ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2015 р. Справа № 911/2713/15

Господарський суд Київської області у складі судді Саванчук С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Бориспільського районного споживчого товариства,

08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, буд. 83

до Кооперативу "УЗОЛОЧ",

08341, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Вишеньки, вул. Леніна, буд. 15

про стягнення 47 908,14 грн.

за участю представників:

позивача - Петрова О.Є. (довіреність від 04.08.2015 № 8/223);

відповідача - не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Бориспільського районного споживчого товариства (далі - позивач) до Кооперативу "УЗОЛОЧ" (далі - відповідач) про стягнення 47 908,14 грн., з яких: 27 483,00 грн. основного боргу, 6 266,12 грн. пені, 377,23 грн. 3% річних, 11 033,49 грн. інфляційних втрат та 2 748,30 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов'язань за договором підряду від 27.11.2014.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.07.2015 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 14.07.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 16253/15 від 10.07.2015) позивачем подано документи на виконання вимог ухвали суду від 02.07.2015.

У судове засідання 14.07.2015 представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 02.07.2015 не виконав, розгляд справи відкладено на 11.08.2015.

У судовому засіданні 11.08.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги повністю. Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не подав, явку представника у судове засідання не забезпечив, хоча про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

При цьому, суд відзначає, що ухвали суду направлялись відповідачу на вказану в позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців адресу місцезнаходження відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Нез'явлення у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 11.08.2015 оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх у

сукупності, суд -

встановив:

Між Бориспільським районним споживчим товариством (далі - замовник) та Кооперативом "УЗОЛОЧ" (далі - підрядник) укладено договір підряду від 27.11.2014 (далі - Договір), відповідно до якого замовник доручає, а підрядник зобов'язується здійснити підготовчі роботи по ремонту даху комбіната громадського харчування БРСТ за адресою: м. Бориспіль, Київський шлях, 70 (пункт 1.1. Договору).

Відповідно до пунктів 2.1., 3.2. Договору, ціна Договору - 30 483,00 грн., замовник здійснює попередню оплату у розмірі 100% ціни Договору - 30 483,00 грн.

Згідно з пунктами 4.1.1., 4.1.2. Договору, початок робіт: за згодою сторін, після оплати ціни договору, закінчення робіт - за згодою сторін, 20 робочих днів.

Відповідно до пункту 5.1.1. Договору, підрядник зобов'язаний своїми силами і засобами якісно виконувати всі роботи у повному обсязі, у строки, передбачені Договором і здати замовнику в повному обсязі.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов'язань за ним (пункт 9.1. Договору).

Позивачем, на виконання умов Договору, перераховано на розрахунковий рахунок відповідача 30 483,00 грн. попередньої оплати на виконання робіт, з призначенням платежу «оплата за підготовчі роботи по ремонту даху по вул. Київський шлях, 70 згідно дог.№б/н від 27.11.2014», на підтвердження чого, у матеріали справи надано оригінал платіжного доручення від 27.11.2014 № 1080.

Попередня оплата здійснена позивачем належним чином, відтак, строк виконання зобов'язання відповідача з виконання робіт настав 25.12.2014.

За твердженнями позивача, відповідач, у супереч умов Договору, не виконав роботи та частково повернув суму авансу у розмірі 3 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк».

Крім того, на підтвердження наявності заборгованості, позивачем у матеріали справи надано оригінали банківських довідок Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» від 09.07.2015 № Р1-В7/31-625 та Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», що засвідчені підписами уповноважених осіб банківських установ та скріплені відбитками їх печаток, відповідно до яких кошти від відповідача на рахунки позивача, що відкриті у цих банках, за Договором не надходили.

Позивачем на адресу відповідача надіслано повідомлення від 03.07.2015 № 3/188, в якому позивач повідомив відповідача про розірвання договору та просив повернути кошти, що сплачені як попередня оплата за Договором, доказ направлення повідомлення наявний у матеріалах справи, відповідачем вказане не заперечено, крім того, судом враховані докази повернення відповідачем позивачу частини цих коштів.

Відповідно до пункту 9.4. Договору, замовник має право розірвати Договір у разі, зокрема, затримки підрядником ходу робіт з його вини, коли строк закінчення робіт встановлений у Договорі, збільшується більше, ніж на 2 дні.

Згідно з пунктом 9.7. Договору, сторона, що вирішила розірвати Договір, направляє письмове повідомлення іншій стороні.

Відповідно до частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Отже, спірний Договір розірвано, внаслідок односторонньої відмови позивача від Договору.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору на підставі доказів у справі. Зокрема, відповідно до частини 2 статті 32 Господарського процесуального кодексу України - на підставі письмових доказів та пояснень представників сторін.

Згідно з частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір, що укладений між сторонами, за правовою природою є договором підряду.

Згідно з частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до частини 1 статті 846 Цивільного кодексу України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до частини 4 статті 653 Цивільного кодексу України, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зважаючи на вищевказане, у відповідача наявне зобов'язання перед позивачем з повернення суми попередньої оплати у зв'язку з невиконанням робіт, строк виконання якого настав і яке відповідачем не виконане, отже, позовна вимога про стягнення з відповідача 27 483,00 грн. попередньої оплати вартості робіт, що не виконані відповідачем, є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також позивач заявляє до стягнення з відповідача 2 748,30 грн. штрафу, керуючись пунктом 6.1. Договору, яким встановлено, що за порушення підрядником зобов'язань за Договором, підрядник сплачує замовнику штраф у розмірі 10% від вартості робіт.

Згідно з приписами статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

З долученого до матеріалів справи розрахунку штрафу вбачається, що позивачем визначено штраф у розмірі 2 748,30 грн., який є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв'язку з чим, вказана позовна вимога підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

У зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язання, позивачем заявлено до стягнення 377,23 грн. 3 % річних та 11 033,49 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням приписів статті 549, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто, зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

З огляду на те, що статтю 625 Цивільного кодексу України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Відтак, для застосування статті 625 Цивільного кодексу України суду необхідно правильно визначити характер спірних правовідносин сторін та встановити існування між сторонами саме грошового зобов'язання.

Оскільки стягнення суми попередньої оплати, що перерахована за Договором, за своєю правовою природою не є грошовим зобов'язанням у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат, що нараховані позивачем на суму попередньої оплати.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 15.10.2013 у справі № 5011-42/13539-2012.

Згідно з частиною 1 статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права; суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Також при вирішенні вказаного питання, судом враховано правову позицію, що викладено у підпункті 1.3. пункту 1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань».

Крім того, позивач заявляє до стягнення з відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка за розрахунком позивача складає 6 266,12 грн.

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України неустойка є одним із видів забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до приписів статті 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі; правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За результатами дослідження матеріалів справи, судом встановлено, що такий вид забезпечення виконання зобов'язання як сплата неустойки у вигляді пені сторони у Договорі чи в іншому правочині у письмовій формі, не встановили.

Зважаючи на викладене, позовна вимога про стягнення з відповідача 6 266,12 грн. пені є безпідставною та задоволенню не підлягає.

З огляду на зазначене, за результатами оцінки доказів, що наявні у матеріалах справи та встановлення всіх обставин справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 27 483,00 грн. та штрафу у розмірі 2 748,30 грн., решта позову задоволенню не підлягає.

Відшкодування судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 1 827,00 грн., відповідно до частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Кооперативу "УЗОЛОЧ" (08341, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Вишеньки, вул. Леніна, буд. 15, ідентифікаційний ) на користь Бориспільського районного споживчого товариства (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, буд. 83, ідентифікаційний ) 27 483 (двадцять сім тисяч чотириста вісімдесят три) грн. 00 коп. основного боргу, 2 748 (дві тисячі сімсот сорок вісім) грн. 30 коп. штрафу та 1 152 (одна тисяча сто п'ятдесят дві) грн. 88 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 17.08.2015.

Суддя С.О. Саванчук