Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "25" серпня 2015 р. Справа № 906/1057/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Терлецької-Байдюк Н.Я.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність від 08.07.2015;

від відповідача: не з'явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Відділу державної виконавчої служби Овруцького районного управління юстиції (м. Овруч Житомирська область)

до Відкритого акціонерного товариства "Овруцька реалізаційна база хлібопродуктів" (м.Овруч Житомирська область)

про стягнення 16945,43 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 16945,43грн. збитків за неналежне виконання договору про відповідальне зберігання майна, на яке звернено стягнення органом державної виконавчої служби, та про надання послуг, які пов'язані з його зберіганням. Витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Подав клопотання від 25.08.2015, відповідно до якого повідомляє суд, що при підготовці документів для судового засідання виявлено орфографічну описку в зазначені недостачі по кількості взуття, а саме: помилково зазначено 469 пар, а потрібно 46. В зв'язку з чим просить суд врахувати дані обставини при розгляді справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився. 23.07.2015 від ПАТ "Овруцька реалізаційна база хлібопродуктів" надійшло письмове пояснення від 21.07.2015, відповідно до якого останній повідомляє суд, що на актах опису та арешту майна відсутні підписи уповноваженої особи ВАТ "Овруцька реалізаційна база хлібопродуктів". Крім того зауважив, що акти прийому-передачі на зберігання товарно-матеріальних цінностей в матеріалах справи відсутні. В зв'язку з чим просить суд в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи. господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 24.03.2007 між Відділом державної виконавчої служби Овруцького районного управління юстиції (відділ/позивач) та ВАТ "Овруцька реалбаза хлібопродуктів" (зберігач/відповідач) укладено договір про відповідальне зберігання майна, на яке звернено стягнення органом державної виконавчої служби, та про надання послуг, які пов'язані з його зберіганням (а.с.23), за умовами якого Відділ доручає, а Зберігач приймає на відповідальне зберігання майно, вилучене державними виконавцями, до вирішення питання його продажу на прилюдних торгах, аукціонах, повернення його боржникові або передачі стягувачу (п.1.1 договору).

Згідно п.2.1 договору при реалізації своїх прав та виконанні обов'язків, що випливають з цього договору, сторони зобов'язуються дотримуватись чинного законодавства України, зокрема:

- відшкодовувати збитки, пов'язані з неналежним виконанням своїх обов'язків у порядку, встановленому чинним законодавством України (п.2.2 договору);

- надавати необхідну інформацію та документи Зберігачу щодо майна, яке передається на відповідальне зберігання згідно цього Договору, складати Акти приймання - передавання, як при прийманні на відповідальне зберігання арештованого майна, так і при його поверненні Відділу (п.2.3 договору).

Пунктом 2.5.3 договору визначено обов'язок зберігача відшкодовувати відділу збитки, завдані знищенням або пошкодженням арештованого майна, яке було передано Зберігачу за цим Договором.

Як зазначив позивач, на виконання до відділу Богунським районним судом м.Житомира пред'явлено наступні постанови: №3-14004/07 від 10.08.2007, №3-11438/08 від 15.08.2008, №3-19618/07 від 25.10.2007, №3-11624 від 22.06.2007 про конфіскацію майна за порушення митних правил (а.с.7-10).

08.10.2007, 01.09.2008, 05.11.2007, 10.01.2008 державним виконавцем винесено відповідні постанови про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання вищевказаних виконавчих документів, копії яких направлено сторонам (а.с.11-14).

Державним виконавцем по вищевказаним виконавчим провадженням складено відповідні акти опису й арешту майна (а.с.15-22). Майно було залишено на зберігання ВАТ "Овруцька реалбаза хлібопродуктів" на підставі договору про відповідальне зберігання майна від 24.03.2007.

За даними позивача, комісією у складі спеціалістів Головного управління юстиції у Житомирській області та Житомирської митниці було проведено перевірку залишків вилученого Житомирською митницею та конфіскованого за рішенням суду майна, переданого на зберігання та не реалізованого станом на 01.12.2009 року. Проведеною інвентаризацією було виявлено нестачу майна на загальну суму 16945,43 грн. (зберігач конфіскованого майна - ВАТ "Овруцька реалбаза хлібопродуктів"), а саме: металеві предмети вагою 69 кг на суму 273,00 грн., шин пневматичних гумових в кількості 1 шт. вартістю 290,50 грн., шкарпеток в кількості 366 шт. на суму 1317,60 грн., колгот дитячих в кількості 5 шт. на суму 37,05 грн., трусів чоловічих в кількості 11 шт. на суму 39,60 грн., трикотажних виробів в кількості 199 шт. на суму 12373,75 грн., взуття в кількості 46 пар на суму 2613,93 грн.

Позивач вважає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань по збереженню майна, йому спричинені збитки в загальній сумі 16945,43 грн.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, господарський суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Приписами ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 ЦК України), одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 ЦК України).

За договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності (ч.1 ст.936 ЦК України).

Умовами договору, укладеного між сторонами, а саме п.2.3 визначено, що сторони зобов'язуються складати Акти приймання-передавання як при прийманні на відповідальне зберігання арештованого майна, так і при його поверненні Відділу.

Матеріалами справи не підтверджується, що сторони складали Акти приймання-передавання на відповідальне зберігання арештованого майна.

У відповідності до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;2) зміна умов зобов'язання;3) сплата неустойки;4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, реальні збитки; доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено, упущена вигода.

Для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність всіх чотирьох умов відповідальності, а саме:

- протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання;

- наявність збитків;

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб;

- вина боржника.

Отже кредитор, вимагаючи відшкодування збитків, має довести три перші умови відповідальності, зокрема факт порушення боржником зобов'язання, розмір збитків, причинний зв'язок. Вина боржника у порушенні презюмується та не підлягає доведенню кредитором.

Вказана норма кореспондується із загальним положенням процесуального законодавства, зокрема ст.33 ГПК, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З аналізу ст. 22 ЦК України та ст. 225 ГК України слідує, що для кваліфікації збитків обов'язковою умовою є наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями боржника і виникненням у кредитора збитків. При цьому протиправні дії відповідача є причиною, а збитки, які виникли, - наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправними діями чи бездіяльністю завдавача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, наслідком такої протиправної поведінки.

З наявних в матеріалах справи доказів суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків через недоведеність протиправної поведінки відповідача та причинно-наслідкового зв'язку між невиконанням відповідачем обов'язку щодо збереження майна та збитками, які, як зазначає позивач, він поніс.

Як зазначалось вище, акти приймання - передавання арештованого майна на відповідальне зберігання між сторонами не складались.

В актах опису й арешту майна зазначено, що майно передано ВАТ "Овруцька реалбаза хлібопродуктів" на склад, який орендує відділ ДВС. Однак, ці акти складені без участі представника ВАТ "Овруцька реалбаза хлібопродуктів".

Інші докази на підтвердження передачі відповідачу майна на зберігання позивачем суду не надані.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.33,34,43,44,49,82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 27 серпня 2015 року.

Суддя Терлецька-Байдюк Н.Я.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - відповідачу (рек. з повід.)