ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2015 р. Справа № 911/2784/15

За позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 Сервіс»

про стягнення 10 000,00грн

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача не зявився;

від відповідача не зявився

СУТЬ СПОРУ: фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1І.) звернулась до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 Сервіс» (далі ТОВ «ОСОБА_3 Сервіс») про стягнення 10 000,00грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобовязання за договором №49 від 22.12.2014 про надання транспортних послуг по перевезенню вантажів у міжнародному та внутрішньому сполученні, в частині своєчасної оплати наданих за вказаним договором послуг (а.с.2).

Відповідач у справі ТОВ «ОСОБА_3 Сервіс» відзиву по суті заявлених вимог не надало.

Розгляд зазначеної справи здійснено без участі представників позивача та відповідача, за відсутності відзиву відповідача, враховуючи наступне:

- копії ухвали від 06.07.2015 про порушення провадження у даній справі надіслана позивачу за адресою, вказаною у Спеціальному витягу з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 07.07.2015 (а.с.23-24), а також, вказаною позивачем у позовній заяві, отримані позивачем, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №432, №424 (а.с.27-30);

- від позивача 20.07.2015 надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (а.с.38), яке задоволено судом; крім того, позивачем за супровідним листом надано оригінали доданих до позовної заяви документи;

- копія ухвали від 06.07.2015 про порушення провадження у даній справі, направлена відповідачу за адресою, вказаною у Спеціальному витягу з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 07.07.2015 (а.с.25-26), повернута до суду з довідкою відділення звязку у якій причиною не вручення поштового відправлення вказано «за зазначеною адресою не проживає» (а.с.31-34);

- адреса, за якою направлена ухвала про порушення провадження, відповідає адресі, зазначеній у Спеціальному витягу з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на момент проведення судового засідання - 17.08.2015 (а.с.35-36);

- матеріали справи не містять відомостей щодо іншої адреси відповідача;

- клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило;

- матеріалів справи достатньо для вирішення спору по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

22.12.2014 між ФОП ОСОБА_1 (далі перевізник) та ТОВ «ОСОБА_3 Сервіс» (далі експедитор) укладено договір №49 про надання транспортних послуг по перевезенню вантажів у міжнародному та внутрішньому сполученні (далі договір, а.с.6-8, 44-45).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору, перевізник зобовязується доставити ввірений йому вантажовідправником вантаж до місця призначення і видати його вантажоотримувачу, а експедитор зобовязується оплатити перевезення вантажу (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.3 договору, конкретні умови по кожному перевезенню обумовлюються одноразовими заявками, що є невідємною частиною договору. При цьому, сторонами визначено, що фактові копії мають силу оригіналу (п.9.3 договору).

Згідно п. 3.1, 3.4, 3.6 договору до обовязків експедитора віднесено: надання вантажів для завантаження автомобілів перевізника своєчасно, не пізніше ніж за 24 години до початку завантаження; подання письмових заявок на виконання перевезень; проведення вчасно розрахунків з перевізником у термін, зазначений у заявці; використання транспортного засобу перевізника у відповідності до заявки.

В силу п.4.1 до обовязків перевізника віднесено: надання транспортного засобу для виконання вантажоперевезень в технічно-справному стані, що відповідає технічним та санітарним нормам; забезпечення наявності всіх необхідних документів на транспортний засіб, дозволів, полісів, ліцензій тощо; докладення зусиль щодо недопущення простоїв автомобіля при проведенні перевезення тощо.

Як узгоджено сторонами, вартість кожного конкретного перевезення визначається на підставі взаємної домовленості між перевізником і експедитором у заявці (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору, експедитор зобовязується здійснити оплату послуг перевізника шляхом перерахування грошей на розрахунковий рахунок перевізника протягом 5 банківських днів (якщо інше не передбачено в заявці) з моменту отримання оригіналів рахунків, акта виконаних робіт податкової накладної і ТТН (CMR).

Як визначено п.9.1 договору, він вступає в силу в момент його підписання і є дійсним до 31.12.2014; якщо договір не було розірвано жодною із сторін, до моменту його закінчення, та вважати договір автоматично пролонгованим на наступний календарний рік.

Сторонами на надано суду доказів розірвання договору, у звязку з чим суд вважає укладений сторонами договір продовженим на 2015 рік

Як встановлено судом, відповідно до заявки №10 від 16.02.2015 (а.с.9, 43) відповідачем замовлено у позивача послуги перевезення у міжнародному сполученні, а саме перевезення вантажу з м. Прушків (Польща) до м. Рівне (Україна).

Згідно вказаної заявки вартість послуг узгоджено сторонами у розмірі 10 000,00грн і має бути сплачена протягом 5 днів після розвантаження: місце розвантаження 2005001 Відділ митного оформлення №1 Митного посту «Рівне-центральний», зона митного контролю вул. Млиновська, 23.

Як вбачається з міжнародної товаро-транспортної накладної CMR (а.с.10, 42) позивачем здійснено перевезення автопоїздом АС 3048 ВВ/АС 1485 ХТ вантажу з м. Прушків (Польща) до м. Рівне (Україна). Вантаж отримано 12.02.2015 у Рівненській митниці отримувачем ТОВ «Стил Кинг».

На виконання договору позивачем виставлено відповідачу рахунок №СФ-0000094 від 20.02.2015 та складено акт №94 від 20.02.2015 здачі прийняття робіт (надання послуг), які надіслані відповідачу, що підтверджується витягом з книги реєстрації відправлення поштової кореспонденції позивача за 2015 рік (а.с.15, зворот); відповідачем отримання вказаних документів не спростовано шляхом надання доказів.

Крім того, позивач 11.06.2015 звернувся до відповідач з претензією №69 щодо сплати заборгованості у розмірі 10 000,00грн, що підтверджується витягом з книги реєстрації відправлення поштової кореспонденції позивача за 2015 рік (а.с.16) та фіскальним чеком №7098 від 11.06.2015 (а.с.14).

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем обовязку щодо оплати наданих позивачем послуг.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 908 ЦК України, перевезення, зокрема вантажу, здійснюється за договором перевезення.

Згідно ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату; договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

За перевезення, зокрема, вантажу стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не оплачені надані позивачем послуги з перевезення у узгодженій у заявці строк 5 днів з моменту розвантаження, він є таким, що прострочив виконання зобовязань.

Так, згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене, суд вважає заявлені вимоги в частині стягнення з відповідача 10 000,00грн заборгованості за надані послуги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати у розмірі 1827грн, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 Сервіс» на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 10 000,00грн основного боргу, а також 1827,00грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.08.2015

Суддя Ейвазова А.Р.