УХВАЛА

Справа № 904/8435/14 22.01.15

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Дельта банк», м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Господарник», м.Київ

за участю третьої особи 1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Дочірнього підприємства «Траверс Маркет», м.Дніпропетровськ

за участю третьої особи 2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Публічного акціонерного товариство "Кредитпромбанк", м.Київ

за участю третьої особи 3 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Дочірнього підприємства "Строй-маркет Груп", м.Київ

за участю третьої особи 4 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Дочірнього підприємства "Маркет-Плазо", м.Київ

за участю третьої особи 5 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Дочірнього підприємства "Продстор", м.Дніпропетровськ

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Суддя Любченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: Киричук Р.П. - по дов.

від відповідача: Овчиннікова В.В - по дов., Тавлуй А.В.

від третьої особи 1: не з'явився

від третьої особи 2: не з'явився

від третьої особи 3: не з'явився

від третьої особи 4: не з'явився

від третьої особи 5: не з'явився

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Дельта банк», м.Київ звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Господарник», м.Київ про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлову будівлю торгового центру, який знаходиться за адресою: Черкаська область, м.Сміла, вул.Леніна, буд.67А, що складається з літер «А», «а-а3», «а5», «а6», «а8», «а10», «а11», п/д- торговий центр з підвалом; літ. «Б», «В» - трансформаторні підстанції, 1-3 огорожі, загальною площею 4843,6 м2 та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Господарник» на праві власності шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та за рахунок вартості предмету іпотеки задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Господарник» про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 61 240 208,95 грн., процентами за користування кредитними коштами в розмірі 13 530 287,42 грн. та пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом в сумі 1 489 073 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання третьою особою умов кредитного договору №49.8.3/10/2009-КЛТ від 23.11.2009р. в частині повернення грошових коштів в сумі 61 240 208,95 грн. та сплати процентів за користування кредитними коштами у строк, що передбачений договором, належне виконання якого забезпечено договором іпотеки №49.12/10/I152/09 від 23.11.2009р. Отже, враховуючи прострочення позичальником терміну повернення грошових коштів, за твердженнями заявника, у Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, яка передбачена ст.38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідач у відзиві б/н від 22.01.2015р. та у судовому засіданні 22.05.2015р. проти задоволення позовних вимог надав заперечення з огляду на те, що на думку Товариства з обмеженою відповідальністю «Господарник», представлений заявником розрахунок суми заборгованості за тілом кредиту, процентами за користування кредитом та неустойки за порушення строків сплати процентів є невірним. До того ж, відповідачем наголошено, що заявником не представлено до матеріалів справи належних доказів переходу до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» права вимоги за кредитним договором № 49.8.3/10/2009-КЛТ від 23.11.2009р.

Ухвалою від 30.10.2014р. господарського суду Дніпропетровської області залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Дочірнє підприємство «Траверс Маркет».

Ухвалою від 15.12.2014р. господарського суду міста Києва залучено до участі у справі в якості третьої особи 2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариства "Кредитпромбанк", а також Дочірнє підприємство "Строй-маркет Груп", Дочірнє підприємство "Маркет-Плазо" та Дочірнє підприємство "Продстор" - до участі у справі в якості третіх осіб 3, 4, 5 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Треті особи у судове засідання 22.01.2015р. не з'явились, представників не направили, пояснень по суті спору не надали, правами, що передбачені Господарським процесуальним законодавством України, не скористались.

За висновками суду, Дочірнє підприємство «Траверс Маркет», Публічне акціонерне товариства "Кредитпромбанк", а також Дочірнє підприємство "Строй-маркет Груп", Дочірнє підприємство "Маркет-Плазо" та Дочірнє підприємство "Продстор" були належним чином повідомлені про час та місце розгляду спору. При цьому, суд виходить з наступного.

За приписами ст.65 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам судового процесу за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до п.11 листа №01-8/123 від 15.03.2007р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно із ч.4 ст.89 вказаного Кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

За змістом наявних у матеріалах справи витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням третьої особи 1 на теперішній час є: 49008, Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, Красногвардійський район, вул.Робоча, буд.23-в; третьої особи 2: 01014, м.Київ, Печерський район, бул.Дружби народів, буд.38; третьої особи 3: 04071, м.Київ, Подільський район, вул.Ярославська, буд.56-А; третьої особи 4: 02099, м.Київ, Дарницький район, вул.Бориспільська, буд.12-в, офіс 35; третьої особи 5: 49097, Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, Красногвардійський район, вул.Робоча, буд.97, офіс 10.

На вказані адреси судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України було скеровано, в тому числі, ухвалу від 14.01.2015р. з метою повідомлення та третіх осіб про час та місце розгляду справи.

Наразі, про отримання судової кореспонденції третіми особами 1 та 4 свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення №621 та №613.

Конверти з ухвалою від 14.01.2015р., що були направлені на адреси третіх осіб 2, 3, 5 до господарського суду не повернулись.

У п.3.9.1 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» передбачено, що за змістом ст.64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Отже, про належне повідомлення третіх осіб 2, 3, 5 свідчать долучені до матеріалів справи копії реєстрів поштових відправлень суду за 15.01.2015р.

Приймаючи до уваги направлення господарським судом поштової кореспонденції за адресами третіх осіб, які зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та довідці адресно-довідкового підрозділу Головного управління державної міграційної служби України, враховуючи позицію Вищого господарського суду України, з огляду на наявні в матеріалах справи поштові повідомлення та засвідчені копії реєстрів поштових відправлень суду за 15.01.2015р., суд дійшов висновку про належне повідомлення вказаних учасників судового процесу про час і місце розгляду спору.

Відповідно до ч.1 ст.41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно із положеннями ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

Як зазначено в листі №01-8/2651 від 27.11.2006р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання призначення судових експертиз» судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Аналогічні за змістом положення містить ч.2 п.2 Постанови №4 від 23.03.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи».

Як вказувалось вище, обґрунтовуючи поданий позов позивач посилається на неналежне виконання третьою особою умов кредитного договору №49.8.3/10/2009-КЛТ від 23.11.2009р. в частині повернення грошових коштів в сумі 61 240 208,95 грн. та сплати процентів за користування кредитними коштами у строк, що передбачений договором, належне виконання якого забезпечено договором іпотеки №49.12/10/I152/09 від 23.11.2009р. Отже, враховуючи прострочення позичальником терміну повернення грошових коштів, за твердженнями заявника, у Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, яка передбачена ст.38 Закону України «Про іпотеку».

У ст.39 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Враховуючи предмет та підстави позовних вимог, приймаючи до уваги приписи ст.39 Закону України «Про іпотеку», обставини стосовно визначення вартості, а отже, і початкової ціни предмету іпотеки, нежитлової будівлі торгового центру, який знаходиться за адресою: Черкаська область, м.Сміла, вул.Леніна, буд.67А, що складається з літер «А», «а-а3», «а5», «а6», «а8», «а10», «а11», п/д- торговий центр з підвалом; літ. «Б», «В» - трансформаторні підстанції, 1-3 огорожі, загальною площею 4843,6 м2, входять до предмету доказування по даній справі, а тому повинні бути досліджені господарським судом з метою винесення обґрунтованого та повного рішення.

Разом з цим, для з'ясування вказаних вище обставин є необхідним застосування відповідних методів та методик дослідження, що не може бути зроблено господарським судом самостійно без залучення відповідних фахівців. Аналогічні висновки наведено у постановах 16.06.2014р., від 31.07.2014р. та від 20.08.2014р. Вищого господарського суду України по справах №903/962/13, №910/2095/13 й №910/3159/14.

У клопотанні б/н від 14.01.2015р. Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» з метою встановлення початкової вартості предмета іпотеки просило призначити по справі судову експертизу.

Відповідач у клопотанні б/н від 22.01.2015р. також наголошував на наявності підстав для призначення судової експертизи з метою встановлення вказаних вище обставин.

Треті особи заперечень з приводу призначення судової експертизи не представили.

Враховуючи викладене вище, приймаючи до уваги предмет та підстави позовних вимог, з огляду на клопотання позивача та відповідача, виходячи з того, що під час розгляду справи №904/8435/14 виникла необхідність визначення вартості предмету іпотеки, суд дійшов висновку про необхідність призначення у даній справі судової експертизи.

Відповідно до ч.2 ст.41 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Виходячи зі змісту листа №01-8/2651 від 27.11.2006р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання призначення судових експертиз», вирішуючи питання про призначення судової експертизи, господарському суду необхідно витребувати у сторін пропозиції стосовно конкретних державних спеціалізованих експертних установ та/або судових експертів, які не є працівниками зазначених установ. Господарський суд не зв'язаний цими пропозиціями, але має враховувати їх у вирішенні питання про призначення і проведення експертного дослідження.

За змістом п.5 Постанови №4 від 23.03.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. У вирішенні відповідного питання (до призначення судової експертизи) слід: визначитися з конкретною установою або конкретним експертом, якими проводитиметься експертиза. З цією метою господарський суд, зокрема, витребує у сторін пропозиції стосовно таких установ та/або судових експертів, у тому числі тих, які не є працівниками зазначених установ. Господарський суд не зв'язаний цими пропозиціями, але може враховувати їх у вирішенні питання про призначення і проведення судової експертизи; максимально конкретно визначити питання, які мають бути роз'ясненні судовим експертом, та сформулювати їх у логічній послідовності.

Згідно з п.3 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду, у процесі підготовки справи до розгляду суддя не позбавлений можливості, викликавши представників сторін, з'ясувати їх думку щодо питань, які слід поставити перед експертом.

Ухвалою від 15.12.2014р. господарським судом було зобов'язано учасників судового процесу надати пропозиції стосовно експертної установи та переліку питань для проведення по справі судової експертизи.

Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Господарник» у клопотаннях б/н від 14.01.2015р. та б/н від 22.01.2015р. на вирішення судового експерта просили поставити питання щодо ринкової вартості предмету іпотеки, а саме нежитлової будівлі торгового центру, який знаходиться за адресою: Черкаська область, м.Сміла, вул.Леніна, буд.67А, що складається з літер «А», «а-а3», «а5», «а6», «а8», «а10», «а11», п/д- торговий центр з підвалом; літ. «Б», «В» - трансформаторні підстанції, 1-3 огорожі, загальною площею 4843,6 м2.

Треті особи пропозицій стосовно переліку питань, які слід поставити на вирішення судової експертизи не представили.

Проте, як вже зазначалось, суд не обмежений при визначенні кола питань, які повинні бути поставлені на вирішення судового експерта, тими питаннями, які запропоновані учасниками судового процесу та зобов'язаний максимально конкретно визначити такі питання в ухвалі.

Згідно з ч.3 ст.41 Господарського процесуального кодексу України проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу».

Пунктом 1.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень встановлено, що експертизи та дослідження проводяться експертними установами, як правило, за зонами регіонального обслуговування. За наявності обставин, що зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи в установі за зоною обслуговування, особа або орган, які призначають експертизу, зазначивши відповідні мотиви, можуть доручити її виконання експертам іншої установи.

Позивач у клопотанні б/н від 14.01.2015р. запропонував проведення судової експертизи доручити Товариству з обмеженою відповідальністю «Вектор оцінки».

Відповідач у заяві б/н від 22.01.2015р. та судовому засіданні 22.01.2015р. просив доручити проведення експертного дослідження Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Одночасно, у судовому засіданні 22.01.2015р. позивач проти доручення проведення судової експертизи установі, яка запропонована відповідачем, не заперечував.

Судом прийнято до уваги, що Київський науково-дослідний інститут судових експертиз є державною спеціалізованою установою Міністерства юстиції України, яка відповідно до чинного законодавства здійснює судово-експертну та наукову діяльність у галузі криміналістики і судової експертизи.

Треті особи пропозицій стосовно експертної установи не представили.

За таких обставин, враховуючи пропозиції обох сторін, приймаючи до уваги високий кваліфікаційний рівень експертів запропонованої учасниками судового процесу експертної установи, суд дійшов висновку про необхідність доручення проведення судової експертизи по справі 904/8435/14 саме Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Згідно з п.9 Постанови №4 від 23.03.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» про призначення судової експертизи виноситься ухвала, в якій, крім відомостей, передбачених частиною другою статті 86 Господарського процесуального кодексу України, зазначається, зокрема, сторона, на яку покладено оплату витрат з проведення судової експертизи.

За змістом п.23 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи.

Приймаючи до уваги предмет та позовних вимог, за висновками суду, витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, позивач та відповідач мають нести в рівних долях.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, господарський суд вважає за необхідне для всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх обставин справи призначити судову експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, а витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, покласти на Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Господарник» в рівних долях.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст.41, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Призначити судову експертизу по справі №904/8435/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Господарник», м.Київ про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На вирішення експерту поставити наступне питання:

Яка ринкова вартість предмета іпотеки за іпотечним договором №49.12/10/I152/09 від 23.11.2009р., укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Господарник», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Т.С.Ворона, а саме нежитлової будівлі торгового центру, який знаходиться за адресою: Черкаська область, м.Сміла, вул.Леніна, буд.67А та складається з літ. «А», «а-а3», «а5», «а6», «а8», «а10», «а11», п/д- торговий центр з підвалом; літ. «Б», «В» - трансформаторні підстанції, 1-3 огорожі, загальною площею 4843,6 м2?

Проведення судової експертизи по справі №904/8435/14 доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м.Київ, Солом'янський район, вул.Смоленська, 6, ).

Попередити експерта, який буде проводити судову експертизу, про необхідність проведення експертизи у відповідності до Закону України «Про судову експертизу» та про кримінальну відповідальність у разі дачі неправдивих висновків, передбачену ст.ст.384, 385 Кримінального кодексу України.

Зобов'язати учасників судового процесу не перешкоджати при проведенні судової експертизи.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Дельта банк», м.Київ та Товариство з обмеженою відповідальністю «Господарник», м.Київ в рівних долях сплатити вартість судової експертизи згідно з рахунком, який буде надано Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз.

Зобов'язати Київський науково-дослідний інститут судових експертиз згідно із ч.1 ст.41 Господарського процесуального кодексу України направити сторонам у справі копію висновку судової експертизи, призначеної даною ухвалою, а також провести експертизу у строки, передбачені підпунктом 1.13 пункту 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

Суддя М.О.Любченко