оплатити його вартість та здійснювати його продаж на умовах даної Угоди.

Відповідно до п. 5.1. Угоди, поставка товару здійснюється на підставі замовлення дистриб'ютора погодженого з продавцем.

Пунктом 5.5. Угоди сторони передбачили, передача товару здійснюється на підставі накладної та довіреності. Дистриб'ютор зобов'язаний поставити печатку або штамп, а також підписати накладну на поставлений товар. печатка або штамп, а також підпис Дистриб'ютора повинні відповідати печатці, штампу, підпису поставленому в додатку № 6 від, складеному на підставі Інструкції Мінфіна України від 11.01.2015 року і являється невід'ємною частиною даної угоди.

Відповідно до п. 6.3. Угоди та Додатку № 4, оплата за поставлений товар здійснюється Дистриб'ютером на протязі 7-ми календарних днів від дати накладної.

Як зазначає позивач в позовній заяві, в період з 07.12.2014 року по 01.02.2015 року позивачем був поставлено продукцію на загальну суму 45612,90 грн., згідно накладних № ВМцБ005117 від 07.12.2014 року на суму 4663,43 грн., № ВМцБ 005175 від 10.12.2014 року на суму 6519,42 грн., № ВМцБ 005200 від 14.12.2014 року на суму 3486,97 грн., № ВМцБ 005308 від 17.12.2014 року на суму 10909,42 грн., № ВМцБ 005369 від 21.12.2014 року на суму 2096,69 грн., № ВМцБ005429 від 24.12.2014 року на суму 3718,66 грн., № ВМцБ005466 від 27.12.2014 року на суму 2409,36 грн., ВМцБ000062 від 11.01.2015 року на суму 8757,40 грн., № ВМцБ 000461 від 01.02.2015 року на суму 3051,55 грн.

Проте, внаслідок неповної оплати за поставлену продукцію за відповідачем виникла заборгованість, яка за підсумками позивача складає 44226,81 грн. та цього часу не сплачена.

На підставі того, що відповідачем борг у розмірі 44226,81 грн. сплачений не був, позивач був змушений звернутись до господарського суду Харківської області за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи правову кваліфікацію вказаній вимозі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно частинам 1 та 2 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач заперечує проти сум нарахованих позивачем, вказуючи на наступне.

Відповідно до Акту зведення взаєморозрахунків між сторонами станом на 31.12.2014 року заборгованість відповідача складала 32417,86 грн.

Після складання вказаного Акту відповідачем був прийнятий товар за накладною № ВМцБ 000461 від 01.02.2015 року на суму 3051,55 грн.

Що стосується поставки за накладною № ВМцБ000062 від 11.01.2015 року на суму 8757,40 грн., відповідач заперечує факт отримання продукції та вказує на відсутність підпису та штампа відповідача на вказаній накладній, що суперечить пункту 5.5. Угоди, а вищевказана накладна не може бути прийнята, як доказ поставки товару.

Крім того, відповідач зазначає про часткове погашення заборгованості на загальну суму 23700,00 грн. Вказана сума була перерахована вже після складання Акту взаєморозрахунків та не була врахована позивачем при нарахуванні заборгованості. Вказане підтверджуються: платіжним дорученням № 1 від 16.01.2015 року на суму 5000,00 грн., платіжним дорученням № 5 від 30.01.2015 року на суму 2500,00 грн., платіжним дорученням № 6 від 06.02.2015 року на суму 3000,00 грн., платіжним дорученням № 7 від 13.02.2015 року на суму 4000,00 грн., платіжним дорученням № 9 від 16.06.2015 року на суму 1000,00 грн. та розпискою від 27.02.2015 року на суму 8200,00 грн.

Таким чином, суд здійснивши перерахунок суми заборгованості, з урахуванням заперечень відповідача, дійшов висновку щодо існування заборгованості у відповідача перед позивачем за Дистрибуційною угодою № 8-07/11 від 08.07.201 року у розмірі 11769,41 грн. Вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи, визнана відповідачем та суд вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити. В решті позовних вимог у розмірі 32457,40 грн. - відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 509, 525, 526, ч.1 ст. 530, 610 ЦК України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( 64200, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вовчанський м'ясокомбінат" (62500, Харківська область, м. Вовчанськ, вул. Новоселівська, 1, ідентифікаційний код 32447115) - 11769,41 грн. боргу, 486,19 грн. судових витрат.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог у розмірі 32457,40 грн. - відмовити.

Повне рішення складено 25.08.2015 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/3603/15