ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року Справа № 925/769/15

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi ОСОБА_1,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: не зявився,

представника відповідача: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Спеціалізованого комунального підприємства «Райліс»

(19616, Черкаська обл., Черкаський р-н., с.Яснозіря, вул.Гагаріна, 49),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаси Райснаб»

(55200, Миколаївська обл., м.Первомайськ, вул.Островського, 54),

про: стягнення 26927,48 грн., -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаси Райснаб» 26927,48 грн., з яких: 16199,20 грн. основного боргу, 1211,61 грн. пені, 8180,0 грн. збитків від інфляції та 1336,67 грн. 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачем в порушення умов Договору №07/12 від 01.03.2013 не була здійснена своєчасна оплата за поставлений товар у сумі 16199,20 грн., яка станом на день подання позову не була погашена відповідачем. У звязку з неналежним виконанням умов договорів, позивачем також нараховані пеня, 3% річних та збитки від інфляції.

07.07.2015 та 30.07.2015 від позивача до суду надійшли клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач відзив на позов не надав, представник у судове засідання не зявився, направлені на його адресу ухвали суду від 17.06.2015 та 14.07.2015 повернулись поштовим відділенням у звязку із закінченням терміну зберігання.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 29.05.2015 місцем реєстрації відповідача є Миколаївська обл., м.Первомайськ, вул.Островського, 54. Тобто, ухвали суду направлялись на правильну юридичну адресу відповідача (а.с.45, 46).

Відповідно до п.3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У судовому засіданні 17.08.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

01.03.2013 між сторонами було укладено Договір купівлі-продажу товарів №07/12, за умовами якого позивач зобовязався поставити відповідачу продукцію, у відповідності до його замовлення, а останній, в свою чергу, зобовязався оплатити отриману продукцію на умовах договору (п.1.1 Договору №07/12).

Пунктом 1.3 Договору №07/12 сторони погодили, що видаткова накладні (акти приймання-передачі) є документами, які засвідчують факт передачі товару, а також остаточно узгоджену сторонами назву, кількість, ціну (вартість) продукції.

В підтвердження фактів поставки відповідачу товару на загальну суму 16199,20 грн. позивачем надані суду копії товарно-транспортних накладних та специфікацій-накладних на відпуск лісоматеріалів необроблених від 26.06.2012, 18.07.2015, 23.07.2012 (а.с.13-22), які не містять відміток про прийняття товару відповідачем.

Ухвалою від 14.07.2015 суд зобовязав позивача надати суду довіреності на отримання відповідачем товарно-матеріальних цінностей (лісоматеріали у кількості 90,94 куб.м на загальну суму 16199,07 грн.) по специфікаціям-накладним та товарно-транспортним накладним від 26.06.2012, 18.07.2012 та 23.07.2012.

Станом на дату прийняття рішення вимоги суду позивачем виконані не були.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Господарський договір, як головна підстава виникнення договірних відносин, є основною правовою формою організації економічних відносин між рівноправними субєктами господарювання, при цьому, договір не є первинним документом, оскільки він свідчить лише про намір вчинити будь-які дії, але не підтверджує факт їх здійснення.

Відповідно до ст.ст.1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІV від 16.07.1999 (із змінами та доповненнями) (надалі Закон №996-ХІV) первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є саме первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.п.2.1, 2.2. 2.4, 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 (із змінами та доповненнями) (надалі - Положення), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. Первинні документи повинні мати такі обовязкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Таким чином, фактом підтвердження отримання товару або послуг є виключно первинні документи, які відображаються в регістрах бухгалтерського обліку відповідно до вимог діючого законодавства.

До первинних документів, які підтверджують виконання договору або наявність яких є обовязковою, згідно зі змістом договору купівлі-продажу (поставки) відносяться: накладні, акти приймання-передачі товару, специфікація, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, які свідчать про реальність здійснення операції.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до приписів ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно укладеного між сторонами Договору №07/12, постачальник (позивач у справі) зобовязався поставляти покупцеві продукції за цінами, в асортименті (по номенклатурі) і кількості узгоджених сторонами у накладних (актах приймання-передачі).

Дослідивши надані позивачем специфікації-накладні та товарно-транспортні накладні, суд встановив, що вона не містить посади і прізвища особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції з боку відповідача, особистого чи електронного підпису такої особи та печатки підприємства, що суперечить приписам Закону №996-ХІV та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, що позбавляє вказані документи доказової сили.

Довіреностей на отримання відповідачем товарно-матеріальних цінностей (лісоматеріали у кількості 90,94 куб.м на загальну суму 16199,07 грн. позивачем суду також не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у сумі 16199,07 грн. задоволенню не підлягають.

Оскільки позивачем не доведено суду факт поставки товару, то позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків від інфляції, 3% річних, пені та штрафу, нарахованих позивачем у звязку з несвоєчасною його оплатою, також задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст.49 ГПК України, судовий збір, у разі відмови у позові, підлягає покладенню не позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 821, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення оформлено у відповідності до ст.84 ГПК України

та підписано суддею 25 серпня 2015 року.

Суддя М.В.Мавродієва