Господарський суд Чернігівської області
=============================================================================================================================================
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"27" серпня 2015 року Справа № 927/921/15

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Цимбал-Нарожної М.П., розглянувши матеріали справи

за позовом: Комунального підприємства

Житлово-експлуатаційної контори "Північна"

16600, вул. Космонавтів, 43, м.Ніжин, Чернігівська обл.;

до відповідача: Комунального підприємства "Ніжинське муніципальне

підприємство з благоустрою"

16600, вул.Чернігіська,128, м.Ніжин, Чернігівської обл.;

про стягнення 12934,16грн.;

за участю представників сторін:

позивача: Гущіна І.Б. (дов. №356 від 17.08.2015) -представник;

відповідача: не з'явився;

в с т а н о в и в :

Комунальне підприємство Житлово-експлуатаційна контора "Північна" звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до Комунального підприємства "Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою" про стягнення 12934,16грн. заборгованості за договором субпідряду №б/н від 04.11.2014, з яких 8400,00грн. основного боргу, 939,31грн. пені, 3469,20грн. інфляційних, 125,65грн. 3%річних, а крім того 1000,00грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 08.07.2015 розгляд справи призначено на 18.08.2015, після чого розгляд справи відкладався до 27.08.2015.

Відповідач відзиву на позов на подав, представника в судові засідання не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, що підтверджується поштовим повідомленням №993 від 08.07.2015.

Суд перейшов до розгляду спору по суті в судовому засіданні 27.08.2015.

Рішення приймається за наявними у справі матеріалами на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення повноважних представника позивача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

04.11.2014 між КП "Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою" (далі- генеральний підрядник) та КП Житлово-експлуатаційною конторою "Північна" (далі-субпідрядник) укладено договір субпідряду №б/н (далі -Договір).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За юридичною природою вказаний Договір є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п.1.1. -1.2. Договору, цей договір укладений на виконання по договору №2 від 13.02.2014, укладеного між управлінням житлово-комунального господарства та будівництва Ніжинської міської ради ( надалі-Замовник) і Комунальним підприємством «Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою» щодо надання послуг з видалення твердих відходів. Генеральний підрядник замовляє, а Субпідрядник виконує роботи по наданню послуг з прибирання побутових відходів і міського сміття на додаткових територіях.

Відповідно до ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто.

Згідно п.5.2. Договору, Субпідрядник зобов'язується вчасно та якісно виконувати вищевказані роботи згідно санітарних правил та умов цього договору.

Позивач надав відповідачу послуги по прибиранню відходів, що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт № б/н від 28.11.2014 на суму 8400,00грн., який підписаний повноважним представниками позивача та відповідача та скріплений печатками.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.2.1. Договору, вартість робіт по даному договору становить 8400,00грн..

Позивачем надано суду довідку про вартість виконаних робіт за листопад 2014року на суму 8400,00грн.

Відповідно до п.3 Договору, розрахунки за виконані роботі з субпідрядниками здійснюються Генпідрядником безпосередньо на розрахунковий рахунок Субпідрядника. Розрахунок за виконані роботи проводиться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються субпідрядником та передаються Генеральному підряднику. Генеральний підрядник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх та оплачує дані роботи. Розрахунок за виконані роботи проводиться генеральним підрядником по фактичних витратах, згідно Форми Ф-3 після підписання акту виконаних робіт.

Позивачем виконані умови Договору, а саме виконано роботи по прибиранню відходів за Договором на суму 8400,00грн.

Відповідно до п. 2 ст. 530 ГПК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, позивачем було направлено відповідачу листа №23 від 22.01.2015 з вимогами про сплату заборгованості до Договору, який було отримано відповідачем 22.01.2015.

Виходячи з викладеного, з 23.01.2015 у відповідача виник обов'язок щодо оплати наданих послуг перед позивачем за Договором.

Обов'язок щодо оплати наданих послуг за Договором відповідачем не виконаний, що є порушенням ст. ст. 525 ЦК України і ст.193 ГК України.

Відповідач свої зобов'язання по оплаті наданих послуг не виконав, станом на час подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становила 8400,00грн..

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що факт наявності основного боргу у відповідача перед позивачем в сумі 8400,00грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем належним чином не спростований, а відтак, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 8400,00грн. основного боргу визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.3 статті 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Також, частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 6.2. Договору, при порушенні умов договору до сторін застосовуються штрафні санкції в розмірі не нижчому за облікову ставку Національного банку України.

Позивач просить стягнути на його користь пеню у розмірі облікової ставки НБУ за період з 01.12.2014 по 01.06.2015 в сумі 939,31грн.

Враховуючи лист-вимогу позивача від 22.01.2015, яка була вручена відповідачу 22.01.2015, суд доходить висновку про те, що у позивача виникло право нарахування пені, 3% річних та інфляційних з 23.01.2015.

За перерахунком суду пеня має нараховуватись за період з 23.01.2015 по 01.06.2015 та складає 783,16грн., нарахування якої відповідає вимогам норм матеріального права та умовам Договору та підлягає задоволенню і стягненню на користь позивача.

В іншій частині нарахованої позивачем пені слід відмовити.

Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення 3% річних за період з 01.12.2014 по 01.06.2015 в сумі 125,65грн. та інфляційних за період з грудня 2014 по квітень 2015 в сумі 3469,20грн..

За перерахунком суду 3% річних за період з 23.01.2015 по 01.06.2015 складають 89,75грн., а інфляційні за період з січня 2015 по квітень 2015 складають 2772,54грн., нарахування яких відповідає вимогам норм матеріального права та умовам Договору, тому такі вимоги підлягають задоволенню і стягненню на користь позивача.

В іншій частині нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних слід відмовити.

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 1000,00грн. витрат на послуги адвоката.

Відповідно до статті 44 ГПК України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Статтею 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до ч. 3 статті 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Згідно статті 1 Закону України "Про адвокатуру" адвокатура України є добровільним професійним громадським об'єднанням, покликаним згідно з Конституцією України сприяти захисту прав, свобод та представляти законні інтереси громадян України, іноземних громадян, осіб без громадянства, юридичних осіб, подавати їм іншу юридичну допомогу.

Частина 1 статті 12 Закону України "Про адвокатуру" передбачає, що оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об'єднанням чи адвокатом.

Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 1 жовтня 1999 року протокол від 1-2жовтня 1999 року № 6/VІ, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є - гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром.

В даному випадку договір укладено між адвокатом Кочмарьова Т.С. та КП «Житлово-експлуатаційна контора «Північна».

В матеріалах справи наявні: договір №04/06-15 про надання юридичних послуг від 04.06.2015, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3786/10 від 30.102008, платіжне доручення №62 від 12.06.2015 на суму 1000,00грн., акт здачі-приймання наданих послуг від 08.06.2015 на суму 1000,00грн..

Відповідно до п.1. Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про державний бюджет на 2014рік", мінімальну заробітну плату на 2014р. встановлено у розмірі 1218 гривень, що не змінилась на час прийняття судового рішення, а отже 40% від 1218грн. складає 487,20грн.

Враховуючи складність справи, кількість витрачених адвокатом годин на підготовку та подання даного позову, участі в судових засіданнях, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення витрат, пов'язаних з наданням юридичної допомоги є обґрунтованими в сумі 1000,00грн. і такими, що підлягають стягненню на користь позивача.

Частиною 6 ст. 84 ГПК України передбачено, що в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно ст.49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно статті 49 ГПК України та Закону України „Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1701,47грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, ст.75, ст.82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою» (16600, вул. Чернігівська, 128, м.Ніжин, Чернігівська обл., р/р 2907 в філії ЧОУ ПАТ «Ощадбанк», МФО 353553, код ЄДРПОУ 3046479) на користь комунального підприємства Житлово-експлуатаційна контора «Північна» (16600, вул. Космонавтів,43, м.Ніжин, Чернігівська обл., р/р7253 в філії ЧОУ ПАТ «Ощадбанк», МФО 353553 ) 8400,00грн. основного боргу, 783,16грн. пені, 89,75грн. 3%річних, 2772,54грн. інфляційних, а всього 12045,45грн, а також 1000,00грн. адвокатських послуг та 1701,47грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна

Повний текст рішення підписано 31 серпня 2015 року.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна