донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

25.08.2015 справа №908/2597/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників:
від позивача:ОСОБА_4, довіреність №320 від 19.03.2015р.
від відповідача :ОСОБА_5, довіреність №3640 від 03.11.2014р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м.Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від04.06.2015р. (повний текст підписано 08.06.2015р.)
у справі№908/2597/15-г (суддя Ярешко О.В.)
за позовомДержавного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція", м.Енергодар Запорізької області
до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м.Запоріжжя
простягнення 3002,11 грн.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція", м.Енергодар Запорізької області, позивач, звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом, до відповідача, Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м.Запоріжжя, про стягнення 3002,11грн., які складаються з пені у розмірі 1220,50грн., інфляційних у розмірі 1653,62грн., 3% річних у розмірі 127,99грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 04.06.2015р. (повний текст підписано 08.06.2015р.) у справі №908/2597/15-г позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань за Договором № 75/186-13/391/32 від 13.08.2013р., оплату за надані послуги здійснив несвоєчасно, сплативши 25.12.2014р. суму по рахунку №9342 від 30.09.2014р., тоді як строк оплати становив до 20.10.2014р., та 20.02.2015р. - по рахунку №9527 від 31.10.2014р., тоді як строк оплати становив до 20.11.2014р. У зв'язку з тим, що відповідач несвоєчасно оплатив вартість наданих послуг за користування кабельної каналізації електрозв'язку у вересні 2014р. та жовтні 2014р., суд, перевіривши розрахунок позивача, задовольнив позовні вимоги щодо стягнення пені у розмірі 1220,50грн., інфляційних у розмірі 1653,62грн. та 3% річних у розмірі 127,99грн., що разом становить 3002,11грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" звернулося з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 04.06.2015р. (повний текст підписано 08.06.2015р.) у справі №908/2597/15-г в частині задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних за період з 21.10.2014р. по 25.12.2014р. у розмірі 488,55грн. та за період з 21.11.2014р. по 20.02.2015р. у розмірі 997,62грн. та припинити провадження по справі у цій частині.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, що призвело до порушення прав відповідача. Скаржник посилається на те, що рішення прийнято судом за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи. Зокрема, апелянт вказав на існування у позивача заборгованості перед відповідачем за фактичне користування кабельною каналізацією Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" у розмірі 6063,36грн. з урахуванням ПДВ, у зв'язку з чим Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" здійснило зарахування зустрічних однорідних грошових вимог в односторонньому порядку, про що позивачеві було направлено заяву №12/577 від 29.05.2015 р. На підставі проведеного заліку, на думку скаржника, провадження по справі в частині вимог про стягнення інфляційних за період з 21.10.2014р. по 25.12.2014р. у розмірі 488,55грн. та за період з 21.11.2014р. по 20.02.2015р. у розмірі 997,62грн. підлягало припиненню.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 30.07.2015р. у справі №908/2597/15-г прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд скарги призначено на 25.08.2015р. Вказана ухвала отримана сторонами, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень з цією ухвалою.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач проти доводів скаржника заперечив та просив відмовити повністю в задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", а рішення господарського суду Запорізької області від 04.06.2015р. (повний текст підписано 08.06.2015р.) у справі №908/2597/15-г - залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні 25.08.2015р. підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Просив скасувати рішення господарського суду Запорізької області в частині задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних за період з 21.10.2014р. по 25.12.2014р. у розмірі 488,55грн. та за період з 21.11.2014р. по 20.02.2015р. у розмірі 997,62грн. та припинити провадження по справі у цій частині.

Представник позивача в судовому засіданні 25.08.2015р. пояснив, що вважає рішення господарського суду таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є обґрунтованим та законним, підстави для його скасування відсутні. У звязку з цим просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

13.08.2013р. між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (далі - підприємство) та Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (далі - замовник) було укладено договір №75/186-13/391/32 про надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку Державного підприємства «Національна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - договір).

Відповідно до пункту 2.1 предметом договору є технічні, організаційні та економічні умови прокладання кабелів електрозв'язку замовника в каналах кабельної каналізації електрозв'язку підприємства.

Пунктом 2.2 договору встановлено, що підприємство відповідно до умов цього договору надає замовнику в користування кабельну каналізацію електрозв'язку, що передбачає виконання комплексу організаційно-технічних заходів та надання послуг бронювання місця в кабельній каналізації електрозв'язку підприємства, погодження робочого проекту, технічний нагляд за роботою замовника в кабельній каналізації електрозв'язку підприємства, надання місця в каналі кабельної каналізації електрозв'язку підприємства, використання кабельної каналізації електрозв'язку підприємства.

За умовами п.2.3 замовник зобов'язується оплачувати послуги відповідно до умов цього договору, додаткових угод та додатків до нього.

Замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за цим договором, відповідно до його вимог та вимог чинного законодавства України, на підставі виставлених підприємством рахунків (п.3.2.1).

Приписами пункту 4.10 договору встановлено,що оплату послуги з використання кабельної каналізації електрозв'язку замовник здійснює щомісячно не пізніше 20 числа наступного за звітнім на підставі рахунка підприємства. Рахунок на оплату наданих послуг є актом виконаних робіт та оформлюється згідно із законодавством.

Пунктом 9.1 сторони визначили, що цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє протягом трьох років.

Договір підписаний з обох сторін та скріплений печатками підприємств.

Відповідно до ст.11 ЦК України, договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків. Таким чином, відповідно до умов договору №75/186-13/391/32 від 13.08.2013р., між сторонами у справі виникли певні взаємні зобовязання.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 63 ЦК України.

Відповідно до ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується сплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вірно встановлено судом першої інстанції у даній справі, позивачем надано послуги, визначені у договорі №75/186-13/391/32 від 13.08.2013р., що підтверджується актами №37/220-14 від 30.09.2014р. та №37/245-14 від 31.10.2014р., які підписані уповноваженими особами сторін та містять печатки підприємств, та не спростовується відповідачем.

Для здійснення оплати позивачем було виставлено відповідачу рахунки №9342 від 30.09.2014р. на суму 9855,74грн. та №9527 від 31.10.2014р. на суму 9855,74грн.

Відповідно до вимог ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За приписами ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами у договорі №75/186-13/391/32 від 13.08.2013р. (п.4.10) визначено, що оплату послуги з використання кабельної каналізації електрозв'язку замовник здійснює щомісячно не пізніше 20 числа наступного за звітнім на підставі рахунка підприємства. Рахунок на оплату наданих послуг є актом виконаних робіт та оформлюється згідно із законодавством.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив, що строк оплати за надані послуги за рахунком №9342 від 30.09.2014р. був встановлений до 20.10.2014р., за рахунком №9527 від 31.10.2014 р. був встановлений до 20.11.2014р.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом.

За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, нарікань на якість та обсяги наданих послуг від відповідача не надходило. В свою чергу, відповідач уклавши договір, прийняв на себе зобовязання своєчасно сплачувати замовлені послуги. Проте Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" оплату за надані послуги здійснило несвоєчасно, сплативши суму по рахунку №9342 від 30.09.2014р. лише 25.12.2014р. (строк оплати становив до 20.10.2014 р.) та по рахунку №9527 від 31.10.2014р. лише 20.02.2015р. (строк оплати становив до 20.11.2014 р.), що підтверджується відповідними банківськими виписками, копії яких містяться в матеріалах справи. Крім того, факт несвоєчасної оплати відповідачем не оспорюється.

У звязку з порушенням строків на оплату наданих послуг позивач просить стягнути пеню у розмірі 1220,50грн., інфляційні у розмірі 1653,62грн., 3% річних у розмірі 127,99грн., що в сумі складає 3002,11грн.

За приписами ч.1 ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Ч.1 ст.218 ГК України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.2 ст.217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Частиною 1 ст. 230 ГК України до штрафних санкцій віднесено господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України одним з правових наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання(ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, задатком.

За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Приймаючи рішення щодо вимог про стягнення пені, суд першої інстанції вірно врахував пункт 4.10 договору, а також положення статей 549-552 ЦК України, статей 229-234 ГК України та статей Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», вірно визначив період нарахування і, відповідно, правомірно задовольнив вимоги про стягнення пені у розмірі 1220,50грн.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3 % річних та інфляційних, судова колегія зазначає, що господарський суд Запорізької області правомірно стягнув з відповідача 3% річних у розмірі 127,99грн. та інфляційні у розмірі 1653,62грн.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що внаслідок здійсненого зарахування зустрічних однорідних грошових вимог в односторонньому порядку, провадження по справі в частині вимог про стягнення втрат від інфляції за період з 21.10.2014р. по 25.12.2014р. у розмірі 488,55грн. та за період з 21.11.2014р. по 20.02.2015р. у розмірі 997,62грн. підлягає припиненню спростовується наступним.

Дійсно, згідно зі ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За змістом названої правової норми залік можливий лише при наявності таких умов: вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов'язань між двома особами, де кредитор одного зобов'язання є боржником іншого, те саме повинно бути і з боржником; однорідні, зокрема можна зарахувати грошовий борг проти грошового, а також необхідно, щоб за обома вимогами настав вже строк виконання, оскільки не можна пред'явити до зарахування вимоги за таким зобов'язанням, яке не підлягає виконанню.

При цьому, характер зобов'язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.

Отже, за правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однієї сторони. Якщо друга сторона не погоджується з проведенням зарахування, вона вправі на підставі статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду і спір підлягає вирішенню по суті з урахуванням усіх матеріалів і обставин справи. Тобто, друга сторона має право оскаржити заявлену вимогу про зарахування у зв'язку з її недійсністю.

Здійснення зарахування можливе без згоди другої сторони, за заявою лише однієї сторони. Отже, достатньо волевиявлення однієї сторони. Зарахування, проведене за заявою однієї сторони, діє з того моменту, коли у наявності всі умови для зарахування.

Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суд України від 24.03.2015р. у справі №5011-23/14540-2012.

Проте, відповідно до пункту 1.14 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» вимоги про сплату пені та передбачених частиною другою статті 625 ЦК України інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань, й відтак ці вимоги не можуть бути зараховані як зустрічні в порядку статті 601 ЦК України.

На підставі цього, Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" не могло здійснити зарахування зустрічних однорідних грошових вимог і відповідно у господарського суду Запорізької області були відсутні підстави для припинення провадження по справі в частині вимог про стягнення втрат від інфляції за період з 21.10.2014р. по 25.12.2014р. у розмірі 488,55грн. та за період з 21.11.2014р. по 20.02.2015р. у розмірі 997,62грн.

З огляду на викладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Запорізької області від 04.06.2015р. (повний текст підписано 08.06.2015р.) у справі №908/2597/15-г ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору при зверненні з апеляційною скаргою підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 04.06.2015р. (повний текст підписано 08.06.2015р.) у справі №908/2597/15-г - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 04.06.2015р. (повний текст підписано 08.06.2015р.) у справі №908/2597/15-г - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Судді О.А. Марченко

ОСОБА_3

Надруковано 6 прим.: 2 позивачу; 1 - відповідачу; 1 до справи; 1 ГСЗО; 1 - ДАГС