РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2015Справа №910/14773/15

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Сільпо Рітейл"
доПублічного акціонерного товариства "Банк Форум"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Фоззі Фуд"
провизнання припиненим договору поруки від 06.08.2010
Представники:
від позивача: Божук Ю.К. - представник за довіреністю
від відповідача: Гуцул А.Д. - представник за довіреністю
від третьої особи:не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

09.06.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Сільпо Рітейл" з вимогою до Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" про визнання договору поруки від 06.08.2010 припиненим.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору поруки від 06.08.2010 внаслідок внесення змін до договору купівлі-продажу цінних паперів, було значно збільшено обсяг відповідальності позивача щодо забезпечення належного виконання боржником зобов'язань перед відповідачем за договором купівлі-продажу цінних паперів № Д-170/10.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2015 порушено провадження по справі № 910/14773/15, розгляд справи призначено на 04.08.2015.

31.07.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

03.08.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

04.08.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли додаткові документи до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2015 продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів, залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Фоззі Фуд" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, а також відкладено розгляд справи на 25.08.2015.

25.08.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення документів до справи.

Представник третьої особи у судове засідання 25.08.2015 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, хоча про час, дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 018.

У судове засідання 25.08.2015 з'явились представники позивача та відповідача та надали пояснення по суті заявлених позовних вимог.

У судовому засіданні 25.08.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

06.08.2010 між Публічним акціонерним товариством "Банк Форум" (продавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" (покупець за договором) укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № Д-170/10, відповідно до умов якого продавець приймає на себе зобов'язання продати (передати у власність), а покупець придбати (прийняти у власність) цінні папери, а саме відсоткові іменні облігації у без документарній формі серії В Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" () (емітента) у загальній кількості 35 000 шт. номінальною вартістю одного цінного паперу 1 000 грн 00 коп., міжнародний ідентифікаційний код ЦП UA, свідоцтво ДКЦПФР про реєстрацію випуску ЦП № 856/2/08 від 06.11.2008.

В подальшому між сторонами були укладені додаткові договори № 1 від 11.08.2011, № 2 від 30.08.2013та № 3 від 19.11.2013 до договору купівлі-продажу цінних паперів № Д-170/10 від 06.08.2010, відповідно до яких були внесені зміни та доповнення до договору.

06.08.2010 між Закритим акціонерним товариством "Сільпо Рітейл" (поручитель) та Публічним акціонерним товариством "Банк Форум" (кредитор) укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручається пере кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" (боржник) зобов'язань за договором № Д-170/10 купівлі продажу цінних паперів від 06.08.2010, який укладено між кредитором та боржником та за проспектом емісії облігацій Товариством з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд", зареєстрованого Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку України 06.11.2008 в частині виплати відсоткового доходу за відсотковими іменними облігаціями Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд", серії В, ISIN UA.

Згідно з пунктом 4.1. договору порука припиняється з припиненням зобов'язань за договором купівлі-продажу цінних паперів; якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов'язань за договором купівлі-продажу ЦП не пред'явить вимоги до поручителя; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

30.08.2013 між сторонами укладено додатковий договір № 1 до договору поруки від 06.08.2010.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поруки.

Згідно з нормами статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в порушення умов договору поруки та норм чинного законодавства України, сторони договору купівлі-продажу цінних паперів № Д-170/10 від 06.08.2010 без згоди на те поручителя, збільшили обсяг відповідальності позивача, шляхом укладання додаткових договорів.

Враховуючи наведене, у позові позивач просить суд припинити договір поруки від 06.08.2010 на підставі частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України.

Суд зазначає, що відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до часини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, а за пунктом 7 частини 2 цієї статті - припинення правовідношення.

Приписами статті 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Відтак, в силу норм статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України , особа, звертаючись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має обрати один з передбачених законом способів захисту цього права (інтересу), або інший, якщо такий спосіб встановлено самим договором.

Оспорюваним договором поруки не встановлено іншого способу захисту, зокрема такого, як «вимога про припинення договору поруки».

Суд вважає, що встановлений статтею 16 Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України спосіб захисту «припинення правовідношення» та «установлення, зміна і припинення господарських правовідносин» не є однаковими за своєю природою порівняно з вимогою «припинити договір поруки», з огляду на таке.

Зі змісту частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України вбачається, що правовідношенням є зобов'язання, у якому сторонами є боржник і кредитор (частини 1 статті 510 Цивільного кодексу України ).

Підстави припинення зобов'язання визначено в главі 50 Цивільного кодексу України . Зокрема, зобов'язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 559 Цивільного кодексу України визначено перелік підстав та порядок припинення поруки, а саме: порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Таким чином, названою нормою закону визначено підстави, за яких порука припиняється в силу закону.

Відповідно до змісту статей 559, 598 Цивільного кодексу України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Термін «порука», застосований законодавцем у частині 1 статті 559 Цивільного кодексу України , використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки.

Випадки припинення господарських зобов'язань передбачено у главі 22 Господарського кодексу України , серед яких, зокрема, є розірвання господарського зобов'язання (стаття 206 Господарського кодексу України ).

У даному ж випадку, вимога про розірвання договору поруки позивачем не заявляється.

Позивач також не просить суд припинити поруку як зобов'язання (правовідношення), а звернувся з вимогою припинити договір поруки, що суперечить положенням частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 21.05.2012 у справах № 6-69цс11 та № 6-88цс11, яка є обов'язковою для застосування в силу приписів статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, слід дійти висновку, що вимога позивача «визнати припиненим договір поруки від 06.08.2010» не відповідає способам захисту права (законного інтересу), які встановлено статтею16 Цивільного кодексу України та статтею 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, суд як державний орган судової влади, при прийнятті рішень зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про визнання припиненим договору поруки від 06.08.2010, укладеного між Закритим акціонерним товариством "Сільпо Рітейл" та Публічним акціонерним товариством "Банк Форум", визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 27.08.2015

Суддя Н.Б. Плотницька