РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2015Справа №910/18089/15

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» в особі Одеської філії

до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»

про відшкодування шкоди в порядку регресу 7 053, 83 грн

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» в особі Одеської філії (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (надалі - відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 7 053, 83 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2015 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/19089/15.

29.07.2015 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист з інформацією на судовий запит стосовно страхового полісу № АС/3854144.

Представники сторін у судове засідання 25.08.2015 не з'явилися, однак представником позивача подано всі необхідні документи на виконання ухвал суду, а також заявлено клопотання про розгляд справи без його участі, яке судом задоволено.

Ухвали у даній справі надсилалися сторонам на їх адреси місцезнаходжень, які відповідають відомостям, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а відтак, в силу ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, сторони вважаються повідомлені про дату, час і місце належним чином.

Крім того, в матеріалах справи містяться повідомлення про вручення, зокрема, представникові відповідача поштових відправлень суду завчасно.

Однак, відповідач в жодне судове засідання свого повноважного представника не направив, обґрунтованих письмових пояснень із зазначенням поважних причин неявки його представника у судові засідання до суду не подав, правом, наданим ст. 59 ГПК України, не скористався, відзиву на позов від останнього до суду не надійшло, а тому, відповідно до положень ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 25.08.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши представника позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, судом встановлено наступне.

11.06.2013 між позивачем та Лук'яном Сергієм Григоровичем був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «Програма D» № ОФ-05-1-003434 (надалі - договір), відповідно до якого застраховано майнові інтереси, що не суперечать закону, пов'язані із володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом, що належить йому на правах власності, повного господарського відання, оперативного управління або інших законних підставах.

Строк дії договору встановлений з 16.07.2013 до 15.07.2014 (п. 12 договору).

Безумовна франшиза за договором становить 0% (п. 11 договору).

За умовами договору транспортний засіб застраховано, в тому числі, на випадок дорожньо-транспортної пригоди (п. 6.1. договору).

07.10.2013 у смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача транспортного засобу Skoda Fabia, державний реєстраційний номер ВН4524СК, що належить Лук'яну Сергію Григоровичу, під керуванням Лук'яна Сергія Григоровича та транспортного засобу ВАЗ 21061, державний реєстраційний номер Е3536ОД, що належить Сопчуку Степану Михайловичу, під керуванням Сопрука Олександра Степановича.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 20.11.2013 у справі № 509/4629/13-п Сопрука Олександра Степановича визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, через пошкодження внаслідок ДТП застрахованого транспортного засобу у позивача виник обов'язок виплатити страхове відшкодування згідно з умовами договору.

Згідно ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.

Згідно з пунктом 19.3. договору розмір збитків визначається без вирахування зносу деталей, запасних частин з урахуванням вартості відновлювального ремонту на підставі цін та тарифів, що діяли на дату настання страхового випадку.

Після здійснення робіт по відновленню транспортного засобу страхувальник повинен надати страховику акт виконаних робіт та документи, що підтверджують оплату вартості робіт по відновленню транспортного засобу (п. 19.9. договору).

Згідно з рахунком-фактурою СПД Дмитриева Е.С. «Малярно-Рихтовочный комплекс» від 24.10.2013 № 159 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 22 620, 83 грн, що підтверджується актом виконаних робіт від 20.12.2013 № 67.

На підставі страхового акту від 06.11.2013 № ОФ-0000119-ОФ-05-1--02 на рахунок СПД Дмитриева Е.С. було перераховано 22 620, 83 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 12.11.2013 № 130.

Таким чином, позивач виконав свої зобов'язання страховика за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів перед страхувальником в повному обсязі.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право вимоги щодо сплати шкоди в розмірі виплаченого страхового відшкодування - 22 620, 83 грн до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Наявність вини Сопрука Олександра Степановича у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження застрахованого транспортного засобу, підтверджена постановою суду.

Законом України «Про страхування» передбачено, що цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів підлягає обов'язковому страхуванню (ст. 7 Закону)

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність Сопрука Олександра Степановича на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/3854144, строк дії з 26.05.2013 по 25.05.2014, страхувальник Сопрук Олександр Степанович, забезпечений транспортний засіб автомобіль ВАЗ 21061, державний реєстраційний номер Е3536ОД).

Обов'язок страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну третьої особи, встановлений п. 22.1 ст. 22. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відшкодування здійснюється у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Вирішуючи питання про суму відшкодування, суд враховує положення абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Полісом № АС/3854144, яким застрахована цивільно-правова відповідальність винної особи, встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50 000, 00 грн. та франшизу 0, 00 грн.

19.12.2013 позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування збитків, заподіяних в результаті ДТП, однак відповідачем сума страхового відшкодування була сплачена частково у розмірі 15 567, 53 грн.

Таким чином, сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті відповідачем, з урахуванням франшизи становить 7 053, 30 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про відшкодування шкоди в розмірі 7 053, 30 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 19/3, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» в особі Одеської філії (65082, м. Одеса, вул. Преображенська, 11, оф. 9 ) суму страхового відшкодування в розмірі 7 053 (сім тисяч п'ятдесят три) грн. 30 коп., а також судовий збір в сумі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 31.08.2015 року.

Суддя Я.А. Карабань