ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 серпня 2015 р. Справа № 903/514/15

за позовом державного підприємства Любомльське лісове господарство, м. Любомль, Волинської області

до відповідача 1: приватного підприємства Канц-Лідер, м. Київ

до відповідача 2: публічного акціонерного товариства акціонерний банк Укргазбанк, м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: другий відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, м. Луцьк

про визнання права власності на транспортні засоби та звільнення їх з під арешту

Суддя Вороняк А.С.

при секретарі судового засідання Чорному С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №б/н від 14.07.2014р.

від відповідача 1: н/з

від відповідача 2: н/з

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: н/з

Права та обовязки розяснені відповідно до ст.ст.20, 22 Господарського процесуального кодексу України(далі - ГПК України).

Відводу складу суду не заявлено.

Клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: державне підприємство Любомльське лісове господарство звернулося з позовом до приватного підприємства Канц-Лідер, публічного акціонерного товариства акціонерний банк Укргазбанк, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору другий відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про визнання права власності на транспортні засоби та звільнення їх з під арешту, а саме:

- автомобіль ЗІЛ 131, реєстраційний № НОМЕР_1, обладнаний маніпулятором WE 6700, № шасі 838467;

- автомобіль ЗІЛ 131, реєстраційний № НОМЕР_2, обладнаний маніпулятором WE 6700, № шасі 516640.

Позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу транспортних засобів №01-КЛ-1306/3 від 25.06.2013р., акта прийому-передачі транспортних засобів від 27.06.2013р. ДП Любомльське лісове господарство отримало від ПП Канц-Лідер спірне майно. Позивач у звязку із скрутним фінансовим становищем своєчасно не здійснив перереєстрацію спірних транспортних засобів. У ході подальшого проведення роботи з перереєстрації спірного майна стало відомо, що головним виконавцем другого ВДВС Луцького МУЮ прийнято постанову від 17.11.2014р. про його арешт та оголошено заборону на відчуження.

Позивач підтверджує право власності на спірні транспортні засоби наступним доказами: договором купівлі-продажу транспортних засобів №01-КЛ-1306/3 від 25.06.2013р., актом прийому-передачі транспортних засобів від 27.06.2013р., видатковими накладними №КЛ-0000662 від 27.06.2013р., № КЛ-0000662 від 27.06.2013р., свідоцтвами про реєстрацію спірних транспортних засобів, протоколом про зарахування зустрічних позовних вимог від 10.07.2013р., податковими накладними.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 14.05.2015р. за вказаним позовом було порушено провадження, а справу призначено до розгляду на 27.05.2015р. та зобов'язано сторони та третю особу надати суду ряд документів, необхідних для об'єктивного розгляду справи по суті.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 27.05.2015р. розгляд справи відкладено на 10.06.2015р. через незявлення в судове засідання представників позивача, відповідача та третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, явка яких була визнана обовязковою, неподання сторонами та третьою особою всіх витребуваних судом документів, необхідність зясування всіх істотних обставин справи, повторного витребування доказів.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 10.06.2015р. розгляд справи відкладено на 24.06.2015р. через залучення до участі у справі в якості відповідача 2 - публічного акціонерного товариства акціонерний банк Укргазбанк, неподання відповідачем 1 витребуваних судом документів, необхідність зясування всіх істотних обставин справи, повторного витребування доказів та витребування нових доказів.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 24.06.2015р. розгляд справи відкладено на 08.07.2015р. через неявку у судове засідання представника відповідача 1, неподання відповідачами витребуваних судом документів, необхідність зясування всіх істотних обставин справи та повторного витребування доказів.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 08.07.2015р. розгляд справи відкладено на 05.08.2015р. через неявку у судове засідання представника відповідача 1, неподання останнім витребуваних судом документів, необхідність зясування всіх істотних обставин справи та повторного витребування доказів.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 05.08.2015р. розгляд справи відкладено на 19.08.2015р. через неявку у судове засідання представників відповідачів та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, неподання відповідачем 1 витребуваних судом документів, необхідність зясування всіх істотних обставин справи, повторного витребування доказів та наданням нових доказів.

Представник позивача в судовому засіданні 19.08.2015р. позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити.

Відповідач 2 у судове засідання 19.08.2015р. не зявився, причин не явки не повідомив, компетентного представника в судове засідання 19.08.2015р. не направили, проте був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №252 від 12.08.2015р..

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - другий відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції компетентного представника в судове засідання 19.08.2015р. не направили, причин не явки не повідомили.

Відповідач 1 вимог ухвал суду від 10.06.2015р., від 24.06.2015р., від 08.07.2015р. та від 05.08.2015р. не виконав, компетентного представника в судове засідання 19.08.2015р. не направив, витребуваних ухвалами суду документів не надав, ухвала господарського суду від 05.08.2015р. повернулася суду із позначкою за закінченням терміну зберігання. Дана ухвала була надіслана відповідачу 1 на адресу зазначену у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців(станом на 26.05.2015р.) а саме: 04053, м. Київ, Шевченківський район, вул. Обсерваторна, 23.

В разі якщо ухвалу у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду(пп.3.9.1. п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р.).

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ст.87 ГПК України.

На підставі викладеного суд вважає, що вжив усіх необхідних заходів для повідомлення сторін та третіх осіб про час слухання справи та з урахуванням вимог ст.69 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

встановив:

25.06.2013р. між приватним підприємством Канц-Лідер та державним підприємством Любомльське лісове господарство укладено договір купівлі-продажу транспортних засобів №01-КЛ-1306/3 (далі - Договір)(а.с.15-16).

Згідно п.1.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, продавець зобовязується передати у власність покупця транспортні засоби, а саме: автомобіль ЗІЛ 131, реєстраційний № НОМЕР_1, обладнаний маніпулятором WE 6700, № шасі 838467 та автомобіль ЗІЛ 131, реєстраційний № НОМЕР_2, обладнаний маніпулятором WE 6700, № шасі 516640, а покупець зобовязаний прийняти та оплатити товар, на умовах передбачених цим Договором.

Згідно п.2.1 Договору загальна вартість товару становить 398165 грн., в т.ч. ПДВ 66361 грн..

Згідно п.2.2 Договору покупець сплачує вартість товару, шляхом безготівкового перерахунку коштів на рахунок продавця протягом 10 календарних днів з дати підписання даного Договору.

Згідно п.2.4 Договору при здійсненні розрахунків сторони можуть застосувати будь-яку іншу форму розрахунків, не заборонену чинним законодавством, в т.ч. зарахування однорідних зустрічних вимог.

Згідно п.3.1 Договору право власності на товар переходить до покупця після повної оплати вартості товару та підписання акту прийому передачі товару та виконання покупцем умов п.2.2 цього Договору.

Згідно акту прийому-передачі транспортних засобів від 27.06.2013р. спірне майно було передано відповідачем 1 позивачу(а.с.17).

10.07.2013р. між ПП Канц-Лідер та ДП Любомльське лісове господарство було складено протокол про зарахування зустрічних однорідних вимог(далі - Протокол)(а.с.35).

Згідно п.1 Протоколу сторони домовились про повне припинення грошових зобовязань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, що випливають з наступних договорів:

а) договір №05-КЛ-1205 від 03.05.2012р. оренди транспортних засобів, станом на 09.07.2013р. ПП Канц-Лідер є боржником, ДП Любомльське лісове господарство кредитором при виконанні грошового зобовязання в сумі 37009,61 грн.

б) договір №01-КЛ-1203/5 від 01.03.2012р. поставки лісопродукції, станом на 09.07.2013р. ПП Канц-Лідер є боржником, ДП Любомльське лісове господарство кредитором при виконанні грошового зобовязання в сумі 361155,95 грн.

в) договір №01-КЛ-1306/3 від 25.06.2013р. купівлі-продажу транспортних засобів, станом на 09.07.2013р. ДП Любомльське лісове господарство є боржником, ПП Канц-Лідер кредитором при виконанні грошового зобовязання в сумі 398165,56 грн. в т.ч. ПДВ 66361 грн..

Розмір взаємних вимог, які погашаються склав 398165,56 грн..

З моменту підписання даного Протоколу сторони не зобовязані за вказаними вище договорами.

Проведення операції по договору купівлі-продажу №01-КЛ-1306/3 від 25.06.2013р., щодо автомобіля ЗІЛ 131, реєстраційний № НОМЕР_1, №шасі 838467 та автомобіля ЗІЛ 131, реєстраційний № НОМЕР_2, № шасі 516640 стверджується податковими накладними №285 від 27.06.2013р., №286 від 27.06.2013р., наявних в списку отриманих податкових накладних(а.с.39-42).

Регулювання відносин, що виникають у зв'язку із набуттям, здійсненням права власності на майно та його захистом здійснюється Конституцією України, Господарським кодексом України(далі ГК України), Цивільним кодексом України(далі - ЦК України), іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 203 ГК України передбачено припинення господарського зобов'язання зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування, для чого достатньо заяви однієї сторони.

Із аналізу наведених норм вбачається, що зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобовязань, в одному з яких одна сторона є кредитором, а інша боржником, а в другому навпаки (боржник у першому зобовязанні є кредитором у другому).

Оскільки зобовязання сторін за договорами №05-КЛ-1205 від 03.05.2012р. оренди транспортних засобів, №05-КЛ-1205 від 03.05.2012р., №01-КЛ-1306/3 від 25.06.2013р. купівлі-продажу транспортних засобів є грошовими, суд дійшов висновку про однорідність вимог, що виникли на їх підставі. Однорідність цих вимог випливає із їх юридичної природи і матеріального змісту та не залежить від підстав виникнення зобовязань.

Згідно ст.601 ЦК України зобов'язання припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги; зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Таким чином, зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин, є волевиявленням суб'єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин.

Згідно ст.602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних однорідних вимог, зокрема: про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відтак, випадки недопустимості зарахування зустрічних вимог, передбачених статтею 602 ЦК України, за даних обставин відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку про можливість зарахування зустрічних однорідних вимог між позивачем та відповідачем 1, оскільки Договором передбачена можливість такого зарахування, відбулося волевиявлення між субєктами правочину, спрямоване на настання раавових наслідків у межах двосторонніх відносин, а Закон не містить прямої заборони стосовно подібних розрахунків.

Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного суду України від 24.06.2015р. у справі 3-255гс15.

Отже спірне майно перейшло до ДП Любомльське лісове господарство за відплатним договором купівлі-продажу транспортних засобів №01-КЛ-1306/3 від 25.06.2013р..

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1-3 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1-3 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач довів та підтвердив своє право власності на спірні транспортні засоби на яке постановою головного державного виконавця другого ВДВС Луцького МУЮ від 17.11.2014р. накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів визначено визнання права.

Згідно ст.392 ЦК України власник, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.52 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно ч.1 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Крім того, відповідно до п.5 та п.9.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", відповідачами у справах про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту за позовами осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбаченим законом, є стягувач (особа, в інтересах якої накладено арешт) і боржник. Орган Державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, позивачем у справі про звільнення майна з-під арешту є особа, відносно якої на момент порушення справи є припущення, що вона є носієм суб'єктивного права (власник та правомірний володілець майна), а належними відповідачами - є боржник та стягувач, тобто, особа в інтересах якої накладено арешт на майно.

Оскільки в рамках виконавчого провадження №45484407 про стягнення боргу з ПП Канц-Лідер накладено арешт та оголошено заборону на відчуження на спірне майно(транспортні засоби), які належать не боржнику(відповідач 1), а ДП Любомльське лісове господарство, вимога позивача про зняття арешту з вказаного майна є законною та обгрунтованою.

Судом не приймаються твердження відповідача 2 (подані 08.07.2015р. ) про те, що позивачем не підтверджено переходу права власності на спірне майно, оскільки не здійснено оплати вартості товару, що визначено в п.3.1 договору №01-КЛ-1306/3 від 25.06.2013р. купівлі-продажу транспортних засобів, оскільки між позивачем та відповідачем 1(10.07.2013р.) відбулося зарахування зустрічних однорідних вимог, що не заборонено в даній ситуації.

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що предявляються до доказів, визначені ст.34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Беручи до уваги вищевикладене, зарахування зустрічних однорідних вимог за наявності умов встановлених ст.601 ЦК України та відсутності обставин передбачених ст.602 ЦК України, за яких зарахування зустрічних вимог не допускається, господарський суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про підставність та обґрунтованість предявленого позивачем до відповідачів позову, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, а саме визнати за ДП Любомльське лісове господарство право власності на спірне майно, а також зняти арешт з останнього.

Згідно ч.9 ст. 34 ЗУ «Про дорожній рух» власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Враховуючи вищевикладене та задовольняючи позовні вимоги ДП Любомльське лісове господарство, як обґрунтовані, судовий збір по справі суд покладає на позивача, оскільки недотримання саме позивачем вимог Закону України "Про дорожній рух" щодо перереєстрації спірних транспортних засобів за останнім призвело до накладення на них арешту головним державним виконавцем другого ВДВС Луцького МУЮ та звернення з даним позовом до суду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати за державним підприємством Любомльське лісове господарство право власності на наступні транспортні засоби:

- автомобіль ЗІЛ 131, реєстраційний № НОМЕР_1, обладнаний маніпулятором WE 6700, № шасі 838467;

- автомобіль ЗІЛ 131, реєстраційний № НОМЕР_2, обладнаний маніпулятором WE 6700, № шасі 516640.

3. Зняти арешт з наступних транспортних засобів:

- автомобіль ЗІЛ 131, реєстраційний № НОМЕР_1, обладнаний маніпулятором WE 6700, № шасі 838467;

- автомобіль ЗІЛ 131, реєстраційний № НОМЕР_2, обладнаний маніпулятором WE 6700, № шасі 516640.

Повний текст рішення складено

25.08.2015

Суддя А. С. Вороняк