УХВАЛА

19.08.2015Справа № 910/12232/15

За заявою Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Національної академії наук України»

Про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.15. у справі № 910/12232/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лікар»

До Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М.

Амосова Національної академії наук України»

Про стягнення 1 536 529,56 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Стадний Д.С. - представник за довіреністю № 10 від 19.02.15.

Від відповідача (заявника): не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.15. у справі № 910/12232/15 позов задоволено повністю та стягнуто з Державної установи "Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Національної академії наук України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лікар» 990 000,00 грн. основного боргу, 504 461,34 грн. збитків від інфляції, 42 068,22 грн. 3% річних, 30 730,58 грн. витрат по сплаті судового збору.

17.07.15. до Господарського суду міста Києва через відділ діловодства від Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Національної академії наук України» надійшла заява про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.15. у справі № 910/12232/15 до 01.03.16.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.07.15. розгляд заяви Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Національної академії наук України» про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.15. у справі № 910/12232/15 призначено до розгляду на 19.08.15. о 12-40.

Представник відповідача (заявника) в судовому засіданні 19.08.15. не з'явився, але 05.08.15. через відділ діловодства Господарського суду м. Києва подав заяву про залишення без розгляду заяви про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.15. у справі № 910/12232/15.

Суд розглянув подану заяву відповідача (заявника) в судовому засіданні 19.08.15., та дійшов висновку про відмову в її задоволенні, оскільки нормами Господарського процесуального кодексу не передбачено такої процесуальної дії, як залишення заяви про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.15. у справі № 910/12232/15 без розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні 19.08.15. в усній формі заперечує проти задоволення вищевказаної заяви, та просив суд відмовити в її задоволенні.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, встановив:

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому цим Кодексом та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Таким чином, ухвала про відстрочку виконання судового рішення може бути винесена судом лише у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим.

При цьому, такі виняткові обставини визначаються судом з огляду на матеріали справи, у тому числі подані стороною докази на обґрунтування такої заяви.

Згідно з вказівками, що містяться в постанові пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.12. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Вищезазначені норми визначають процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. Проте, нормами чинного законодавства, зокрема Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому, суд оцінює докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України і лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право відстрочити виконання рішення чи постанови.

Заява обґрунтована тяжким фінансовим станом заявника, та відсутністю обігових коштів на рахунку для погашення заборгованості за рішенням Господарського суду м. Києва від 07.07.15. у справі № 910/12232/15.

Проте, відповідачем (заявником) не подано суду жодних належних доказів того, що фінансування останнього покращиться та буде здійснюватись без затримки, а результати господарської діяльності будуть позитивними, та що відстрочення наявної заявника заборгованості забезпечить виконання рішення суду і у майбутньому надасть можливість заявнику акумулювати необхідну грошову суму на виконання рішення без створення ризику визнання його банкрутом.

Суд звертає увагу на те, що за змістом ст. 121 ГПК України тяжкий фінансовий стан відповідача на є підставою для розстрочки виконання рішення суду.

Господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконання рішення у встановлений строк, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено, що відстрочка виконання рішення суду сприятиме як можливості продовження господарської діяльності заявника, так і зробить реальною можливість отримання боргу позивачем, та не зашкодить матеріальним інтересам та фінансовому стану останнього.

Крім того, суд відзначає, що обставини, на які посилається боржник як на підставу надання відстрочки виконання рішення не є винятковими (вказана правова позиція викладена в постановах ВГСУ від 12.03.13. у справі № 16/17-1265-2011 та № 12/5026/2408/2011 від 27.03.13.).

Приписами ч. ч. 1, 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Розглянувши мотиви поданої заяви, врахувавши матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини боржника у виникненні спору, дослідивши наявні докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Національної академії наук України про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.15. у справі № 910/12232/15.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Державній установі «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Національної академії наук України в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.15. у справі № 910/12232/15.

Суддя Т.М. Ващенко