РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2015Справа №910/15559/15

За позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії

«Нафтогаз України»

До Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія

«Нафтогаз України»

Про зобов'язання вчинити дії

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Мицько Р.М. - по дов. № 43/16 від 09.06.2015

Деркач Т.Г. - по дов. № 67/16 від 25.06.2015

від відповідача Остапенко В.М. - по дов. № 14-109 від 18.04.2014

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про зобов'язання списати заборгованість з оплати 17 786 039,17 грн. інфляційних нарахувань та 12 706 375,49 грн. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2015 порушено провадження у справі № 910/15559/15 та призначено справу до розгляду на 07.07.2015.

Позивачем 07.07.2015 до відділу діловодства суду подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю направити представника для участі в судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/15559/15 від 07.07.2015, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника позивача та невиконанням відповідачем вимог ухвали про порушення провадження у справі від 22.06.2015, розгляд справи був відкладений на 11.08.2015.

Відповідачем 24.07.2015 до відділу діловодства подано клопотання про застосування строку позовної давності, у зв'язку з чим просить в позові відмовити.

Відповідач у поданому 24.07.2015 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти позову заперечує посилаючись на те, що позивач посилається на норми, які втратили чинність. Встановлений постановою Кабінетів міністрів України № 894 від 08.08.2011 порядок списання заборгованості за природний газ та електричну енергію передбачає можливість списання штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат лише в межах сум, списаних підприємствам що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, і суб'єктам господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом, перед ДК «Газ України» та з дотриманням певної процедури, а саме - утворення комісії з питань списання заборгованості та затвердження протоколу, повідомлення кредиторів не пізніше 31.12.2011 про суми списаної заборгованості. Додатково Порядком передбачено обов'язок Компанії «Газ України» щомісячно повідомляти Національну акціонерну компанія «Нафтогаз України» про суму заборгованості, що підлягає списанню.

Позивачем 11.08.2015 до відділу діловодства суду подано письмові пояснення.

Позивач в судовому засіданні 11.08.2015 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 11.08.2015 проти позовних вимог заперечив повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, а також підтримав клопотання про застосування строку позовної давності.

В судовому засіданні 11.08.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.12.2009 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Дочірньою компанією «Нафтогазмережі» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (покупець), правонаступником якого є Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» було укладено договір поставки природного газу промисловим споживачам № 326-09/8 (далі - договір),

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник передає покупцеві у 2010 році імпортований природний газ, за наявності його обсягів, для подальшої реалізації промисловим споживачам, надалі споживачам, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати газ на умовах цього договору.

Згідно з пунктом 2.1. договору постачальник передає покупцеві у 2010 році природний газ в обсязі до 300,0 млн. куб. м., у тому числі по кварталах.

Пунктом 4.1. договору сторони погодили, що ціна за 1000 куб. м. газу у 2010 році становить 2 020,25 грн., без урахування податку на додану вартість (ПДВ), збору до затвердженого тарифу на природний газу вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання та витрат постачальника на його реалізацію, крім того, ПДВ - 20% - 404,05 грн., ціна газу разом з ПДВ - 2 424,30 грн.

Відповідно до п. 4.2. договору до ціни газу, визначеної у пункті 4.1. цього договору додається тариф на послуги з транспортування 1000 куб. м. природного газу магістральними та розподільними газопроводами, який становить 122,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 24,40 грн., разом з ПДВ - 146,40 грн.

У разі поставки газу споживачам, які безпосередньо підключені до магістральних або промислових трубопроводів нафтогазовидобувних підприємств, тариф на послуги з транспортування 1 000 куб. м. газу цими трубопроводами встановлюється в розмірі 92,30 грн., крім того ПДВ - 20% - 18,46 грн. разом з ПДВ - 110,76 грн.

Згідно з п. 5.1. договору розрахунки за газ та за послуги з його транспортування покупець здійснює грошовими коштами в національній валюті України шляхом їх перерахування на рахунок постачальника протягом місяця, в якому здійснюється постачання газу.

Остаточний розрахунок проводиться покупцем на підставі акту приймання-передачі газу не пізніше 25 (двадцять п'ятого) числа місяця, наступного за місяцем поставки.

Додатковою угодою № 1 від 11.01.2010 сторонами було внесено зміни до п. 2.1. визначивши, що постачальник передає покупцеві у 2010 році природний газ в обсязі до 2,0 млрд. куб. м., у тому числі по кварталах.

На виконання умов договору, постачальник, протягом січня - квітня 2010 року поставив, а покупець прийняв природний газ на загальну суму 187 836 732,60 грн., що підтверджується актами прийому-передачі газу за вказаний період, а саме:

- № 01/10-НГУ-ІМП/ГІ від 11.01.2010 року на суму 22 681 507,18 грн.;

- № 02/10-НГМ-ІМП/П від 28.02.2010 року на суму 52 737 168,35 грн.;

- № 03/10-НГМ-ІМП/П від 31.03.2010 року на суму 69 448 810,98 грн.;

- № 04/10-НГМ-ІМП/П від 30.04.2010 року на суму 42 969 246,09 грн.

Позивач зазначає, що він в порушення умов договору свої зобов'язання щодо оплати вартості природного газу у строки визначені змістом договору не виконав, внаслідок чого, прострочив виконання зобов'язання перед відповідачем, який в свою чергу в порушення Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» не припинив зобов'язання позивача та нарахував інфляційні витрати та 3% річних, стягнення яких вимагає в судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Позивач в обґрунтування вимоги посилається на прийнятий 12.05.2011 Закон України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» (далі - Закон).

Дія цього Закону поширюється на підприємства незалежно від їхніх форм власності, що виробляють, транспортують і постачають теплову та електричну енергію, надають послуги з диспетчерського управління об'єднаною енергетичною системою України, суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу та електричної енергії за регульованим тарифом, Національну акціонерну компанію «Нафтогаз України» та її дочірні підприємства ДК «Газ України», ДК «Укртрансгаз», ДК «Укргазвидобування», ДАТ «Чорноморнафтогаз» та ДП «Енергоринок».

Положеннями ст. 2 Закону встановлено:

2.1. На умовах, визначених цим Законом, підлягають списанню:

2.1.1. Заборгованість за природний газ (у тому числі реструктуризована) підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, у тому числі ліквідованих підприємств, суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом, Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та її дочірніх підприємств ДК «Газ України», ДК «Укртрансгаз», ДК «Укргазвидобування», ДАТ «Чорноморнафтогаз», що обліковувалася станом на 1 січня 2010 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом:

2.1.1 заборгованість ДК «Газ України» перед Національною акціонерною компанією 2Нафтогаз України» (у тому числі реструктуризована) списується в межах сум, списаних підприємствам, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, і суб'єктам господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом, перед ДК «Газ України»;

2.1.2 кошти, які надходять суб'єктам господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом, від споживачів на погашення заборгованості за спожитий природний газ, що обліковувалася станом на 1 січня 2010 року, зараховуються на окремий поточний рахунок цих суб'єктів та використовуються ними виключно для виконання інвестиційних програм.

2.2. Заборгованість (у тому числі встановлена судовими рішеннями) з пені, штрафних та фінансових санкцій (три відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам, визначеним у статті 1 цього Закону, на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 1 січня 1997 року по 1 січня 2011 року, і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Як свідчать матеріали справи борг за договором утворився у епізод січень-квітень 2010 року, а отже не підпадає під дію п. 2.1.1. Закону.

Згідно ст. 3 Закону цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та діє до 30 червня 2012 року.

Закон втратив чинність 30.06.2012, а тому не може бути застосований при вирішенні даного спору.

Порядок списання заборгованості за природний газ та електричну енергію врегульований постановою Кабінету Міністрів України № 894 від 08.08.2011 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 3 Порядку учасники процедури списання протягом 30 днів після закінчення строку дії Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» (далі - Закон) проводять звіряння розрахунків і підписують відповідні акти станом на 31.12.2011, в яких фіксується сума заборгованості, що обліковується в їх бухгалтерському обліку після списання заборгованості.

Згідно з п. 6. Порядку для списання заборгованості кожен учасник процедури списання утворює комісію з питань списання заборгованості, до складу якої обов'язково входить керівник такого учасника як голова комісії та головний бухгалтер і яка визначає обсяг заборгованості, що підлягає списанню, у розрізі контрагентів.

Пунктом 8 Порядку визначено, що учасники процедури списання подають протягом 10 днів після затвердження зазначеного в пункті 6 цього Порядку протоколу, але не пізніше 31.12.2011 кредиторам інформацію про суми списаної заборгованості (основної суми заборгованості, пені, штрафних та фінансових санкцій) в розрізі договорів щодо постачання природного газу, а також видів заборгованості.

Відповідно до п. 9 Порядку Компанія «Газ України» здійснює списання заборгованості (у тому числі реструктуризованої) перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» в межах сум, списаних компанією «Газ України» учасникам процедури списання, зазначеним у пункті 4 цього Порядку, та заборгованості ліквідованих підприємств, що виробляють, транспортують і постачають теплову енергію, та надсилає їй щомісяця повідомлення про суму списаної таким учасникам заборгованості та суму заборгованості, що підлягає списанню у бухгалтерському обліку Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Позивачем протоколу комісії учасника процедури списання заборгованості, створення якої передбачено п. 6. Порядку, на підставі якого здійснюється узгодження сум, що підлягають списанню, не подано.

Крім цього, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про списання 17 786 039,17 грн. інфляційних втрат та 12 706 375,49 грн. 3% річних мають бути предметом дослідження та доказування в разі виникнення спору про стягнення даних сум.

Однак, як вбачається з матеріалів справи Господарським судом міста Києва 16.04.2015 у справі № 910/6029/13 прийнято рішення про часткове задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення з Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» заборгованості за договором, предметом розгляду у якій були в тому числі суми про списання яких позивач просить у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Відповідно до п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Заява відповідача про застосування строків позовної давності до уваги не приймається, оскільки суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів установив, що право позивача на захист якого він просить відповідачем не порушено, отже, приймається рішення про відмову у задоволенні позову саме з цих підстав, а не через пропуск строку позовної давності.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 18.08.2015.

СуддяВ.В. Сівакова