РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2015Справа №910/15787/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення грошових коштів

Суддя Ю.В. Цюкало

Представники сторін:

від позивача: Сидорук Н.В. - за довіреністю від 12.03.2015р.;

від відповідача: Ліповуз Д.І. - за довіреністю від 02.01.2015р.

СУТЬ СПОРУ:

В червні 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (позивач) до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (відповідач) про стягнення 3 618,44 грн. страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення Правил дорожнього руху України водієм цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем за полісом № АС/6902822.

Відповідач звернувся до суду із відзивом, у якому просив у задоволенні позову відмовити, у зв'язку із тим, що розмір страхового відшкодування, з урахуванням дійсної ринкової вартості транспортного засобу складає 7 903,99 грн. (за мінусом франшизи в розмірі 1 000,00 грн.)

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2015р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/15787/15. Розгляд справи призначено на 27.07.2015р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2015 року розгляд справи відкладено на 12.08.2015р.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.06.2014 року між позивачем (надалі - страховик) та ТОВ «Інтелектуальні комунікації» (далі - страхувальник) був укладений Договір № 154949Га/14к/ки добровільного страхування наземного транспорту (копія договору в справі, по тексту - Договір або Договір добровільного страхування).

Об'єктом договору добровільного страхування є транспортний засіб «Джилі», державний реєстраційний номер АА 1586 МЕ.

Вказаний транспортний засіб позивач прийняв на страхування на випадок заподіяння збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідний страховий випадок настав 08.09.2014р., коли Смага В.М., керуючи автомобілем «Деу», державний реєстраційний номер АА 5896 АХ в м. Києві по вул. Якубовського, рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Джилі», державний реєстраційний номер АА 1586 МЕ.

В результаті ДТП автомобіль «Джилі», державний реєстраційний номер АА 1586 МЕ було пошкоджено, що підтверджується довідкою виданою органами МВС України (копія довідки міститься в матеріалах справи).

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем було перераховано страхове відшкодування в розмірі 12 032,43 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 133 991 від 03 жовтня 2014 року (належним чином завірена копія документу в матеріалах справи).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У відповідності до положень частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 19.09.2014 року у справі № 752/14993/14-п (належним чином засвідчена копія постанови міститься в матеріалах справи), дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм Смага В.М. Правил дорожнього руху України. Останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Страхувальник має право вибору страховика для укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 14 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

З урахуванням положень пункту 21.1 цієї статті, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування (ст. 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Як свідчать матеріали справи, Смагою М.Я. застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу "Деу", державний реєстраційний номер АА 5896 АХ, шляхом укладення з відповідачем поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6902822 (належним чином завірена копія полісу в матеріалах справи).

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до листа Верховного суду України від 19.07.2011 року «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування», визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварозначної експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, на підставі зазначених вище норм та у зв'язку з укладенням відповідачем зі Смагою М.Я. полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АС/6902822, відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу "Деу", державний реєстраційний номер АА 5896 АХ.

Як випливає із висновку № 570/14 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 07.10.2014 року та ремонтної калькуляції № 1.001.14.14676 від 06.10.2014 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Джилі», державний реєстраційний номер АА 1586 МЕ складає 12 525,97 грн., при цьому ринкова вартість дослідженого транспортного засобу становить 97 697,58 грн. Крім того, згідно з рахунком-фактурою № J від 17.09.2014 року (складено ТОВ «Автогруп») вартість ремонту пошкодженого автомобіля складає 12 503,43 грн. На підставі страхового акту № 1.001.14.14876 від 02.10.2014 року розмір страхового відшкодування становить 12 032,43 грн.

Судом взято до уваги, що відповідно звіту № ЦВ/14/1155 з визначення ринкової вартості на 08.09.2014 року, ринкова вартість автомобіля «Джилі», державний реєстраційний АА 1586 МЕ складає 127 093,86 грн. Однак, суд відзначає, що оцінена ринкова вартість автомобіля є приблизно і орієнтовною, тому не може бути підставою для розрахунку збитків завданих внаслідок ДТП.

Як встановлено судом, відповідачем здійснено часткову оплату страхового відшкодування за полісом № АС/6902822 в розмірі 7 903,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 12194 від 26 травня 2015 року (належним чином завірені копії зазначених вище документів долучені до матеріалів справи).

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно частини 2 підпункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи викладене, зважаючи на положення ст. 1191 Цивільного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також те, що полісом № АС/6902822 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000,00 грн. та франшизу в сумі - 1 000,00 грн., позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за викладених в позові обставин про те, що сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті відповідачем за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації водієм Смага В.М., транспортного засобу «Деу», державний реєстраційний номер АА 5896 АХ, складає: 3 128,44 грн. з розрахунку 12 032,43 грн. (відшкодована шкода) - 7 903,99 грн. (страхове відшкодування оплачене відповідачем) - 1 000,00 грн. (франшиза).

Судові витрати позивача, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "АЛЬФА-ГАРАНТ" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, ідентифікаційний код 32382598), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (адреса: 04070, м. Київ, вулиця Іллінська, будинок 8, ідентифікаційний код 20474912, р/р № 0300, Банк: АТ «УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005), або на будь-який інший рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: 3 128,44 грн. (три тисячі сто двадцять вісім гривень 44 копійки) страхового відшкодування, 1 579,59 грн. (одна тисяча п'ятсот сімдесят дев'ять гривень 59 копійок) судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 31.08.2015р.

Суддя Ю.В. Цюкало