ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.08.15 Справа № 904/4973/15

За позовом Прокурора Довгинцівського району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, м. Кривий Ріг Дніпропетровська область в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, м. Київ, державного підприємства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 27 154, 91 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

прокурор: Дидюк Н. О., службове посвідчення №001432 видане 27.08.2012

від позивача-1: не з`явився

від позивача-2: ОСОБА_2, довіреність №1527/01 від 06.04.2015

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор Довгинцівського району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (далі-Прокурор) в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (далі-Позивач-1) в особі Державного підприємства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" (далі-Позивач-2) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі-Відповідач) про стягнення 21 342,49 грн. за договором №1509 купівлі-продажу теплової енергії від 11.12.2013.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2015 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

В обґрунтування своїх позовних вимог Прокурор посилається на невиконання Відповідачем вимог діючого законодавства та умов згаданого договору, а саме - порушення строків оплати за спожиту теплову енергію за період грудень 2013 року - квітень 2015 року включно. У підтвердження своїх позовних вимог Прокурор надав суду Договір №1509 купівлі-продажу теплової енергії з додатками, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за вказаний вище період.

07.07.2015 Прокурор надав заяву №41-3192вих15 від 30.06.2015 про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позовні вимоги були збільшені до 27 154,91 грн., а саме 14 353,52 грн. - основного боргу, 4 383 грн. 12 коп. - пені, 1 004 грн. 70 коп. - 7% штрафу, 356 грн. 00 коп. - 3% річних, 7 057 грн. 57 коп. - інфляційних втрат. Заява про збільшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду, відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

15.07.2015 Позивач-1 подав до господарського суду письмові пояснення №17/1494 від 08.07.2015, в яких просив суд позовні вимоги задовольнити.

В судових засіданнях 07.07.2015 та 06.08.2015 розгляд справи був відкладений на 06.08.2015 та 20.08.2015 відповідно, у звязку з необхідністю отримання додаткових доказів.

04.08.2015 Відповідач подав до господарського суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в стягненні пені, зменшити розмір штрафу на 90%, а також просив розстрочити виконання рішення строком на один рік зі сплатою щомісячно рівними частинами. Суд долучив відзив Відповідача на позов та додані до нього документи до матеріалів справи.

За клопотанням Прокурора від 06.08.2015, ухвалою господарського суду від 06.08.2015, відповідно до вимог статті 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору на 15 днів - до 24.08.2015.

Прокурор в судове засідання зявився, 20.08.2015 подав до господарського суду заперечення на відзив, з урахуванням яких в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Позивач-2 в судовому засіданні позовні вимоги Прокурора підтримав, просив суд позов задовольнити. 06.08.2015 надав докази часткової сплати Відповідачем заборгованості після подачі даного позову Прокурором, а саме в сумі 1 179,35 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку за 09.07.2015 (а.с. 95).

Позивач-1 - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України - у призначені на 07.07.2015, 06.08.2015 та 20.08.2015 судові засідання не з'явився, пояснень щодо причин неприбуття в судове засідання не надходило, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином; 15.07.2015 подав до господарського суду письмові пояснення, в яких позовні вимоги прокурора підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання, призначені на 07.07.2015, 06.08.2015, 20.08.2015 не з'явився, про причини не прибуття не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, вимоги ухвал господарського суду Дніпропетровської області не виконав.

В судовому засіданні 20.08.2015 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення Прокурора, представника Позивача-2, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2013 між Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" (далі-Продавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі-Споживач) був підписаний Договір №1509 купівлі-продажу теплової енергії (далі-Договір), відповідно до пункту 1.1 якого Продавець бере на себе зобовязання постачати Споживачеві теплову енергію в потрібних обсягах, а Споживач зобовязується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими згідно чинного законодавства тарифами (цінами) в терміни, передбачені Договором.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що теплова енергія постачається Споживачу в обсягах, визначених в Додатку 1 до Договору, що є його невідємною частиною, на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - в період опалювального періоду;

- гаряче водопостачання - протягом року (за наявності виділеного обєму природного газу).

Розрахунки за теплову енергію, що споживається Споживачем, проводяться в грошовій формі за розрахунковий період, відповідно до тарифів, встановлених згідно чинного законодавства України. Розрахунковим періодом є розрахунковий місяць (п.п. 6.1, 6.2 Договору).

Згідно з пунктом 6.3 Договору, оплата за теплову енергію здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами відповідно до тарифів, встановлених згідно чинного законодавства України, шляхом 30 відсоткової попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 днів до початку здійснення споживання. Решта 70 відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується Споживачем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли при цьому від Споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості Споживача за Договором. Остаточний розрахунок за фактично спожиту Споживачем теплову енергію здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем споживання теплової енергії.

Відповідно до пункту 10.1 Договору, він набуває чинності з моменту фактичного надання послуг з теплопостачання та діє до 31.12.2014, з урахуванням частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії Договору не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 10.3 Договору).

Виходячи з наданих Прокурором Договору, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), які містяться в матеріалах справи (а.с. 30-56, 73), Відповідачем в період з грудня 2013 року по квітень 2015 року було одержано теплової енергії, з урахуванням часткових оплат, загальною вартістю 14 353,52 грн. з ПДВ, у звязку з несплатою якої Прокурор і звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Також, як вказувалось вище, Позивач-2 04.08.2015 подав до господарського суду докази оплати Відповідачем суми в розмірі 1 179,35 грн., що підтверджується банківською випискою про сплату вказаної суми (а.с. 95).

Пунктом 1-1 частини1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з частиною 3 пункту 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Враховуючи те, що Відповідачем частково здійснена оплата заборгованості в сумі 1 179,35 грн. після подачі відповідного позову, провадження в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 1 179,35 грн. підлягає припиненню на підставі п. 1-1. ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у звязку з відсутністю предмету спору.

Таким чином, станом на час розгляду справи судом, заборгованість Відповідача перед Позивачем-2 по сплаті за отримані послуги з теплопостачання, становить суму в розмірі 13 174,17 грн.

Станом на час розгляду справи судом, доказів сплати суми в розмірі 13 174,17 грн. сторонами суду не надано.

В силу ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов укладеного договору. Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, є порушенням зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню в сумі 13 174,17 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

В зв'язку з порушенням Відповідачем строків оплати за одержану теплову енергію, Позивач-2 нарахував 3% річних в сумі 356,00 грн. за загальний період прострочення з 21.01.2014 року 25.06.2015, та інфляційні втрати в сумі 7 057,57 грн. за загальний період прострочення лютий 2014 року - травень 2015 року.

Враховуючи, що Прокурором та Позивачем-2 доведено шляхом надання належних доказів, що Відповідачем допущено порушення строків розрахунків за отриману теплову енергію, перевіривши здійснений Позивачем-2 розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню, а саме: підлягають стягненню 3% річних в сумі 356,00 грн. та інфляційні втрати в сумі 7 057,57 грн.

Згідно з п. 7.3 Договору, за порушення строків сплати Споживачем за отриману теплову енергію з нього стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцяти) днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної суми. Період, за які нараховуються штрафні санкції, становить 3 роки. Строк позовної давності, щодо стягнення штрафних санкцій встановлено сторонами у три роки.

Позивач-2 нарахував 4 383,12 грн. - пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за загальний період прострочення з 21.01.2014 по 25.06.2015, та 1 004,70 грн. - 7% штрафу (7% від суми заборгованості).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п.6 ст.231 Господарського кодексу України).

Положеннями ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи, що Прокурором доведено шляхом надання належних доказів, що Відповідачем допущено порушення строків оплати за отримані послуги теплопостачання, перевіривши здійснений Позивачем розрахунок пені, 7% штрафу, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю, а саме підлягають стягненню 4 383,12 - пені, 1 004,70 грн. - 7% штрафу.

За наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково зі стягненням з Відповідача на користь Позивача-2 заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 13 174,17 грн. - основного боргу, 4 383,12 - пені, 1 004,70 грн. - 7% штрафу, 356,00 грн. - 3% річних, 7 057,57 грн. - інфляційних втрат. В частині позовних вимог щодо стягнення 1 179,35 грн. - провадження у справі підлягає припиненню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі підлягають стягненню з Відповідача в дохід Державного бюджету України.

Що стосується викладених у відзиві Відповідача прохання зменшення розміру штрафу на 90% та розстрочення виконання рішення строком на один рік з підстав скрутного фінансового стану Відповідача, то господарський суд не вбачає підстав для задоволення таких зменшення та розстрочки, оскільки останнім не доведено суду належними засобами доказування наявність існування скрутного становища, а саме Відповідачем не подано жодного доказу в підтвердження обставин, на які він посилається.

Також, Відповідач у відзиві на позов просить суд відмовити в задоволенні до стягнення суми пені посилаючись на не встановлення її розміру умовами Договору, однак господарський суд не вбачає підстав для врахування вказаних доводів Відповідача, з огляду на наступне.

Пунктом 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Так, нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу передбачено статтею 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв", статтею 36 Закону України "Про телекомунікації", статтею 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій". У таких випадках нарахування пені здійснюється не за Законом України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов'язань", а на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини. Наведене не виключає можливості покладення на боржника також і відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України за невиконання грошового зобов'язання.

Так, згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій", суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Отже, розмір пені, розрахований Позивачем-2 з урахуванням обмеження, встановленого умовами Договору в розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, є меншим, ніж розмір пені, передбачений спеціальною нормою закону в якості відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобовязання.

Керуючись ст.ст.1, 33, 43, 44, 49, п.1-1 ч.1 ст.80, ст.ст.82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (50048, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Донецька, 7-1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1, ) 13 174,17 грн. - основного боргу, 4 383 грн. 12 коп. - пені, 1 004 грн. 70 коп. - 7% штрафу, 356 грн. 00 коп. - 3% річних, 7 057 грн. 57 коп. - інфляційних втрат.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (50048, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Донецька, 7-1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) в дохід державного бюджету України (одержувач - Управління Державної Казначейської Служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, , банк одержувача - відділення банку ГУДКУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, р/р 3005, КБКД 22030001, призначення платежу: судовий збір, код ЄДРПОУ суду 03499891) 1 827,00 грн. - судового збору.

Видати накази.

В частині позовних вимог щодо стягнення 1 179,35 грн. основного боргу - провадження у припинити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 21.08.2015.

Суддя ОСОБА_3