ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2015 р. Справа № 911/2623/15

За позовом Публічного акціонерного товариства Кредобанк

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 20 519,36грн

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача ОСОБА_2 (договір №17-10/01 від 17.10.2014);

від відповідача не зявився

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство Кредобанк (далі ПАТ Кредобанк) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1П.) про стягнення 20 519,36грн, у т.ч.:

- 17 223,03грн основного боргу;

- 775,04грн процентів за січень-червень 2015 року;

- 0,56грн комісії за адміністрування кредиту за січень 2015 року;

- 2412,18грн пені за період з 26.01.2015 по 04.05.2015 за прострочення повернення кредиту;

- 108,55грн пені за період з 26.01.2015 по 04.05.2015 за прострочення повернення процентів.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобовязань за договором №9 від 21.01.2014 про надання овердрафту в частині повернення грошових коштів, сплати процентів та комісії у встановлений договором строк (а.с.2-6).

Відповідач у справі ФОП ОСОБА_1 відзиву по суті заявлених вимог не надав.

Розгляд зазначеної справи здійснено без участі представника відповідача, враховуючи наступне:

- копія ухвали господарського суду Київської області від 26.06.2015 про порушення провадження у даній справі направлена відповідачу за адресою, вказаною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 30.06.2015 (а.с.35-36), повернута до суду з довідкою відділення звязку, у якій причиною повернення вказано: «за закінченням терміну зберігання» (а.с.38-41);

- копія ухвали господарського суду Київської області від 10.08.2015 про відкладення розгляду справи направлена за тією ж адресою відповідача, що підтверджується відміткою на зворотному боці ухвали (а.с.68-69, зворот), і яка відповідає адресі, зазначеній у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 30.06.2015 (а.с.73);

- клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило;

- матеріалів справи достатньо для вирішення спору по суті.

В судовому засідання 25.08.2015 представник позивача приймав участь у режимі відеоконференції відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 14.08.2015 (а.с.66-67).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

17.01.2014 між ПАТ Кредобанк (далі банк) та ФОП ОСОБА_1 (далі - клієнт) укладено договір № 837 банківського рахунку (а.с.19-22), на підставі якого банком відкрито клієнту поточний рахунок № 837.

21.01.2014 між ПАТ Кредобанк (далі банк) та ФОП ОСОБА_1 (далі позичальник) укладено договір №9 про надання овердрафту (далі договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами вказаного договору банк зобовязується надати позичальнику овердрафт, тобто надати у його власність грошові кошти у національній валюті для оплати наданих ним розрахункових документів, у разі недостатності коштів на його поточному рахунку в межах встановленого ліміту заборгованості у розмірі та на умовах, обумовлених вказаним договором, а позичальник зобовязується повернути його, сплатити проценти та комісії за користування ним.

Так, відповідно до умов вказаного договору банком надається овердрафт на таких умовах:

- максимальний ліміт заборгованості 20 000,00грн (п. 2.1);

- процентна ставка - 28,00% річних (п. 2.2);

- комісія за надання овердрафту - 0,05% у місяць (п. 2.3.3);

- строк до 20.01.2015 (п.2.4);

- пеня за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за договором 0,03% за кожен день від простроченої/несплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, за весь час прострочення (п. 2.6).

Відповідно до п. 2.8 договору підставою надання банком овердрафту є подання позичальником в банк розрахункових документів на суму, що перевищує залишок коштів на його поточному рахунку.

Згідно п. 2.9 договору, датою надання овердрафту вважається дата виникнення на поточному рахунку позичальника дебетового сальдо (проведення платежів понад залишок коштів на поточному рахунку).

Умовами договору визначено, що проценти за користування овердрафтом нараховуються щоденно на суму заборгованості по овердрафту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно 360 днів у році) за ставкою, зазначеною в п. 2.2 вказаного договору, з урахуванням строку користування овердрафтом, з моменту надання овердрафту, зокрема, до терміну, вказаного у п. 3.4 (п. 3.2.1 договору).

Як визначено п. 3.3 договору позичальник сплачує проценти/комісії при надходженні коштів на його поточний рахунок, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані проценти/комісії.

Відповідно до п. 4.1 договору, позичальник зобовязаний повернути банку овердрафт у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені вказаним договором та/або додатками до нього.

Згідно п. 10.1 договору, він набуває чинності з дня підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобовязань.

Як встановлено судом, відповідно до умов договору позивачем надавались відповідні грошові кошти шляхом оплати наданих ним розрахункових документів у разі недостатності коштів на його поточному рахунку №837, що підтверджується виписками з рахунку (а.с.24-27, 52-55).

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем зобовязань в частині повернення кредиту, сплати процентів, комісії, а також застосування до відповідача відповідальності встановленої договором та чинним законодавством України за порушення відповідних зобовязань.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як визначено ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

В силу ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Як встановлено судом, датою остаточного повернення кредиту є 20.01.2015 (п.2.4 договору), однак, взяті на себе зобовязання з повернення кредиту у розмірі 17 223,03грн у встановлений договором строк відповідачем не виконано.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивач звертався до відповідача з вимогою від 24.04.2015, відповідно до якої вимагав сплатити 17223,03грн заборгованості по кредиту, 775,04грн заборгованості по процентам та 0,56грн заборгованості з комісії, що підтверджується описом вкладення від 24.04.2015 (а.с.23, зворот).

Проте, вказана вимога залишена без відповіді та задоволення.

Оскільки під час розгляду справи по суті відповідачем не надано доказів виконання зобовязань в частині повернення кредиту, хоча строк виконання таких зобовязань настав, вимоги про стягнення основної заборгованості у розмірі 17 233,03грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вимоги позивача в частині стягнення 775,04грн заборгованості по процентам та 0,56грн заборгованості за адміністрування кредитом є мотивованими та підлягають задоволенню, оскільки строк сплати таких процентів настав, а розрахунок процентів відповідає умовам, які визначені договором та підтверджується виписками з рахунку.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про з відповідача 2412,18грн пені за період з 26.01.2015 по 04.05.2015 за прострочення повернення кредиту та 108,55грн пені за період з 26.01.2015 по 04.05.2015 за прострочення повернення процентів.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України).

Згідно п. 6.1 договору, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань банк має право стягнути з позичальника пеню у розмірі, визначеному п. 2.6 договору.

З наданого позивачем розрахунку (а.с.29) вбачається, що пеня нарахована ним за період з 26.01.2015 по 04.05.2015 на заборгованість відповідача за кредитом та за процентами з дотриманням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України.

Враховуючи те, що наданий позивачем розрахунок пені є арифметично вірним, вимоги про стягнення 2412,18грн пені, нарахованої за прострочення повернення кредитних коштів, та 108,55грн пені, нарахованої за прострочення сплати процентів, є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у розмірі 1827,00грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Кредобанк заборгованість за договором №9 про надання овердрафту у розмірі 20 519,36грн (з яких: 17 223,03грн заборгованість за кредитом, 775,04грн заборгованість за процентами, 0,56грн комісії за адміністрування кредиту, 2412,18грн пені за прострочення повернення кредиту, 108,55грн пені за прострочення сплати процентів), а також 1827,00грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28.08.2015

Суддя Ейвазова А.Р.