ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2015 р. справа № 911/2692/15

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської обласної філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Київ

до Вишгородської районної державної адміністрації, Київська обл., м. Вишгород

про стягнення 23 867,18 гривень

за участю представників:

від позивача: Лишко В.В. (довіреність №3373 від 03.11.2014)

від відповідача: Худолій А.В. (довіреність №7-20/1462 від 02.07.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22.06.2015 Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Київської обласної філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (далі-ПАТ «Укртелеком»/позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Вишгородської районної державної адміністрації (далі-Вишгородська РДА/відповідач) про стягнення, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, 25 509,28 грн, з яких: 8 689,08 грн заборгованості за договором про надання телекомунікаційних послуг №70000070 від 01.06.2010, 1 756,06 грн пені, 14 756,45 інфляційних втрат та 307,69 грн 3% річних.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.06.2015 порушено провадження у справі №911/2692/15 та призначено справу до розгляду на 14.07.2015.

14.07.2015 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відкласти розгляд даної справи.

В судовому засіданні 14.07.2015 оголошувалась перерва до 11.08.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.08.2015 розгляд даної справи було відкладено на 25.08.2015.

20.08.2015 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшов уточнений розрахунок позовних вимог, відповідно до якого останнім зменшено розмір заявленої до стягнення пені до 0,00 грн, а також збільшено розмір заявлених до стягнення 3% річних до 421,65 грн. Решта позовних вимог залишилась без змін. Зазначений розрахунок судом прийнято.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.06.2010 між ПАТ «Укртелеком» в особі Київської обласної філії ПАТ «Укртелеком» (далі-Укртелеком) та Вишгородською РДА (далі-абонент) було укладено договір про надання телекомунікаційних послуг №70000070 (далі-договір), відповідно до якого Укртелеком зобов'язався надавати абоненту загальнодоступні (універсальні) та інші телекомунікаційні послуги, супутні (додаткові) послуги, згідно переліку та обсягах замовлених абонентом, а абонент зобов'язався своєчасно оплачувати отримані послуги відповідно до умов цього договору.

Пунктами 7.1 та 7.2 договору передбачено, що договір вступає в силу з дня його підписання сторонами і діє протягом одного року.

Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не повідомила про його припинення, договір вважається продовженим на тих самих умовах на кожний наступний рік.

Оскільки сторонами до 01.05.2011, 01.05.2012, 01.05.2013 та 01.05.2014 не було заявлено про свій намір припинити дію договору, строк дії останнього, у відповідності до 7.2 договору, вважається продовженим на наступні 2011-2015 календарні роки.

Відсутність заперечень сторін щодо продовження строку дії договору підтверджується також і поясненнями представників сторін, наданими в судових засіданнях.

Судом встановлено, що позивач свої обов'язки за договором в частині надання телекомунікаційних послуг виконав належним чином.

Так, протягом, зокрема, серпня 2014-березня 2015 відповідачу було надано загальнодоступні (універсальні) та інші телекомунікаційні послуги на суму 38 870,08 грн.

З метою оплати відповідачем вартості отриманих протягом спірного періоду послуг, позивачем було виставлено наступні рахунки-акти:

- №000700.8.2014 від 31.08.2013 за серпень 2014 на суму 13 379,61 грн, в тому числі 10 030,77 грн заборгованості станом на 01.08.2014,

- №000700.9.2014 від 30.09.2014 за вересень 2014 на суму 3 433,03 грн.,

- №000700.10.2014 від 31.10.2014 за жовтень 2014 на суму 4 584,20 грн,

- №000700.11.2014 від 30.11.2014 за листопад 2014 на суму 3 668,08 грн,

- №000700.12.2014 від 31.12.2014 за грудень 2014 на суму 3 709,64 грн,

- №000700.1.2015 від 31.01.2015 за січень 2015 на суму 3 236,68 грн,

- №000700.2.2015 від 28.02.2015 за лютий 2015 на суму 3 469,16 грн,

- №000700.3.2015 від 31.03.2015 за березень 2015 на суму 3 389,68 грн, копії яких містяться в матеріалах справи.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення першим умов договору.

Втім, відповідач свої обов'язки за договором в частині оплати вартості наданих послуг згідно означених рахунків належним чином не виконав, сплативши лише 30 181,00 грн, внаслідок чого за першим утворилось 8 689,08 грн заборгованості.

Проведення відповідачем часткових розрахунків за договором підтверджується наданою суду довідкою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» №Р1-В70/1039 від 10.07.2015, а також копіями чеків ПАТ «Перший інвестиційний банк» №№22876, 5544, 31345, 1486 від 17.06.2015.

З метою досудового врегулювання даного спору, 31.01.2015, 31.12.2014, 30.11.2014, 30.10.2014, 01.09.2014 позивачем направлялись відповідачу попередження про необхідність останньому оплатити існуючу за договором заборгованість.

Посилаючись на те, що відповідач на зазначені попередження не відповів, остаточні розрахунки за договором не провів, позивач просить суд стягнути з відповідача, зокрема, 8 689,08 грн заборгованості по оплаті вартості телекомунікаційних послуг, наданих протягом січня-березня 2015 року згідно з договором.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що заявлена позовна вимога підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Приписами ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 6 пункту 3 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №295 передбачено, що договір про надання послуг - правочин, укладений між споживачем і оператором, провайдером, за яким оператор, провайдер зобов'язується на замовлення споживача надавати послуги, а споживач - їх оплачувати (якщо інше не передбачено договором);

Пунктом 5 частини 1статті 33 Закону України «Про телекомунікації» унормовано, що споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, зокрема, виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги;

У відповідності до п. 4.15 договору, оплата рахунка за отримані послуги проводиться абонентом в термін не пізніше 20-го числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду (при кредитному порядку оплати).

З огляду наведеного, отримання відповідачем протягом серпня 2014-березня 2015 замовлених телекомунікаційних послуг за договором без будь-яких заперечень щодо кількості та/або якості наданих послуг свідчить про прийняття відповідачем таких послуг та, відповідно, породжує в останнього обов'язок щодо їх оплати до 21.09.2014, 21.10.2014, 21.11.2014, 21.12.2014, 21.01.2015, 21.02.2015, 21.03.2015 та 21.04.2015 відповідно.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Дана норма кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, враховуючи, що відповідач свої грошові зобов'язання за договором належним чином не виконав, а також те, що розмір заявленої до стягнення заборгованості відповідає фактичним обставинам справи та є арифметично вірним, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 8 689,08 грн заборгованості по оплаті вартості телекомунікаційних послуг, наданих протягом січня-березня 2015 року згідно з договором підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором, позивач просить суд стягнути з першого 14 756,45 грн інфляційних втрат та 421,65 грн 3% річних, нарахованих з урахуванням проведених відповідачем часткових розрахунків, за періоди:

з 21.09.2014 по 17.06.2015 на 3 079,61 грн заборгованості за серпень 2014,

з 21.10.2014 по 17.06.2015 на 3 433,03 грн заборгованості за вересень 2014,

з 21.11.2014 по 17.06.2015 на 4 584,20 грн заборгованості за жовтень 2014,

з 21.11.2014 по 17.06.2015 на 3 668,08 грн заборгованості за листопад 2014,

з 21.01.2015 по 17.06.2015 на 35,08 грн заборгованості за грудень 2014,

з 21.01.2015 по 10.07.2015 на 3 674,56 грн заборгованості за грудень 2014,

з 21.02.2015 по 10.07.2015 на 3 236,68 грн заборгованості за січень 2015,

з 21.03.2015 по 10.07.2015 на 3 469,16 грн заборгованості за лютий 2015,

з 21.04.2015 по 10.07.2015 на 3 389,68 грн заборгованості за березень 2015.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас, в силу вимог ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» передбачено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Беручи до уваги наведені нормативні приписи, суд дійшов висновку, що право на нарахування інфляційних втрат та 3% річних за порушення відповідачем строків оплати вартості наданих послуг у позивача виникає після спливу строку оплати, встановленого п. 4.15 договору, тобто з 21-го числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду та припиняється частково/повністю в день, що передує дню проведення часткових/остаточних розрахунків відповідно.

Аналогічна правова позиція про безпідставність включення у розрахунок дат сплати заборгованості викладена у постанові Вищого господарського суду України від 27.11.2014 у справі №927/989/14.

З огляду наведеного, а також враховуючи безпідставне включення позивачем до періоду обрахунку інфляційних втрат та 3% річних, днів фактичної сплати заборгованості, суд здійснював перерахунок заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3% річних за наступні періоди:

з 21.09.2014 по 16.06.2015 на 3 079,61 грн заборгованості за серпень 2014,

з 21.10.2014 по 16.06.2015 на 3 433,03 грн заборгованості за вересень 2014,

з 21.11.2014 по 16.06.2015 на 4 584,20 грн заборгованості за жовтень 2014,

з 21.12.2014 по 16.06.2015 на 3 668,08 грн заборгованості за листопад 2014,

з 21.01.2015 по 16.06.2015 на 35,08 грн заборгованості за грудень 2014,

з 21.01.2015 по 09.07.2015 на 3 674,56 грн заборгованості за грудень 2014,

з 21.02.2015 по 09.07.2015 на 3 236,68 грн заборгованості за січень 2015,

з 21.03.2015 по 09.07.2015 на 3 469,16 грн заборгованості за лютий 2015,

з 21.04.2015 по 09.07.2015 на 3 389,68 грн заборгованості за березень 2015.

Оскільки арифметично вірний розмір інфляційних втрат та 3% річних, перерахованих судом за вказаний позивачем період з урахуванням вимог вищезазначених норм Закону та положень договору, становить 9 755,50 грн та 410,24 грн відповідно, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 14 756,45 грн інфляційних втрат та 421,65 грн 3% річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 9 755,50 грн та 410,24 грн відповідно.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 530, 612, 625, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Вишгородської районної державної адміністрації (07300, Київська обл., м. Вишгород, пл. Шевченка, 1, ідентифікаційний код 23569369) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (01030, м. Київ, бул. Т.Шевченка, 18, ідентифікаційний ) в особі Київської обласної філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (03141, м. Київ, вул. Солом'янська, 34А, ідентифікаційний код 01184901):

- 8 689 (вісім тисяч шістсот вісімдесят дев'ять) грн 08 коп. заборгованості,

- 9 755 (дев'ять тисяч сімсот п'ятдесят п'ять) грн 50 коп. інфляційних втрат,

- 410 (чотириста десять) грн 24 коп. 3% річних,

- 1 443 (одну тисячу чотириста сорок три) грн 31 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 28.08.2015.

Суддя В.А. Ярема