ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2015 р.Справа № 916/991/15-г
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шевченко В.В.

суддів: Ярош А.І., Лисенко В.А.

при секретарі судового засідання: Бендерук Є.О.

за участю представників сторін:

від компанії "ТАНВЕРА ІНВЕСТМЕНТ ЛТД": не зявився

від ТОВ "ВІЛГА НОВА": не зявився

від ПАТ «КБ «Надра»: ОСОБА_1 за дорученням

від ПрАТ "Перший лікеро-горілчаний завод": не зявився

від Реєстраційної служби ГУЮ в м. Києві: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "НАДРА"

на рішення господарського суду Одеської області

від 16 квітня 2015 року

у справі № 916/991/15-г

за позовом: Компанії "ТАНВЕРА ІНВЕСТМЕНТ ЛТД"

до:

- Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІЛГА НОВА"

- Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "НАДРА"

- Приватного акціонерного товариства "Перший лікеро-горілчаний завод"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Реєстраційної служба Головного управління юстиції в м. Києві

про визнання недійсним договору іпотеки та зобов'язання виконати певні дії

Склад колегії суддів змінений згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 26.08.2015 року.

В С Т А Н О В И Л А:

10.03.2015 р. Компанія "ТАНВЕРА ІНВЕСТМЕНТ ЛТД" (далі позивач, Компанія) звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІЛГА НОВА" (далі ТОВ), Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "НАДРА" (далі Банк), Приватного акціонерного товариства "Перший лікеро-горілчаний завод" (далі Завод) з залученням до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: реєстраційної служба Головного управління юстиції в Одеській області про визнання недійсним договору іпотеки № 5765 від 11.09.2012 р. та зобов'язання виконати певні дії.

Заявою від 08.04.2015 р. позивач уточнив позовні вимоги та просив суд визнати недійсним укладений між ТОВ та Банком договір іпотеки № 5765 від 11.09.2012 р. та встановити спосіб та порядок виконання судового рішення шляхом зобов'язання реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві виключити запис № 37765288 з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 11.09.2012 р. та запис № 37765368 з Державного реєстру іпотек від 11.09.2014 р., про що вчинити відповідні записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Зобов'язати Завод і Банк виключити із додаткової угоди № 7 від 10.06.2011 р. до кредитного договору про надання мультивалютної лінії з вільним режимом кредитування № 05/05/2007/840-К/269 від 25.05.2007 р. пункт 1.5. у наступній редакції: „В забезпечення виконання зобов'язань по цьому Договору, які полягають у поверненні кредитної заборгованості в межах Кредитної лінії, сплаті відсотків за користування ними комісій, а також можливості сплати неустойки (штрафу, пені) Позичальник забезпечує: - надання в іпотеку цілісного майнового комплексу площею 6203,70 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Київ Оболонський район, вул. Озерна, буд. 1 та складається з: адмінбудинку (літ. А), виробничий корпус (літ. Б), гараж (літ. В), склад красок та мастил (літ Г), склад металу (літ. Д), склад балонів (літ. Е), склад паливно-мастильних матеріалів (літ. Ж), допоміжні споруди (літ. К), прохідна (літ. М), побутове приміщення (літ Н), допоміжні приміщення (літ. 3), допоміжні споруди (літ. Л), очисні споруди (літ. О), заставною вартістю 3278409,00 (тридцять два мільйони сімсот вісімдесят чотири тисячі дев'яносто вісім) гривень 00 копійок, що належить на праві власності Майновому поручителю - ТОВ „Консолідація () та підпункт 3.3.2 наступного змісту: „забезпечити укладання Майновим поручителем ТОВ Консолідація з Банком у день укладання цього Договору, Додаткової угоди № 1 до Іпотечного договору від 30.05.2007 р., зареєстрованого в реєстрі № 7008 щодо предмету іпотеки, визначеного п.1.5. Договору.

Позов мотивовано тим, що зміст спірного договору іпотеки суперечить ст. 5 Закону України Про іпотеку та ст. 331 ЦК України, оскільки на момент укладання договору іпотеки у ТОВ не було будь-яких майнових прав на нерухомість. Крім того, при передачі в заставу предмета іпотеки щодо нього не було здійснено державної реєстрації права власності, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 35579812 від 21.09.2012 р., виданого КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, та відсутністю вказівки про це в Договорі іпотеки, внаслідок чого спірний договір іпотеки на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України є недійсним, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

За клопотанням позивача ухвалою господарського суду Одеської області від 01.04.2015 р. до участі в розгляді справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено замість реєстраційної служби Головного управління юстицій в Одеській області реєстраційна служба Головного управління юстицій в м. Києві (далі Служба).

Завод позовні вимоги Компанії визнав повністю.

ТОВ і Служба відзив на позов Компанії не надали та їх представники в судове засідання не зявилися, внаслідок чого справа була розглянута місцевим судом за їх відсутністю за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

У відзиві Банк позовні вимоги Компанії не визнавав, посилаючись на те, що майнові права на нерухомість, право власності на яке не зареєстроване, на момент укладання оспорюваного правочину могли бути предметом застави, а отже і предметом іпотеки, у звязку з чим спірний договір іпотеки було укладено із дотриманням всіх вимог законодавства України, внаслідок чого підстави для задоволення позову - відсутні.

Одночасно, Банком заявлені клопотання:

- про передачу справи за підсудністю до господарського суду м. Києва,

- про витребування доказів у ТОВ,

- про залучення до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Банку приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2

Рішенням господарського суду Одеської області від 16.04.2014р. (суддя Літвінов С.В.) позов Компанії задоволений повністю.

- Визнаний недійсним укладений між ТОВ і Банком договір іпотеки від 11.09.2012 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 5765; встановлений спосіб та порядок виконання судового рішення шляхом зобов'язання Служби виключити запис № 37765288 з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 11.09.2012 р. та запис № 37765368 з Державного реєстру іпотек від 11.09.2014 р., про що вчинити відповідні записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

- Завод і Банк зобов'язані виключити із додаткової угоди № 7 від 10.06.2011 р. до кредитного договору про надання мультивалютної лінії з вільним режимом кредитування № 05/05/2007/840-К/269 від 25.05.2007 р. пункт 1.5. у наступній редакції: В забезпечення виконання зобов'язань по цьому Договору, які полягають у поверненні кредитної заборгованості в межах Кредитної лінії, сплаті відсотків за користування ними комісій, а також можливості сплати неустойки (штрафу, пені) Позичальник забезпечує: - надання в іпотеку цілісного майнового комплексу площею 6203,70 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Київ Оболонський район, вул. Озерна, буд. 1 та складається з: адмінбудинку (літ. А), виробничий корпус (літ. Б), гараж (літ. В), склад красок та мастил (літ Г), склад металу (літ. Д), склад балонів (літ. Е), склад паливно-мастильних матеріалів (літ. Ж), допоміжні споруди (літ. К), прохідна (літ. М), побутове приміщення (літ Н), допоміжні приміщення (літ. 3), допоміжні споруди (літ. Л), очисні споруди (літ. О), заставною вартістю 3278409,00 (тридцять два мільйони сімсот вісімдесят чотири тисячі дев'яносто вісім) гривень 00 копійок, що належить на праві власності Майновому поручителю - ТОВ Консолідація () та підпункт 3.3.2 наступного змісту: забезпечити укладання Майновим поручителем ТОВ Консолідація з Банком у день укладання цього Договору, Додаткової угоди № 1 до Іпотечного договору від 30.05.2007 р., зареєстрованого в реєстрі № 7008 щодо предмету іпотеки, визначеного п. 1.5. Договору.

- З ТОВ і Банку в солідарному порядку на користь позивача стягнуто 2436 грн. понесених судових витрат на сплату судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що спірний договір іпотеки не відповідає основному зобовязанню, тобто, кредитному зобовязанню, оскільки останнім визначений виключно інший майновий поручитель ТОВ Консолідація та у іпотеку передається нерухомість, а не майнові права, як то передбачено п. 1.3. спірного договору іпотеки, основний договір не містіть будь-яких відкладальних умов укладення іпотечного договору, та не стосується прав ТОВ, що можуть виникнути на майбутнє, внаслідок чого спірний договір іпотеки не відповідає основному зобовязанню та вимогам абз. 5 ст. 3 Закону України Про іпотеку, а тому на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України є недійсним.

Відмовляючи у задоволені клопотання Банку про залучення до участі в розгляді справи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє вимог на предмет спору місцевий суд виходив з того, що заявником не надано належних доказів, що судове рішення з господарського спору може будь-яким чином вплинути на права або обов'язки приватного нотаріуса, внаслідок чого підстави для задоволення цього клопотання відсутні.

Залишаючи без задоволення клопотання Банку про витребування доказів у ТОВ місцевий суд виходив з того, що заявником не доведена неможливість самостійної подачі цих доказів, а також того, яким саме чином витребуванні документи можуть вплинути на всебічний розгляд справи та вирішення спору по суті.

Відмовляючи у задоволені клопотання Банку про передачу справи за підсудністю до господарського суду м. Києва місцевий суд виходив з того, що у даній справі є декілька відповідачів, одним з яких є Завод, який зареєстрований за адресою: 65007, місто Одеса, Старосінна площа, будинок 1, а тому позивач підставне за своїм вибором звернувся з відповідною позовною заявою до господарського суду Одеської області, якому і підсудний цей спір, внаслідок чого підстави для задоволення цього клопотання - відсутні.

В апеляційній скарзі Банк просить оскаржене рішення скасувати, оскільки воно не відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, ухвалено з порушеннями норм матеріального права та постановити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог Компанії відмовити у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що, по-перше, предмет іпотеки, право власності на який перейшло від ТОВ Консолідація до ТОВ "ВІЛГА НОВА", ще з 30.05.2007р. забезпечував вимоги Банку, що випливають з кредитного договору про надання мультивалютної лінії з вільним режимом кредитування № 05/05/2007/840-К/269 від 25.05.2007 р., укладеного між Банком та Заводом з усіма підписаними угодами до нього. По-друге, ні законодавством, ні статутом ТОВ позивачу не надано право на оскарження господарських договорів, в тому числі і оспорюваного договору, тим більше з єдиним посиланням на номінальне володіння часткою у статутному капіталі ТОВ. По-третє, місцевий суд помилково встановив, що за іпотечним договором в іпотеку передано майнові права на нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця в майбутньому, так як згідно п. 1.2.1. договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно яке перейде у власність іпотекодавця після належного оформлення та з моменту державної реєстрації майна та, як наслідок цього, невірно застосував ст. 5 Закону України Про іпотеку та ст. 651 ЦК України, що призвело до прийняття незаконного рішення. В четверте, місцевим судом всупереч ст. 17 ГПК України не вирішено питання щодо передачі справи за підсудністю до господарського суду м. Києва. В пяте, грубо порушено процесуальне законодавство, а саме ст. 4-2 ГПК України, оскільки в оскаржуваному рішенні суду взагалі відсутні будь-які посилання на заперечення Банку, внаслідок чого підстави для задоволення позову відсутні.

В судовому засіданні представник Банку доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

ТОВ і Служба були своєчасно та належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи, що вбачається з відповідних повідомлень про вручення поштового відправлення, але не скористались своїм правом на участь в розгляді справи апеляційним судом.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 року № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. У разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Так як, ухвала про порушення провадження у справі та призначення її до розгляду на 27.08.2015 р. о 10:00 направлена апеляційним судом Заводу за адресою зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та ця ухвала повернута підприємством зв'язку до суду з позначкою: „Адресат давно вибув, то колегія суддів вважає, що Завод є належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, а тому визнає за можливе розглянути справу за відсутністю представника останнього.

Також, 26.08.2015 р. до апеляційного суду надійшло клопотання представника позивача, про перенесення судового засідання у звязку з його зайнятістю в іншому судову процесі.

Назване клопотання визнано колегією суддів необґрунтованим та відхилено з огляду на те, що вказана позивачем у клопотанні причина про перенесення судового засідання не є достатньою, оскільки представництво його інтересів може здійснюватися також любою іншою особою в силу повноваження, що ґрунтується на довіреності, а поважною причиною перенесення судового засідання може вважатися та, існування якої зумовлено факторами обєктивного характеру, які не залежать від волі заявника, тобто ні за яких обставин не можуть бути ним змінені чи усунуті, а таких обставин, у даному випадку немає.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника Банку, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосувань судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийняті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції 25.05.2007 р. між Заводом та Банком укладено кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії з вільним режимом кредитування за № 05/05/2007/840-К/269 за умовами якого Банк зобовязався встановити ліміт заборгованості за кредитною лінією в сумі, яка не може перевищувати в еквіваленті 4 000 000 дол. США. зі строком користування кредитною лінією з 25.05.2007 р. по 22.05.2009 р. та відсотковою ставкою за користування кредитною лінією у гривні у розмірі 15% річних, відсоткова ставка за користування кредитною лінією у доларах США у розмірі 13 % річних (а.с.135-139).

На виконання умов вищезазначеного договору з метою забезпечення зобовязань за вищезазначеним договором 30.05.2007 р. між Баком та ТОВ «Консолідація» укладено договір іпотеки, за умовами якого цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з договору кредиту.

Додатковою угодою № 7 від 10.06.2011 р. сторони внесли зміни до договору кредиту, зокрема в частині забезпечення виконання зобовязання та передбачили, що в забезпечення виконання зобовязань за вищезазначеним договором ТОВ забезпечує надання Банку в іпотеку цілісного майнового комплексу, який розташований в м. Києві по вул. Озерній, будинок 1, загальною площею 6203,70 кв.м., який складається з: адмінбудинку під літ. А, загальною площею 1486,20 кв.м.; виробничого корпусу під літ. Б, загальною площею 2483,90 кв.м.; гаражу під літ. В, загальною площею 1390,40 кв.м.; складу красок та мастил під літ. Г, загальною площею 482,10 кв.м.; складу металу під літ. Д, загальною площею 107,40 кв.м.; складу балонів під літ. Е, загальною площею 38,70 кв.м.; складу паливно-мастилльних матеріалів під літ. Ж, загальною площею 8,50 кв.м.; допоміжних споруд під літ. К, загальною площею 178,40 кв.м.; прохідної під літ. М, загальною площею 15,20 кв.м.; побутового приміщення під літ. Н, загальною площею 12,90 кв.м.; крім того: допоміжних приміщень під літ. З, допоміжних споруд під літ. Л., очисних споруд під літ. О, що належить на праві власності майновому поручителю ТОВ «Консолідація».

Одночасно, в додатковій угоді № 7 від 10.06.2011 р. сторони встановили обовязок ТОВ забезпечити укладання майновим поручителем ТОВ «Консолідація з Банком у день укладення цієї додаткової угоди, додаткову угоду № 1 до іпотечного договору № 7008 від 30.05.2007 р. щодо предмету іпотеки, визначеного у п. 1.5 в редакції цієї додаткової угоди.

Як свідчать матеріали справи 08.09.2012 р. між ТОВ «Консолідація» та ТОВ «Вілга-Нова», за згодою Банку, що не заперечується жодним із учасників судового процесу, укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу предмета іпотеки, який зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.09.2012 р. (а.с.101-102).

11.09.2012 р. з метою забезпечення зобовязань за вищезазначеним договором кредиту між Баком та ТОВ «Вілга-Нова» укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, зареєстрованим в реєстрі за № 5765 (далі договір іпотеки), за умовами якого останній забезпечує вимоги Банку, що випливають з договору кредиту з усіма підписаними угодами до нього.

Пунктом 1.2. договору визначено, що в забезпечення виконання зобовязань боржником за Кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку належне йому майно.

У п. 1.2.1. договору передбачено, що нерухоме майно яке перейде у власність іпотекодавця після належного оформлення та з моменту державної реєстрації майна, що стало власністю іпотекодавця, зокрема, цілісний майновий комплекс, який розташований в м. Києві по вул. Озерній, будинок 1, загальною площею 6203,70 кв.м.

Відповідно до п. 1.2.1. договору предметом іпотеки є цілісний майновий комплекс, який розташований в м. Києві по вул. Озерній, будинок 1, загальною площею 6203,70 кв.м., який складається з: адмінбудинку під літ. А, загальною площею 1486,20 кв.м.; виробничого корпусу під літ. Б, загальною площею 2483,90 кв.м.; гаражу під літ. В, загальною площею 1390,40 кв.м.; складу красок та мастил під літ. Г, загальною площею 482,10 кв.м.; складу металу під літ. Д, загальною площею 107,40 кв.м.; складу балонів під літ. Е, загальною площею 38,70 кв.м.; складу паливно-мастилльних матеріалів під літ. Ж, загальною площею 8,50 кв.м.; допоміжних споруд під літ. К, загальною площею 178,40 кв.м.; прохідної під літ. М, загальною площею 15,20 кв.м.; побутового приміщення під літ. Н, загальною площею 12,90 кв.м.; крім того: допоміжних приміщень під літ. З, допоміжних споруд під літ. Л., очисних споруд під літ. О.

Згідно п. 1.3. договору іпотеки, документи, що підтверджують майнові права іпотекодавця на предмет іпотеки: договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 08.09.2012 р., що зареєстрований в реєстрі за № 5646, укладений між ТОВ Консолідація та ТОВ Вілга Нова.

Відповідно до п. 1.3.1. договору іпотеки після оформлення встановленого законодавством документа про право власності іпотекодавця на майно, що є предметом іпотеки, але в будь-якому разі не пізніше ніж 28.09.2012 р. іпотекодавець за свій рахунок реєструє у встановленому законодавством порядку обтяження прав власника на майно та це майно продовжує бути предметом іпотеки відповідно до умов цього договору.

Згідно до витягу про державну реєстрацію прав № 35579812 від 21.09.2012 р., виданого КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна право власності на цілісний майновий комплекс за адресою: м. Київ, вул. Озерна, будинок 1 зареєстроване за ТОВ ВІЛГА НОВА - 21.09.2012 року.

Таким чином, договір іпотеки цього обєкту нерухомого майна, був укладений між Банком та ТОВ Вілга Нова - 11.09.2012 р., тобто за 10 днів до державної реєстрації права власності за останнім у встановленому законом порядку.

Задовольняючи позовні вимоги Компанії місцевий суд виходив з того, що сторонами при укладанні спірного договору порушено приписи ч. 1 ст. 5 Закону України Про іпотеку» щодо належності нерухомого майна іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, яку не було дотримано сторонами договору в момент його укладання, а тому дійшов до висновку про те, що за спірним договором іпотеки передано майнові права на нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця у майбутньому.

Однак, з такими висновками місцевого суду колегія суддів погодитися не може з огляду на наступне.

Згідно п. 1.2.1. договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно, яке перейде у власність іпотекодавця після належного оформлення та з моменту державної реєстрації майна.

На підставі ч. 2 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки також може бути й нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладання іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору.

Таким чином, колегія суддів вважає, що законодавець передбачив можливість передачі в іпотеку нерухомого майна, яке стане власністю іпотекодавця за умови підтвердження виникнення прав власності на предмет іпотеки у майбутньому.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що з урахуванням приписів ч. 2 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» обовязковою умовою передачі в іпотеку нерухомого майна, яке у майбутньому перейде у власність до іпотекодавця є документальне підтвердження виникнення такого права власності у майбутньому.

Ці висновки апеляційного суду ґрунтуються на вищевказаному законодавстві України та сформованій судовій практиці, зокрема, постанові Верховного Суду України від 29.11.2013 р. щодо перегляду постанови Вищого господарського суду України від 20.04.2010 р. у справі № 4/1878-09-52317, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 111-28 ГПК України є обовязковою для всіх судів України.

Як вбачається з матеріалів справи та вже зазначалось вище, 08.09.2012 р. між ТОВ «Консолідація» та ТОВ «Вілга-Нова», за згодою Банку, що не заперечується жодним із учасників судового процесу, укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу предмета іпотеки, а тому цей договір купівлі-продажу від 08.09.2012 р. є достатнім документальним підтвердженням виникнення права власності у ТОВ «Вілга-Нова» у майбутньому, оскільки для його виникнення у майбутньому необхідно було вжити лише заходи щодо державної реєстрації такого права, що й було в подальшому здійснено, зокрема, зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно - 21.09.2012 р. (а.с.101-102).

З матеріалів справи вбачається, що спірним договором іпотеки передбачено, що право власності на предмет іпотеки має бути зареєстровано за ТОВ «Вілга-Нова» у строк до 28.09.2012 р.

Згідно до витягу про державну реєстрацію прав № 35579812 від 21.09.2012 р., виданого КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, право власності на цілісний майновий комплекс за адресою: м. Київ, вул. Озерна, будинок 1 зареєстроване за ТОВ ВІЛГА НОВА - 21.09.2012 р., тобто у строки, встановлені в договорі іпотеки.

Таким чином, ТОВ «Вілга-Нова» повністю підтвердило документально виникнення права власності на предмет іпотеки у майбутньому. Більш того, ТОВ «Вілга Нова» виконало умови спірного договору іпотеки та зареєструвало право власності на предмет іпотеки (21.09.2012 р.) у встановлені договором іпотеки строки (до 28.09.2012 р.).

Посилання місцевого суду на ч. 6 ст. 3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у редакції, яка діяла на момент вчинення Договору іпотеки, що будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) вчиняються, якщо право власності чи інше речове право на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, як на підставу для задоволення позову Компанії є помилковими, оскільки Закон України «Про іпотеку» при регулюванні укладення та реєстрації іпотеки нерухомості є спеціальним законом по відношенню до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та дозволяє іпотеку нерухомості, право власності на яке виникне у іпотекодержателя після укладання договору іпотеки.

Крім того, Закон України «Про іпотеку» не регулює часові межі «одночасності», так як ч. 2 ст. 5 цього Закону дозволяє укладати договори іпотеки без реєстрації права власності на нерухомість та не зазначає час, на протязі якого право власності на таку нерухомість повинно бути зареєстровано.

При викладених обставинах колегія суддів вважає, що доводи позивача і висновки суду першої інстанції про недійсність договору іпотеки у звязку з порушенням в момент його укладення ст. 5 Закону України «Про іпотеку» в частині недодержання умови про належність нерухомого майна іпотекодавцю на праві власності є помилковими, оскільки до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 2 ст. 5 названого Закону, якою передбачено право передачі майна в іпотеку, право власності на яке виникне в майбутньому, внаслідок чого позовні вимоги Компанії про визнання недійсним з вищенаведених підстав, укладеного між ТОВ і Банком договору іпотеки від 11.09.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 5765 з встановленням способу та порядку виконання судового рішення шляхом зобов'язання Служби виключити запис № 37765288 з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 11.09.2012 р. та запис № 37765368 з Державного реєстру іпотек від 11.09.2014 р. та вчинення відповідних записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно задоволені бути не можуть, як безпідставні та необґрунтовані.

Задовольняючи позовні вимоги Компанії щодо зобовязання Заводу і Банку виключити із додаткової угоди № 7 від 10.06.2011 р. до кредитного договору про надання мультивалютної лінії з вільним режимом кредитування № 05/05/2007/840-К/269 від 25.05.2007 р. п. п. 1.5., 3.3.2. суд першої інстанції фактично змінив умови кредитного договору. В обґрунтування заявлених та задоволених названих вимог позивач і місцевий суд послалися лише на невідповідність майнового поручителя, яким на момент укладання кредитного договору дійсно було ТОВ «Консолідація», у звязку з чим суд першої інстанції дійшов до висновку про невідповідність умов основного зобовязання до укладених договорів іпотеки.

Але, і з такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки позивач не є стороною кредитного договору, виключення або не виключення названих пунктів кредитного договору жодним чином не впливає ані на права, ані на обовязки позивача та ТОВ «Вілга-Нова», так як на момент укладання кредитного договору та додаткових угод до нього майновим поручителем було ТОВ «Консолідація», що ніяким чином не суперечить нормам чинного законодавства та обставинам справи.

Крім того, умови кредитного договору, які визначають відмінних від позичальника майнових поручителів та предмет застави або іпотеки, що мають забезпечувати основне зобовязання, не тягнуть за собою будь-яких наслідків ні для позивача, ні для ТОВ «Вілга-Нова», а стосуються виключно правовідносин за кредитним договором між Заводом і Банком.

Також, нормами чинного законодавства не передбачений такий спосіб захисту права, як зобовязання сторін виключити окремі пункти із договору.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що кредитний договір та додатки до нього не відповідають чинному законодавству, порушують права та охоронювані законом інтереси позивача колегія суддів вважає, що позовні вимоги Компанії і в цій частині задоволені також бути не можуть.

Посилання скаржника на те, що місцевим судом порушені вимоги ст. 17 ГПК України та справа за підсудністю не передана на розгляд господарського суду м. Києва є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 15 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо. Справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача. Справи у спорах за участю кількох відповідачів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Так як, одним із належних відповідачів у справі є Завод місцем знаходження якого є адреса: м. Одеса, Старосінна площа, 1 та позивач за своїм вибором звернувся з відповідною позовною заявою до господарського суду Одеської області, то останній підставне вирішив спір по суті.

Оскільки, при ухваленні судового рішення місцевий суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи та його висновки не відповідають обставинам справи, то колегія суддів вважає за необхідне це рішення скасувати і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Компанії відмовити повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України при відмові у позові судові витрати по справі покладаються на позивача, тому останній і повинний нести витрати зі сплати судового збору за подання позову.

Так як, скарга Банку підлягає задоволенню, а останній звільнений від сплати судового збору за подання апеляції на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з позивача до Державного бюджету України підлягають стягненню 1218 грн. судових витрат зі сплати судового збору за розглянуту апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 99, 101 105 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Комерційний банк "НАДРА" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Одеської області від 16.04.2015 року у справі № 916/991/15-г скасувати.

У задоволенні позову Компанії "ТАНВЕРА ІНВЕСТМЕНТ ЛТД" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІЛГА НОВА", Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "НАДРА", Приватного акціонерного товариства "Перший лікеро-горілчаний завод", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві про визнання недійсним договору іпотеки № 5765 від 11.09.2012 р. та зобов'язання виконати певні дії відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Компанії "ТАНВЕРА ІНВЕСТМЕНТ ЛТД" до Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУ ДКСУ в Одеській області, код ЄДРПОУ отримувача: 38016923, банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011, № рахунку 2002, код бюджетної класифікації 22030001 "Судовий збір", символ звітності 206, код ЄДРПОУ суду 26016990): 1218 грн. - судових витрат зі сплати судового збору за розглянуту апеляційну скаргу.

Зобовязати господарський суд Одеської області видати відповідний наказ з зазначенням повних та необхідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Шевченко В.В.

Судді: Лисенко В.А.

ОСОБА_3