номер провадження справи 31/45/12
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.08.2015 Справа № 5009/1685/12

Суддя Дроздова С.С., розглянувши заяву розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Бердянське підприємство теплових мереж", м. Бердянськ Запорізької області про розстрочення виконання судового рішення від 27.06.2012 р. та матеріали справи № 5009/1685/12

за позовом: Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116 м. Київ, вул. Шолуденка, 1)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Бердянське підприємство теплових мереж" (71100 Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Мазіна, 65/97)

про стягнення боргу та штрафних санкцій

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився

Від заявника (відповідач у справі): Тодоров І.П., дов. № 1 від 05.01.2015 р.

27.06.2012 р. суддею господарського суду Запорізької області Хуторним В.М. винесено рішення у справі № 5009/1685/12. Позовні вимоги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ задоволені частково.

З Публічного акціонерного товариства "Бердянське підприємство теплових мереж", Запорізька область, м. Бердянськ на користь Дочірньої компанії "Газ України"Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ стягнуто 4 705 621 грн. 41 коп. основного боргу, 362 656 грн. 55 коп. пені, 386 086 грн. 64 коп. інфляційних втрат, 234 093 грн. 88 коп. -3% річних та 63 736 грн. 20 коп. судового збору.

12.07.2015 р. на примусове виконання рішення господарського суду Запорізької області від 27.06.2012 р. видано наказ щодо примусового виконання рішення суду.

02.06.2014 р. від ПАТ "Бердянське ПТМ" надійшла заява про надання відстрочки виконання рішення по даній справі строком до 31.12.2014 року.

Ухвалою суду від 25.06.2014 р. суддя Хуторной В.М. у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Бердянське підприємство теплових мереж" від 30.05.2014 р. про надання відстрочки виконання рішення від 27.06.20102 р. по справі №5009/1685/12 строком до 31.12.2014 року відмовив.

Не погоджуючись з результатом розгляду заяви про надання відстрочки виконання рішення від 27.06.2012 р. у справі № 5009/1685/12 Публічне акціонерне товариство "Бердянське підприємство теплових мереж" звернулось з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду.

03.07.2014 р., відповідно до ст. 91 ГПК України, матеріали справи № 5009/1685/15 направлені до Донецького апеляційного господарського суду, для розгляду апеляційної скарги про перегляд ухвали у справі № 5009/1685/12 від 25.06.2014 р.

На теперішній час матеріали справи № 5009/1685/12 за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ до Публічного акціонерного товариства "Бердянське підприємство теплових мереж", Запорізька область, м. Бердянськ про стягнення боргу та штрафних санкцій до господарського суду не повернуто.

18.08.2015 р. до господарського суду Запорізької області надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Бердянське підприємство теплових мереж", м. Бердянськ Запорізької області про розстрочення виконання судового рішення від 27.06.2012 р. у справі № 5009/1685/12

Розпорядженням керівника апарату № П-456/15 від 17.08.2015 р., враховуючи відпустку головуючого судді у справі Хуторного В.М., відповідно до п. 2.3.3, 2.3.47, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу № 5009/1685/12 призначено на повторний автоматизований розподіл.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу справ між суддями від 18.08.2015 р., справу № 5009/1685/12 передано судді Дроздовій С.С., для розгляду заяви про розстрочення виконання судового рішення від 27.06.2012 р. у справі № 5009/1685/12.

Ухвалою суду від 19.08.2015 р. заяву Публічного акціонерного товариства "Бердянське підприємство теплових мереж", м. Бердянськ Запорізької області про розстрочення виконання судового рішення від 27.06.2012 р. у справі № 5009/1685/12, прийнята до розгляду суддею Дроздовою С.С. та призначено судове засідання на 28.08.2015 р.

28.08.2015 р. до початку розгляду заяви представник заявника (відповідач у справі) заявив письмове клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації заяви про розстрочення виконання судового рішення від 27.06.2012 р.

У судовому засіданні 28.08..2015 р. заявник (відповідач у справі) підтримав заяву про розстрочення виконання судового рішення від 27.06.2012 р., на підставах викладених у зазначеній заяві.

Представник позивача у справі в засідання суду 28.08.2015 р. не з'явився. Про час, день та місце розгляду заяви був попереджений належним чином.

28.08.2015 р. надіслав на адресу суду письмові заперечення на заяву відповідача, в обґрунтування посилається на те, що боржник є підприємством, яке надає послуги з теплопостачання всім категоріям споживачів та володіє обіговими коштами та активами, на які може бути накладене стягнення. Таким чином, обставини, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, відсутні. Необхідною умовою для надання розстрочки виконання рішення суду є наявність виняткових обставин, які також відсутні.

Пленум Верховного Суду України своєю постановою від 26.12.03 №14 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" постановив наступне: ..При вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події)".

Посилання боржника на важкий фінансовий стан не є винятковою обставиною в розумінні ст. 121 ГПК України, за наявності якої можливе надання розстрочки виконання рішення. Крім того, важке фінансове становище утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об'єктивних обставин, щоб унеможливило виконання договірних зобов'язань та рішень суду.

Зазначає, що у зв'язку з тим, що ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» на даний час веде активну господарську діяльність, а саме укладає договори, по яким отримує продукцію (в даному випадку природний газ), то повинно нести й обов'язки за цими договорами, а саме вчасно розраховуватись у відповідності до договірних умов. Слід зауважити, що порушення суб'єктами господарських відносин, в тому числі ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» чинного законодавства України призведе до некерованих процесів в економіці держави.

Стаття 42 Господарського кодексу України визначає як самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик господарську діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. При цьому здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладення на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності.

Враховуючи зазначену норму, надання розстрочки на підставі тяжкого фінансового стану відповідача не може вважатися підставою для застосування положень ст. 121 ГПК України, адже, враховуючи положення ч. 1 ст. 625 ЦК України, відповідач у випадку порушення грошового зобов'язання не може посилатися на неможливість його виконання».

За змістом частини першої статті 229 ГК України та частини першої ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов'язання боржник відповідає, хоч би його виконання стало неможливим не тільки в результаті його винних дій чи бездіяльності, а і внаслідок дії непереборної сили або простого випадку. Відповідальність боржника означає можливість стягнення за рахунок майна боржника суми невиконаного грошового зобов'язання. Тобто боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошового зобов'язання за будь-яких обставин.

Окрім того, частина 2 статті 218 ГК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до частини другої статті 617 ЦК України, не вважається випадком, зокрема недодержання своїх зобов'язань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Крім того, важке фінансове становище утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об'єктивних обставин, щоб унеможливило виконання договірних зобов'язань та рішень суду.

Боржник у своїй заяві не наводить жодних доказів, про те, що виконати рішення неможливо або з певних причин складно, а обґрунтовує свою заяву лише можливими збитками та можливим погіршенням свого майнового стану, однак такі обставини надання розстрочки виконання рішення суперечать ст. 121 ГПК України, оскільки самі по собі не свідчать про скрутне становище боржника та не підтверджують наявності обставин, які б ускладнювали виконання рішення у визначений строк.

Однією з підстав виникнення господарського зобов'язання, згідно ст. 174 ГК

України, є господарський договір.

Спірний договір є двостороннім правочином. Даний правочин не розповсюджується на бюджетні відносини, а вчасність надходження коштів відповідачу для погашення йому різниці в тарифах не впливає на порядок та строки проведення розрахунків, оскільки дана обставина не обумовлена умовами договорів.

Зазначений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Таким чином, ні нормами чинного законодавства ні договором не передбачено звільнення від відповідальності у зв'язку з низькою платоспроможністю населення та невиконанням державою взятих на себе зобов'язань по відшкодуванню різниці в тарифах на теплову енергію, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися або погоджувалися відповідними органами державної влади чи органами місцевого самоврядування.

Позивач вважає, що є безпідставним посилання боржника, на заборгованість контрагентів перед ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж», так як дані правовідносини є самостійними, в яких відповідач, якщо вважає, що його право порушено, може звернутись до суду та бути позивачем у справі.

Рішенням суду від 27.06.2012 р. у даній справі стягнуто борг з ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» за договором № 06/10-2395-БО-13. Минуло більше трьох років з часу винесення рішення суду у даній справі, а кошти на рахунок стягувана не надійшли.

За більш ніж три роки більша частина коштів споживачів вже надійшла на рахунки ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж», а боржник на даний час не провів розрахунок з ДК «Газ України», що свідчить про зволікання останнім від виконання рішення суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднання на всій території України.

Статтею 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Крім «винятковості випадків» (ст.121 ГПК України), пунктом 7.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.12 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», визначено, що «підставою для розстрочки ... виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що ... вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.» Конкретні обставини, які повинен врахувати суд мають довести ускладненість виконання рішення суду, мають бути винятковими, стосуватися матеріальних інтересів сторін, висвітлювати фінансовий стан сторін, враховувати ступінь вини відповідача у виникненні спору, мають зафіксувати наявність інфляційних процесів у економіці держави, мають бути інші обставини справи (як виняткові та такі, що ускладнюють виконання рішення суду).

На думку позивача, боржник мав і має майно та кошти, інакше не укладав би Договори, знаючи про власну катастрофічну та стійку неплатоспроможність, а також низький рівень платоспроможності кінцевих споживачів.

ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» на підтвердження свого реального фінансового стану, не надано довідок про рух коштів з усіх банківських установ, в яких відкриті рахунки боржника, за період з 20.12.2010 р. (з часу підписання договору на постачання природного газу) по теперішній час.

Таким чином, при вирішенні питання про надання розстрочки виконання рішення необхідно з'ясувати обставини, що підтверджують наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Через несплату коштів боржниками, в тому числі і ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж», Стягувач не повною мірою розраховується із НАК «Нафтогаз України», що, в свою чергу, погіршує розрахункову дисципліну за імпортований природний газ та веде до зменшення податкових надходжень до Державного бюджету України.

Позивач звертає увагу суду на те, що на даний час основною проблемою нафтогазового сектору в Україні є величезне навантаження на державний бюджет через критичний фінансовий стан, який в свою чергу пов'язаний з великим обсягом заборгованості в галузі як споживачів газу перед постачальниками, так і постачальників перед власниками газу.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №83 ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" є об'єктом державної власності, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Коштами, що надходять до Компанії проводяться розрахунки за отриманий природний газ іа договорами з Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», яка в свою чергу природний газ закуповує за зовнішньоекономічними контрактами у іноземних імпортерів. Зазначаємо, що умовами зовнішньоекономічних контрактів за якими закуповується природний газ для більшості категорій споживачів України встановлені чіткі та жорсткі строки розрахунків за спожитий газ. Несплата боргів перед іноземними постачальниками газу може потягнути за собою зупинення постачання природного газу на територію України. Ненадходження коштів від органів ДВС завдає значних збитків державі, так як кошти не можуть бути спрямовані на розрахунки з НАК «Нафтогаз України» та веде до зменшення податкових надходжень до Державного бюджету України. Зазначене погіршує й без того складну економічну ситуацію в державі. Також розпорядженням КМУ від 20.08.14 № 786-р прийняті рішення щодо стягнення дебіторської заборгованості із споживачів природного газу, що є передумовою співпраці з Міжнародним валютним фондом.

Внаслідок несвоєчасної оплати боржниками заборгованості за спожитий природний газ. ДК «Газ України» не є газовидобувною компанією. Інших джерел погашення заборгованості за спожитий природний газ, ніж її стягнення в судовому порядку з своїх контрагентів у ДК «Газ України» не існує.

Кошти, що надходять до ДК «Газ України», перераховуються до Державного бюджету України, а також спрямовуються на погашення державного боргу перед іноземними постачальниками за поставлений природний газ. Вказану заборгованість ДК «Газ України», в силу ст. 617 ЦК України, зобов'язана сплачувати незалежно від рівня розрахунків своїх контрагентів.

Несплата (несвоєчасна сплата) боргів перед іноземними постачальниками газу спричиняс необхідність додаткового залучення бюджетних коштів для погашення такої заборгованості та, як наслідок, недофінансування бюджетних програм та росту соціальної напруги.

Таким чином невиконання зазначеного вище рішення суду суттєво суперечить інтересам держави, порушує встановлений законом порядок здійснення правосуддя в Україні й спричиняє перепони своєчасному поповненню державного бюджету.

Додатковим підтвердженням того, що в цьому випадку відбувається порушення матеріальних та інших інтересів держави, які потребують їх особливого захисту та уваги, серед іншого, є розпорядження КМУ від 20 серпня 2014 року №786-р «Про утворення міжвідомчої робочої групи з питань стягнення дебіторської заборгованості із споживачів природного газу та покращення фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до складу якої входять у т.ч. заступник Міністра внутрішніх справ, заступник Міністра юстиції, заступник Голови Держфінінспекції, Державної фіскальної служби України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території, а ст. 8 передбачено, що Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії. З ст.ст. 4-5, 115 ГПК України, в яких закріплено принцип обов'язковості судового рішення, вбачається, що судовими органами повинні створюватись всі умови, які позбавляють можливості для ухилення особи, яка порушила свої зобов'язання, від відповідальності за такі порушення.

Тобто, виконання судового рішення в порядку та в межах повноважень, закріплених законом, є одним з основних конституційних принципів, які характеризують державу як правову.

Позивач просить відмовити в задоволенні заяви ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 27.06.2012 р. у справі № 5009/1685/12.

Розглянувши заяву про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 27.06.2012 р. у справі № 5009/1685/12, матеріали заяви та обставини справи, суд не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за завою сторони, державного виконавця, за подання прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно, Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

В обґрунтування заяви відповідач (боржник) посилається на ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, мотивує її наступним:

Господарським судом Запорізької області було розглянуто справу №5009/1685/12 за позовною заявою Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до Публічного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» про стягнення 5 690 920 грн. 51 коп. заборгованості. 27.06.2012 р. за результатами розгляду було винесено рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнуто з відповідача 4 705 621,41 грн. основного боргу, 362 656,55 грн. - пені, 386 086,64 грн. - інфляційних втрат, 234 093,88 грн. - 3% річних, 63 736,20 грн. - судового збору. Рішення не оскаржувалося та набрало законної сили, в зв'язку з чим 10.07.2012 р. був виданий наказ №5009/1685/12.

За вищевказаним наказом відділом примусового виконанні рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Запорізькій області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 06.08.2012 р. А 21.08.2012 р. на підставі п.15 ч.1 ст.37, 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупинено до закінчення строку дії процедури погашення заборгованості передбаченої Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» підприємством.

Проте 06.06.2015 р. набув чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", яким зокрема було внесено зміни до п.3.4 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» та визначено, що процедура погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу діє до 1 вересня 2015 року. Отже всі виконавчі провадження які були зупиненні підлягають поновленню, в тому числі і по даній справі.

В той же час не досягнуто основну мету вищезазначеного закону у сприянні поліпшенню фінансового становища підприємств паливно-енергетичного комплексу, запобіганню їх банкрутству та підвищенню рівня інвестиційної привабливості шляхом урегулювання процедурних питань та впровадження механізмів погашення заборгованості, надання суб'єктам господарської діяльності права їх застосування, визначення порядку взаємодії органів державної влади та органів місцевого самоврядування, розпорядників бюджетних коштів із суб'єктами господарської діяльності щодо застосування механізмів погашення заборгованості.

З 2012 по 2015 рік не покращилась ситуації щодо своєчасного встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги та відшкодування різниці в тарифах, не прийняті закони про списанні штрафних санкцій.

А різка зміна дати закінчення процедури погашення боргів (первинно було 01.01.2016 р.) без прийняття альтернативних законопроектів не дає змогу відповідачу відразу та в повному обсязі виконати рішення господарського суду Запорізької області від 27.06.2012 р. у справі №5009/1685/12, оскільки підприємство знаходиться у незадовільному фінансовому стані. Скрутний фінансовий стан, збитковість, обмеженість матеріальних ресурсів позбавляє підприємство можливості погашення існуючої заборгованості у повному обсязі.

На сьогоднішній день відповідач з об'єктивних причин не може повною мірою приступити до виконання рішення суду, у зв'язку з великою, постійною дебіторською заборгованістю споживачів за послуги з теплопостачання, від яких і здійснюється платежі за поставлений природний газ та з урахуванням того, що ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» є надавачем послуг з теплопостачання у м. Бердянськ. Основним споживачем послуг є населення (близько 90% від загальної кількості). Несвоєчасна сплата споживачами за послуги з теплопостачання не дала можливість підприємству своєчасно розрахуватися за газ по договору №06/10-2395 БО-13 від 20.12.2010 р. Відсоток розрахунків за цим договором становив 78,3% (спожито на 21709871,85 гри., сплачено 17004250.44 грн.).

Станом на 01.08.2015 р. заборгованість населення за послуги з теплопостачання перед ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» становить 10 757,4 грн., заборгованість бюджету 1054,8 тис. грн., інші - 2740,2 тис. грн. Інших джерел погашення заборгованості за використаний природний газ підприємство не має. Приймаються всі зусилля передбачені чинним законодавством України з метою стягнення заборгованості з населення.

Заборгованість споживачів за наданні послуги з централізованого опалення перед Відповідачем підтверджується звітами про розрахунки за спожиту теплову енергію, які щомісяця подаються до Нац. комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг відповідно до постанови НКРЕ від 14.04.2011 № 606.

Тобто, не спроможність відповідача винайти кошти на оплату боргу викликана постійною недостатністю обігових коштів, в наслідок затримок в оплаті бюджетними організаціями та населенням перед Відповідачем. Приймаються всі зусилля передбачені чинним законодавством України з метою стягнення заборгованості з населення. Станом на 01.08.2015 р. невиконаних рішень суду по населенню на суму 4730 тис. грн.

Як вбачається з балансу підприємства, то станом на 31 грудня 2014 р. кредиторська заборгованість відповідача становить більше 64 980 тис. грн., в той же час дебіторська заборгованість складає 25 898 тис. грн., а збитки від провадження господарської діяльності станом на 31.12.2014 року становлять 3 728 тис. грн.

Головною причиною збитковості є те, що тарифи не покривали фактичні витрати підприємства по наданню послуг з теплопостачання, і покриття становило лише 79,9 % від собівартості. Відповідач забезпечує теплом як населення так і підприємства м. Бердянськ, в зв'язку з чим не може зупиняти свою діяльність, яка має важливе соціальне значення для мешканців міста.

А сьогодні проходить підготовка до опалювального сезону, і якщо припустити, що будуть списуватися кошті які необхідні на оплату поточних платежів за електроенергію та на проведення невідкладних та планових ремонтних робіт, можливо говорити, що Відповідачу з боку енергопостачальних підприємств будуть припинені подача електроенергії, що неминуче призведе до зупинення процесу підготовки до опалювального сезону та відповідно в затримці опалювального сезону в м. Бердянськ. Відсутність же коштів на проведення ремонтних робіттакож не дозволить безперебійно забезпечувати теплом мешканців м. Бердянськ, в зв'язку з неможливістю оперативно закуповувати необхідні матеріали.

Відповідач є єдиним підприємством з постачання теплової енергії, послугами якого користується майже 70 тисяч мешканців міста, теплову енергію підприємства також отримують 14 дитячих садків, 18 шкіл, 1 інтернат, лікувальні заклади та організації міста.

Крім того, відповідач зазначає, що борги та штрафні санкції виникли не за прямої вини відповідача, а викликано з невідшкодуванням державою різниці в тарифах або з не своєчасним відшкодуванням з державного бюджету різниці в тарифах.

ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» не має будь-яких інших надходжень грошових коштів, окрім як за надання споживачам послуг з централізованого опалення; неможливість погашення у повному обсязі заборгованості згідно рішення суду у встановлений строк, є підставою для стягнення відділом державної виконавчої служби всіх коштів підприємства, що призведене до зупинення здійснення виконання підприємством обов'язку щодо забезпечення населення, установ та організацій соціальної інфраструктури централізованим опаленням, внаслідок чого може статися техногенна аварія у м. Бердянськ.

ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» перебуває у стані постійного дефіциту обігових коштів, а фінансове становище підприємства ускладнюється в зв'язку з існуванням кредиторської заборгованості перед ДК «Газ України» та ПАТ "НАК "Нафтогаз України» та існуванням невідшкодованої різниці в тарифі через невідповідність собівартості теплової енергії діючому тарифу.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи повинні враховувати повну собівартість теплової енергії і забезпечувати рівень рентабельності не нижче граничного рівня рентабельності, встановленого Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. У разі якщо тимчасово тариф на теплову енергію встановлено нижче її собівартості з урахуванням граничного рівня рентабельності, то орган, яким лновлено цей тариф, повинен передбачити механізми компенсації цієї різниці в порядку, встановленому законодавством.

Так лише в січні-квітні 2011 р. різниця між вартістю газу який закладений в тариф (діяв з 23.12.2009 р.) підприємства (2619,19 грн. в т.ч. ПДВ) та за яким його було куплено '5.97 грн. в т.ч. ПДВ) становить 454,78 грн. За цей період по договору №06/10-2395 БО-13 від 20.12.2010 р. спожито 7007,344 тис. м. куб газу., нараховано споживачам по газовій складовій за ціною, що закладена в тарифі 18353565,33 грн., потрібно сплатити за газ Позивачу 21709871,85 грн. Таким чином різниця, яку підприємство повинно покрити з інших джерел (відсутні) становить суму 3356318,65 грн. (21709871,85 - 18353565,33) Це є прямими збитками для підприємства які державою ніяким чином не компенсуються навіть в розрізі Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу». Нові тарифи, що врахували реальну ціну на газ були затвердженні лише 14.02.2012 р.

В 2013 році державою взагалі не проводилась компенсація з різниці в тарифах.

В 2014 р. державою було проведено часткову компенсацію з різниці в тарифах відповідачу, а кошти відповідно направлені на погашення наявних боргів за газ перед НАК Нафтогаз України» оскільки він забезпечує поточні обсяги газу.

При прийняті бюджету на 2015 рік кошти на відшкодування різниці в тарифах не були закладені оскільки економіка держави знаходиться в незадовільному стані.

В той же час постановою Кабінету Міністрів України № 375 від 04.06.2015 р. «Питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню» був прийнятий порядок та умови надання субвенції. В рамках даної постанови першочергово обсяг заборгованості з різниці в тарифах узгоджується територіальною комісією з погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу. В зв'язку з чим відповідні розрахунки відповідачем були подані до комісії, на засіданні якої 09.07.2015 р. протоколом № 43 було узгоджено обсяг

заборгованості перед відповідачем з різниці в тарифах на послуги з теплопостачання за 2014 рік у сумі 3892381,14 грн.

Проте положення постанови КМУ до остаточного погашення боргів перед відповідачем з різниці в тарифах поки не реалізовані в зв'язку з відсутністю в бюджеті коштів і до фактичного погашення боргів поки не дійшло.

Тому процес погашення в умовах складної економічної ситуації в Україні напряму залежить від доходної частини бюджету та потребує певного часу.

Тобто, підприємству відповідача доведеться платити самому всі свої борги не дивлячись на існування боргу держави з різниці в тарифах.

До того ж відповідач, є сезонним підприємством, оскільки надає послуги з централізованого опалення лише в період жовтень - квітень. Крім того на сьогодні діє постанова Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014 р. «Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу», згідної якої всі кошти, що надходять на спеціальні рахунки теплопостачальних підприємств підлягають обов'язковому розподілу у відсотковому відношенні на рахунки НАК «Нафтогаз України» та поточні рахунки Відповідача. Розподіл відбувається автоматично уповноваженим банком на підставі реєстру затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Так, Постановами Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження реєстру нормативів перерахування коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання теплопостачальних і теплогенеруючих організацій як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію» на кожний місяць встановлювалися відповідні відсотки за якими автоматично всі кошти підприємства розподілялися:

Січень - населення та бюджет 100 % перераховувались на рахунки НАК «Нафтогаз України» (Постанова №1054 від 30.12.2014); Лютий - населення - 41,80 %, бюджет-62,74 % (Постанова № 72 від 29.01.2015 р.); Березень - населення - 38,09 %, бюджет - 63,61 % (Постанова №222 від 26.02.2015 р.); Квітень - населення -34,55 %, бюджет - 64,11 %(Постанова №968 від 31.03.2015 р.); Травень - населення - 31,57 %, бюджет - 66,68 %(Постанова №1331 від 30.04.2015 р.); Червень - населення - 34,05 %, бюджет - 68,34 %(Постанова №1665 від 29.05.2015 р.); Липень-населення-35,14 %, бюджет-70,13 % (Постанова№1960 від 30.06.2015 р.); Серпень - населення - 36,3 %, бюджет - 72,03%(Постанова №2099 від 30.07.2015 р.).

Відповідач вимушений просити суд, розстрочити виконання рішення суду від 27.06.2012 р. по справі №5009/1685/12 строком на 60 місяців за наведеним графіком, що надасть можливість у цей строк можливо отримати від держави суму з різниці в тарифах та вивільнити власні кошти для оплати за рішенням суду.

Відповідно до ст. 121 ГПК України встановлено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно ж до п.7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.10.2012 р. визначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до п. 3 Роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України від 12.09.1996 р. № 02-5/333 із змінами та доповненнями "Про деякі питання практики застосування статті 121 Господарського процесуального кодексу України", заява про розстрочку виконання рішення суду розглядається за загальними правилами ГПК.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Вказана правова позиція викладена в п. 1 Роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України від 12.09.1996р. № 02-5/333 із змінами та доповненнями "Про деякі питання практики застосування статті 121 Господарського процесуального кодексу України".

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарги на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", при вирішенні заяви державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутністю у нього майна, яке має бути передано стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо).

Тяжкий фінансовий стан відповідача, виплати заробітної плати та бюджетних платежів, за змістом ст. 121 ГПК України, не є підставою для розстрочення виконання рішення

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд враховує матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. 2 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/333 від 12.09.1996 "Про деякі питання практики застосування статті 121 Господарського процесуального кодексу України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. Виходячи із наведеного, законодавець та судова практика пов'язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Фінансова криза в державі становить один із можливих ризиків підприємницької діяльності і не є незвичайною і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки та носить загальний характер і у повній мірі стосується обох договірних сторін. Наведені відповідачем підстави для розстрочення виконання судового рішення, не є тими виключними обставинами, які б давали підстави для розстрочення виконання судового рішення, оскільки кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому. Учасник договору не повинен відповідати за прорахунки суб'єкта підприємницької діяльності, що уклав з ним цей договір.

Згідно зі статтею 96 Цивільного кодексу України, передбачено, що однією з ознак юридичної особи є можливість самостійно відповідати за своїми зобов'язаннями. З можливістю відповідати за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном пов'язана можливість визнання юридичної особи банкрутом у випадку неплатоспроможності юридичної особи, тобто неможливості виконати свої зобов'язання перед кредиторами. Юридична особа відповідає як за цивільні зобов'язання, що виникли з договору, а також за заподіяння шкоди, в тому числі і її працівниками, такі за виконання податкових та інших зобов'язань.

Юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном, яке належить їй на праві власності.

Проаналізувавши підстави, викладені у заяві Публічного акціонерного товариства "Бердянське підприємство теплових мереж", м. Бердянськ Запорізької області про розстрочення виконання судового рішення від 27.06.2012 р. у справі № 5009/1685/12, в порядку статті 121 ГПК України, суд відмовляє у задоволені заяви щодо розстрочення виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 22, 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Публічному акціонерному товариству "Бердянське підприємство теплових мереж", м. Бердянськ Запорізької області у задоволені заяви про розстрочення виконання судового рішення від 27.06.2012 р. у справі № 5009/1685/12 строком на 60 місяців за наступним графіком: оплата основного боргу по останнє число кожного місяця з вересня 2015 р. по вересень 2019 р. по 95 870 грн., жовтень 2019 р. - 7 991,41 грн. Оплата 3 % річних, пені, інфляційних втрат, судового збору по останнє число кожного місяця жовтень 2019 р. - 87 878,59 грн., з листопада 2019 р. по липень 2018 р. по 95 870 грн., серпень 2020 р. - 95 864,68 грн.

Суддя С.С. Дроздова