КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2015 р. Справа№ 910/23142/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Кропивної Л.В.

Пашкіної С.А.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін: від позивача - Крупа В.М., Маслюченко І.М., Токар В.О., Токар Л.М., Семко С.В.; від відповідача - Сидорчук Р.Д., від третьої особи - не з'явився, від прокуратури - Морозов В.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Укратоменерго» на ухвалу господарського суду міста Києва від 20.07.2015р.

по справі № 910/23142/14 (головуючий суддя - Любченко М.О., судді

Князьков В.В, Прокопенко Л.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укратоменерго» до публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, за участю прокуратури міста Києва про стягнення 28 774 667,95грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.07.2015р. частково задоволено заяву №606 від 30.06.2015р. публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» про відстрочення виконання рішення від 13.02.2015р. господарського суду міста Києва по справі №910/23142/14 до 01.01.2017р. Відстрочено виконання рішення від 13.02.2015р. господарського суду міста Києва по справі №910/23142/14 до 31.12.2015р.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, товариства з обмеженою відповідальністю «Укратоменерго» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 20.07.2015р. по справі №910/23142/14.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ТОВ «Укратоменерго» посилається на те, що судом не взято до уваги матеріальні інтереси та фінансовий стан стягувача, не враховано наявність інфляційних процесів у економіці держави, наявність загрози банкрутства та наявність у боржника ліквідного майна, на яке можливе звернення стягнення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2015р. відновлено ТОВ «Укратоменерго» строк подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу прийнято до провадження.

Прокуратура міста Києва заперечує проти апеляційної скарги та просить залишити ухвалу господарського суду міста Києва від 20.07.2015р.

Міністерство енергетики та вугільної своїх представників в судове засідання не направило, про причини неявки суд не повідомило.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Згідно із п.3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

В силу частини 3 статті 69 Господарського процесуального кодексу України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Враховуючи обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги по даній справі, Київський апеляційний господарський суд розглядає дану справу у встановлений законодавством строк, за відсутності представників третьої особи, яка належним чином повідомлена.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно частини 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Розглянувши матеріали справи всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.02.2015р. по справі №910/23142/14 задоволено позовні вимоги ТОВ «Укратоменерго» до ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» про стягнення 28 774 667,95 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.04.2015р. рішення господарського суду міста Києва від 13.02.2015р. залишено без змін.

20.05.2015р. на виконання вищевказаних процесуальних документів господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» звернулось до господарського суду міста Києва із заявою про відстрочку виконання рішення від 13.02.2015р. господарського суду міста Києва по справі №910/23142/14 до 01.01.2017р.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. 7.1.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що відстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Відповідно до п. 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Обґрунтовуючи заяву про відстрочку ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» посилається на відсутність грошових коштів для оплати заборгованості перед ТОВ «Укратоменерго», як і перед іншими кредиторами. Крім того, через націоналізацію нелегітимною владою Автономної Республіки Крим майна, відповідач не мав змоги здійснювати господарську діяльність, що потягло за собою відповідні фінансові складнощі.

Відповідач зазначає, що станом на теперішній час ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» здійснюються всі можливі дії для відновлення своєї господарської діяльності, що надасть суб'єкту господарювання можливість розрахуватись за своїми грошовими зобов'язаннями.

Згідно банківських виписок з рахунку ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» вбачається, що станом на 06.07.2015р. на рахунку боржника, який відкрито у ПАТ «Вернум банк», відсутні грошові кошти. /а.с. 20, т.3/.

Згідно банківської виписки з рахунку, відкритого в ПАТ «Державний ощадний банк» вбачається, що залишок грошових коштів становить 8 038,85 грн. /а.с. 19, т.3/. При цьому, заявником зазначено, що грошові кошти, які обліковуються на означеному рахунку використовуються останнім для виконання своїх обов'язків перед працівниками суб'єкта господарювання (виплати заробітної плати, здійснення соціальних виплат) та забезпечення відновлення господарської діяльності.

Більшість інших розрахункових рахунків боржника фактично було відкрито у відділеннях банківських установ на території Автономної Республіки Крим (тимчасово-окупована територія).

Зазначене вказує на наявність ускладнень при розпорядженні ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» своїми матеріальними активами.

Крім того, на грошові кошти накладені арешти, про що свідчать виконавчі провадження, зокрема, №ВП44253228 та №ВП46948617. /а.с. 22, 23. т.3/.

В матеріалах справи наявний сертифікат №1404 від 05.11.2014р. Торгово-промислової палати України, в якому зазначено, що обставини, які мали місце на території Автономної Республіки Крим у період з лютого по березень 2014р., в тому числі, прийняття нелегітимною владою Автономної Республіки Крим постанови про визнання власністю республіки рухомого та нерухомого майна ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», унеможливили діяльність вказаного підприємства та виконання ним статутних завдань. Вказані обставини визнанні Торгово-промисловою палатою України обставинами непереборної сили, які почались 27.02.2014р. /а.с. 17, т.3/.

При цьому, на підтвердження того, що в результаті подій на тимчасово окупованій території у ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» була відсутня можливість до сталого функціонування, заявником також представлено суду лист Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, що направлений для розгляду до Європейського суду з прав людини разом з доповненнями до міждержавної заяви «Україна проти Росії», в якому зазначено, що відповідача віднесено до переліку підприємств, майно яких було націоналізовано органами влади Російської Федерації. /а.с. 21, т.3/.

Отже, неможливість ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» розпоряджатися належним йому нерухомим майном, внаслідок зазначених подій, відносить до обставин, що у розумінні статті 121 Господарського процесуального кодексу України ускладнюють виконання рішення. (постанова Вищого господарського суду України від 10 червня 2015р. у справі №910/24836/14).

Станом на теперішній час ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» здійснюються всі можливі дії для відновлення своєї господарської діяльності, що надасть суб'єкту господарювання можливість розрахуватись за своїми грошовими зобов'язаннями.

На підтвердження зазначеного боржником надано протокол б/н від 04.02.2015р. спільної наради з питань стану та перспектив забезпечення природним газом Генічеського та інших районів Херсонської області, яку проведено за участі представників Генічеської районної державної адміністрації, Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз», Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» та Публічного акціонерного товариства «Херсонгаз»./а.с. 26, т.3/.

За наслідками проведення наради вирішено забезпечити ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» надійність експлуатації Стрілкового газородовища для постачання споживачам Генічеського району природного газу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про скрутне фінансове становище боржника, що фактично ускладнює виконання судового рішення.

Крім того, відповідно до п. 4.1. статуту ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», який затверджено Наказом №506 від 11.07.2014р. Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, метою діяльності товариства є здійснення підприємницької діяльності для забезпечення суб'єктів господарювання та населення України нафтою, природним газом, газовим конденсатом та продуктами їх переробки, задоволення потреб населення, підприємств і організацій в іншій продукції, впровадження в економіку винаходів та інших новацій, проведення будь-яких видів виробничо-комерційної діяльності, не заборонених чинним законодавством України.

Відповідно до п.1 постанови №999 від 03.11.2010р. Кабінету Міністрів України «Про визначення критеріїв віднесення об'єктів державної власності до таких, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави» до об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, належать, в тому числі, підприємства паливно-енергетичного комплексу, які забезпечують цілісність об'єднаної енергетичної системи України, зокрема, диспетчерське (оперативно-технологічне) управління зазначеною системою, експлуатують магістральні та міждержавні електричні мережі; атомні електростанції; гідроелектростанції з греблями, що забезпечують водопостачання споживачам; гідроакумулюючі електростанції та гідроелектростанції (крім малих гідроелектростанцій); підприємства, що провадять діяльність з транспортування магістральними газо- та нафтопроводами і зберігання у підземних нафто- та газосховищах.

Відповідно до постанови №83 від 03.03.2015р. Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави» ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» віднесено до категорії стратегічних підприємств паливно-енергетичного комплексу.

Державою застосовуються всі можливі заходи для забезпечення діяльності підприємств паливно-енергетичного комплексу на належному рівні, що фактично обумовлено забезпеченням підприємствами паливно-енергетичного комплексу життєво важливих суспільних інтересів. Аналогічну позицію наведено у рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012р. Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «ДІД Конс» щодо офіційного тлумачення положень пункту 15 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у взаємозв'язку з положеннями частини першої статті 41, частини п'ятої статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України, статті 115 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 1.3, 1.4 статті 1, частини другої статті 2, абзацу шостого пункту 3.7 статті 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Наведене свідчить про наявність підстав для відстрочки виконання рішення.

Щодо врахування матеріальних інтересів та фінансового стану сторін, то слід зазначити наступне.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України від 03.06.2015р. накладено арешт на грошові кошти ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» в межах суми стягнення згідно наказу господарського суду міста Києва від 13.02.2015р. по справі №910/23142/14. /а.с. 15, т. 3/.

Згідно з п.2.1 статуту ТОВ «Укратоменерго» товариство створене з метою отримання прибутку шляхом здійснення торговельної, виробничої, посередницької, інвестиційної, консалтингової, інжинірингової, транспортної, консультаційної, культурно-освітньої та іншої діяльності, що не суперечить чинному законодавству.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що невиконання рішення з урахуванням відстрочення фактично призведе до суттєвого порушення майнових інтересів позивача.

Більше того, суд частково задовольнив відстрочку виконання рішення, лише до 31 грудня 2015р.

Щодо звернення стягнення на майно, то зазначене не було предметом розгляду у даній справи по суті, а проведення звернення стягнення у виконавчому провадженні відбувається за вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

Дослідивши матеріали справи Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що господарським судом Київської області правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

З наведених у даній постанові обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування ухвали господарського суду міста Києва від 20.07.2015р. у справі № 910/23142/14.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду міста Києва від 20.07.2015 р. у справі №910/23142/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи № 910/23142/14 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Л.В. Кропивна

С.А. Пашкіна