ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року Справа № 910/6391/14

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Кузьменка М. В., суддів Васищака І. М., Студенця В. І., за участі представників сторін В. Удода (дов. від 31.12.2010), М. Макаркіної (дов. від 01.03.2015), Я. Козиря (дов. від 15.07.2015), С. Горевалової (дов. від 02.06.2015), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу приватного підприємства Антіма на постанову Київського апеляційного господарського суду від 24 червня 2015 року у справі № 10/6391/14 за позовом приватного підприємства Антіма до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 про визнання недійсним зовнішньоекономічного контракту та застосування правових наслідків недійсності правочину,
УСТАНОВИВ:
У квітні 2014 року приватне підприємство Антіма звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 про визнання недійсним зовнішньоекономічного контракту від 17 травня 1998 року № 18/05, укладеного між приватним підприємством Антіма і військовим складом № 3077 Міністерства оборони України; проведення по недійсній угоді, у відповідності до статті 48 Цивільного кодексу Української РСР, двосторонньої реституції та стягнення з Міністерства оборони України суму нанесеної шкоди в розмірі 1 097 823 грн (з урахуванням уточнених позовних вимог).
Позовні вимоги позивач обґрунтовує невідповідністю контракту вимогам частини 1 статті 48 Цивільного кодексу Української РСР і пункту 2 статті 5 Закону України Про зовнішньоекономічну діяльність, оскільки на час його укладання військовий склад № 3077 не був юридичною особою і не мав права здійснювати зовнішньоекономічну діяльність.
Також позивачем подано клопотання про поновлення строків позовної давності для подання позовної заяви.

Відповідачі позов не визнали з огляду на відсутність боргу, наступним схваленням правочину кредитором, позовну давність.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 5 серпня 2014 року (суддя О. Котков), залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24 червня 2015 року, у позові відмовлено з мотивів позовної давності.

Приватне підприємство Антіма просить постанову скасувати з підстав неправильного застосування господарськими судами статей 32, 33, 34, 36, 38, 43 Господарського процесуального кодексу України та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Міністерство оборони України та військова частина НОМЕР_1 проти доводів касаційної скарги заперечують і в її задоволенні просять відмовити.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Господарськими судами встановлено, що 17 травня 1998 року між приватним підприємством Антіма (продавець) та військовим складом № 3077 (покупець), правонаступником якого є військова частина НОМЕР_1 , було укладено контракт № 18/05 (далі-контракт), відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує сардинеллу свіжоморожену у кількості 161 тонни.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу 160 020 кг свіжомороженої риби вартістю 740 доларів США за 1 тонну, усього на суму 118 414, 80 доларів США по інвойсу № 2146650.

Вирішуючи спір, господарські суди дійшли висновків про те, що на час укладення контракту покупець не мав статусу юридичної особи та не був суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності, проте відмовили в позові з мотивів спливу позовної давності, початок перебігу якої почався від дня укладення контракту.

Приватне підприємство Антіма вважає, що господарські суди неправильно застосували до спірних відносин правила про позовну давність.

З підстав неналежного виконання покупцем зобов`язань у частині розрахунків, продавець неодноразово звертався до господарських судів за захистом порушеного права і, зокрема, рішенням Господарського суду Харківської області від 22 лютого 2011 року в справі № 08/151-10, яке набрало законної сили, за позовом приватного підприємства Антіма до військової частини НОМЕР_1 (правонаступника покупця), Управління Державного казначейства в Харківській області про визнання недійсним зовнішньоекономічного контракту та застосування реституції у позові відмовлено з мотивів позовної давності.

У даній справі позивач оспорює контракт з тих підстав, що на час його укладення покупець не мав статусу юридичної особи та не був суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності. Вимога про стягнення грошової суми до Міністерства оборони обґрунтована тим, що на час укладення контракту військовий склад № 3077 був його відокремленим підрозділом. Клопотання про поновлення строків позовної давності для подання позовної заяви приватне підприємство Антіма обґрунтовує тим, що початок перебігу позовної давності почався 16 жовтня 2003 року і був перерваний 20 жовтня 2003 року поданням позову до одного з боржників - військової частини НОМЕР_1 і почався заново 12 травня 2011 року - з наступного дня набрання законної сили постанови Харківського апеляційного господарського суду в справі № 08/151-10.

Відповідно до пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до позовів про визнання заперечуваного правочину недійсним, право на пред`явлення якого виникло до 1 січня 2004 року, застосовується позовна давність, встановлена для відповідних позовів законодавством, що діяло раніше. За змістом статті 76 Цивільного кодексу Української РСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Господарські суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивач, укладаючи контракт, мав можливість отримати, відповідно до законодавства України, відомості про покупця, у тому числі про організаційно-правову форму та право на здійснення зовнішньоекономічної діяльності, а отже правомірно визначили момент початку перебігу позовної давності з дати укладення контракту.

В силу вимог статті 80 Цивільного кодексу Української РСР закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови у позові за умови відсутності поважних причин пропуску цього строку.
Позов було подано до господарського суду у квітні 2014 року і за таких обставин господарські суди правомірно відмовили в позові.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені господарськими судами на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Постанову Київського апеляційного господарського суду від 24 червня 2015 року у справі № 910/6391/14 залишити без змін, а касаційну скаргу приватного підприємства Антіма без задоволення.

Головуючий, суддя М. В. Кузьменко
Суддя І. М. Васищак
Суддя В. І. Студенець