ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.08.2015 Справа № 920/673/15
Господарський суд Сумської області, у складі головуючого судді Зайцевої І.В., судді Заєць С.В., судді Яковенко В.В. при секретарі судового засідання Мітіній Н.М., розглянувши матеріали справи № 920/673/15

за позовом: 1.Товариства з обмеженою відповідальністю АТП 1054, м. Суми

2.Товариства з обмеженою відповідальністю Сумипастранс, м.Суми

3.Приватного підприємства Согор, м. Суми

4.Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Сумський район, с. Косівщина

5.Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Суми,

6.Приватного підприємства Запорожець ОВ, м. Суми

7.Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Суми

до відповідача: Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету, м. Суми

про визнання недійсним рішення

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_4 (довіреність б/н від 05.02.2014 року, б/н від 17.12.2013 року, б/н від 06.02.2014 року, б/н від 02.03.2015 року; б/н від 02.03.2015 року, б/н від 11.05.2015 року, б/н від 01.12.2014 року)

від відповідача: ОСОБА_5 (довіреність № 1 від 02.02.2015 року);

ОСОБА_6 (довіреність № 9 від 29.05.2015 року);

ОСОБА_7

Суть спору: позивачі подали позовну заяву, в якій просять суд визнати недійсним рішення Адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 16 від 31.03..2015 року по справі № 03-06/61-2014 про визнання дій ПП ЗАПОРОЖЕЦЬ ОВ, ТОВ АТП 1054, ПП СОГОР, ТОВ СУМИПАСТРАНС, ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, які полягали у одночасному самостійному встановленні і застосуванні з 1 по 3 грудня 2014 року тарифів на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в м. Суми на однаковому рівні 3 грн. 00 коп. тоді як у кожного з перевізників різна собівартість послуг на рік та різний річний обсяг перевезень пасажирів, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 статті 50, частиною 3 статті 6 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій субєктів господарювання шляхом вчинення схожих дій на ринку послуг з перевезення пасажирів; визнати недійсним рішення Адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 3 16 від 31.03.2015 року по справі № 03-06/61-2014 про накладення штрафу по 68000 грн. 00 коп. на ТОВ АТП 1054, ПП ЗАПОРОЖЕЦЬ ОВ, ТОВ СУМИПАСТРАНС, ПП СОГОР, ФОП ОСОБА_1Є, ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_8

02.06.2015 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає про необґрунтованість доводів, викладених у позовній заяві у звязку з чим просить суд відмовити позивачам у задоволенні їх позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції подав додаткові документи.

17.06.2015 року представник позивачів подав до суду в обґрунтування своєї позиції по справі додаткові письмові пояснення на відзив відповідача.

17.06.2015 року представник відповідача подав до суду додаткові письмові пояснення до відзиву.

18.06.2015 року представник позивачів подав до суду додаткові письмові пояснення.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 18.06.2015 року призначено колегіальний розгляд справи.

06.07.2015 року представник відповідача подав до суду додаткові письмові пояснення по справі та додаткові докази в обґрунтування своєї позиції по справі.

05.08.2015 року представник позивачів подав до суду два додаткових письмових пояснення та роздруківку схеми руху громадського транспорту.

18.08.2015 року представник відповідача подав до суду заперечення на пояснення представника позивачів.

Представник позивачів в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Представники відповідача проти позову заперечували і вважають що рішення Адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 16 від 31.03.2015 року по справі № 03-06/61-2014 є обґрунтованим та правомірним.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази, суд встановив:

Рішенням адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 16 від 31.3.2015 року по справі № 03-06/61-2014 були визнані дії ПП «ЗАПОРОЖЕЦЬ ОВ», ТОВ «АТП 1054», ПП «СОГОР», ТОВ «СУМИПАСТРАНС», ФОП «ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, які полягали у одночасному самостійному встановленні і застосуванні з 1 по 3 грудня 2014 року тарифів на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в м. Суми на однаковому рівні 3 грн 00 коп, тоді як у кожного з перевізників різна собівартість послуг на рік та різний річний обсяг перевезень пасажирів, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 1 ст. 50, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій субєктів господарювання шляхом вчинення схожих дій на ринку послуг з перевезення пасажирів. Цим же рішенням за вказані порушення накладено штраф на кожного з позивачів у розмірі 68000 грн 00 коп.

Позивачі вважають, що рішення це не ґрунтується на вимогах законодавства про захист економічної конкуренції і не підтверджено належними та допустимими доказами.

При цьому позивачі вважають, що ряд доводів, викладених в оспорюваному рішенні та запереченнях відповідача, зокрема, невідповідність тарифів, встановлених перевізниками, тарифу, затвердженому виконкомом; аналіз правильності підрахунку пасажиропотоку та розрахунку тарифу, - взагалі не стосуються спору і не відносяться до компетенції Антимонопольного комітету.

Представник позивачів в своїх поясненнях наголошує на тому, що відповідачем не доведено, що однаковий рівень встановлених перевізниками тарифів в порівнянні із однаковим рівнем попередніх тарифів, встановлених виконавчим комітетом Сумської міської ради, призвів чи міг призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції.

Суд вважає позицію позивачів помилковою, виходячи із наступного.

Позивачі з 1 грудня 2014 року підвищили тариф на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування до однакового рівня 3 грн 00 коп, що не відповідає рівню тарифу на перевезення пасажирів встановленого виконавчим комітетом Сумської міської ради.

Факт одночасного встановлення позивачами тарифу на перевезення пасажирів у розмірі 3 грн 00 коп підтверджено численними заявами мешканців м. Суми та громадських організацій, поданням Управління служби безпеки України в Сумській області, актами перевірок дотримання умов договорів про організацію перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування, що складалися уповноваженими працівниками відділу логістики та звязку міськвиконкому.

На цей час діяв тариф на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування у розмірі 2 грн 00 коп, встановлений рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 06.09.2011 року за № 547, яке відповідно до ст. 116 Конституції України є обовязковим до виконання на відповідній території.

Станом на 1 грудня 2014 року Сумською міською радою не приймалося інших рішень щодо підвищення тарифу на послуги на автобусних маршрутах.

Відповідно до ч. 3 ст.6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» антиконкурентними узгодженими діями вважається вчинення субєктами господарювання схожих дій (бездіяльності) на ринку товару, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції у разі, якщо аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність обєктивних причин для вчинення таких дій (бездіяльності).

Виходячи із змісту зазначеної норми, частина третя статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» не потребує доведення факту формального узгодження конкурентної поведінки субєктів господарювання, в тому числі укладання відповідної цивільно-правової угоди тощо.

Відповідно до пункту 8.2 постанови пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 року № 15 «з урахуванням приписів частини третьої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» для кваліфікації дій (бездіяльності) субєктів господарювання на ринку товарів як антиконкурентно - узгоджених дій у вигляді схожих дій (бездіяльність) на ринку товару (і які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції) не вимагається обовязкове встановлення та доведення факту чи фактів формального узгодження зазначених дій, в тому числі укладення відповідної угоди (угод). Це порушення установлюється за результатами такого аналізу органом Антимонопольного комітету України ситуації на ринку товару, який: свідчить про погодженість конкурентної поведінки субєктів господарювання; спростовує наявність обєктивних причин для вчинення зазначених дій. Повязані з наведеним обставини зясовуються і доводяться відповідним органом Антимонопольного комітету України».

Суд вважає, що відповідачем доведено антиконкурентну поведінку позивачів у вигляді одночасного підвищення ними тарифів на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування у м. Суми до однакового рівня у 3 грн. 00 коп. без обєктивних на те причин.

Представник позивачів наголошує, що таким чином після встановлення позивачами з 1 грудня 2014 року тарифу на послуги з перевезення пасажирів на рівні 3 грн. 00 коп. рівень цінової конкуренції навпаки посилився, оскільки до цього автомобільні перевізники застосовували встановлений виконавчим комітетом Сумської міської ради єдиний для усіх тариф у розмірі 2 грн. 00 коп, а в період 1-3 грудня 2014 року перевезення здійснювались КП СМР «Електроавтотранс» (тролейбусами) за тарифом 1 грн. 00 коп., автомобільними перевізниками ФОП ОСОБА_9, ТОВ «Престиж Лайн», ФОП ОСОБА_10, ФОП ОСОБА_11, КП СМР «Електроавтотранс» за тарафом 2грн.00 коп., а також ТОВ «Сумипастранс», ПП «ОСОБА_12В.», ПП «Согор», ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_2, ТОВ «АТП-1054», ФОП ОСОБА_1 за тарифом 3 грн. 00коп. Тобто, існування на ринку послуг з перевезення пасажирів на постійних міських маршрутах транспортом загального користування у м. Суми трьох рівнів тарифів на послуги з перевезення пасажирів замість двох до цього часу, на думку представника позивачів, свідчить про посилення конкуренції, а не про її обмеження (як кваліфіковано наслідки порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій у оскаржуваному рішенні).

В той же час слід зазначити, що з огляду на розрахунки тарифів (поданих виконавчому комітету Сумської міської ради) позивачі мали б встановити економічно обґрунтовані тарифи: ПП «ОСОБА_12В.» на маршруті №3 - 3 грн. 12 коп., а на маршруті №19 - 3 грн. 25коп.; ТОВ «АТП - 1054» на маршруті №10 - 3, 72 грн., на маршруті №54 - 3,17 грн., на маршруті №57 - 3грн.35 коп.; ФОП ОСОБА_1 на маршруті №11 - 4 грн.74 коп.; ФОП ОСОБА_3 на маршруті №6 - 4 грн. 12 коп., а на маршруті №58 - 4 грн. 98 коп.; ПП «Согор» на маршруті №12 - 3 грн. 02 коп., на маршруті №4 - 3 грн. 18 коп., на маршруті №22 - 3 грн. 14 коп., на маршруті №20 - 3 грн. 31 коп, на маршруті № 60 - 3грн. 40 коп.; ТОВ «Сумипастранс» на маршруті №1 - 3,87 грн., на маршруті №14 - 3,94 грн., на маршруті №15 4 грн. 01 коп., на маршруті №16 - 3 грн. 97 коп, на маршруті № 18 - 3грн. 99 коп, на маршруті № 23 - 4грн. 02коп, на маршруті № 52- 3грн. 98 коп, на маршруті № 56 - 3 грн. 85 коп, на маршруті № 61 -4грн. 03коп; ФОП ОСОБА_2 на маршруті №2 - 3 грн. 86 коп., на маршруті № 9 - 4грн. 21 коп, на маршруті №17А - 4 грн. 42 коп., на маршруті №21 - 3 грн.90 коп.

Відповідно до пункту 5.1. Методики визначення монопольного (домінуючого) становища субєктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 5 березня 2002 року за № 49-р та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 1 квітня 2002 року за № 317/6605, товарні межі ринку визначаються шляхом формування групи взаємозамінних товарів (товарних груп), у межах якої споживач за звичайних умов може легко перейти від споживання одного товару до іншого.

На ринку послуг з перевезення пасажирів на постійних міських маршрутах транспортом загального користування протягом тривалого періоду цінова конкуренція і, як наслідок, економічна конкуренція фактично існувала між КП «Електроавтотранс» (при наданні останнім послуг з перевезення пасажирів тролейбусами) та автомобільними перевізниками м. Суми. Разом з тим така цінова конкуренція не є значною, оскільки з 2008 року по 2014 рік (включно) частки послуг з перевезення пасажирів електротранспортом та автомобільним транспортом коливались на рівні 11,3 - 12,0 відсотків та 88,0 - 88,7 відсотків, відповідно.

В свою чергу, різна планова собівартість послуг на автобусних маршрутах на рік та різний річний обсяг перевезень пасажирів у автомобільних перевізників м. Суми є підставою для існування декількох рівнів тарифів на послуги з перевезення пасажирів автобусами, тобто, між автомобільними перевізниками м. Суми, зокрема, між відповідачами можлива цінова конкуренція.

На стор. 19 оскаржуваного рішення зазначено, що «враховуючи, що відповідачі подали до Міськвиконкому розрахунки тарифів на послуги з перевезення пасажирів автобусами, за якими у разі висновку про їх обґрунтованість регулятором на різних маршрутах, що обслуговуються зазначеними автомобільними перевізниками м. Суми, мали б бути встановлені різні тарифи».

Представник позивачів зазначає, що «зі встановленням частиною автомобільних перевізників тарифу 3грн.00коп. збільшилась змагальність, внаслідок чого споживачі отримали більше можливості для вибору між кількома перевізниками, при цьому окремий перевізник чи перевізники не отримали можливості визначати умови обороту пасажирів, оскільки на товарному ринку існувало одночасно три тарифи : 1 грн.00коп, 2 грн.00коп, 3грн.00коп. та пасажири мали право вибору. Це відповідає вимогам статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Однак у оскаржуваному рішенні (стор. 19-20) наведено інформацію про спільні відрізки руху на автобусних маршрутах, що обслуговуються перевізниками ТОВ «Сумипастранс», ПП «ОСОБА_12В.», ПП «Согор», ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_2, ТОВ «АТП - 1054», ФОП ОСОБА_1Є.(позивачі), у зв'язку з чим зроблено висновок: «Тож позивачі могли б конкурувати між собою за ціною, зокрема: ФОП ОСОБА_3 з ТОВ «Сумипастранс», ПП «ОСОБА_12В.» з ПП «Согор», ТОВ«Сумипастранс» з ПП «ОСОБА_12В.», ФОП ОСОБА_2 з ТОВ «Сумипастранс», ФОП ОСОБА_2 з ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_1 з ТОВ«Сумипастранс», ТОВ «АТП - 1054» з ФОП ОСОБА_2, ТОВ «АТП - 1054» з ПП «ОСОБА_12В.», а у споживачів на певних напрямках слідування був би вибір автомобільного перевізника з нижчим тарифом на послуги з перевезення пасажирів автобусами».

За умови встановленням кожним із позивачів тарифів на рівні, який кожним з них вважається економічно обґрунтованим, 1-3 грудня 2014 року на ринку послуг з перевезення пасажирів на постійних міських маршрутах транспортом загального користування у м. Суми існувало б не три рівні тарифи на послуги з перевезення пасажирів, а 24 різних рівнів тарифів (від 1грн.00коп. (тролейбус) до 4грн 98коп).

Слід зазначити, що згідно із статтею 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції (випадки антиконкурентного зловживання), або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (випадки експлуатації інтересів торгових партнерів або споживачів).

Отже, відповідачем доведено, що дії позивачів які полягали у одночасному самостійному встановленні і застосуванні з 1 по 3 грудня 2014 року тарифів на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування у м. Суми на однаковому рівні 3 грн. 00коп., тоді як у кожного з них різна планова собівартість послуг на маршруті на рік та різний річний обсяг перевезень пасажирів, призвели до обмеження конкуренції.

Таким чином, спростовуються обєктивні причини для вчинення таких дій, оскільки встановлення усіма позивачами тарифу у розмірі 3грн.00коп. суперечить заявленим ними до встановлення регулятором тарифам, і наслідки таких дій обмежили можливий рівень конкуренції.

З огляду на все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є неправомірними, необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Повне рішення складено 21.08.2015 року.

Головуючий суддя І.В. Зайцева

Судді С.В. Заєць

ОСОБА_13