донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

19.08.2015 справа №905/711/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю
від відповідача:ОСОБА_5 за довіреністю
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська», м. Селидове
на рішення господарського суду Донецької області
від13.07.2015р.
по справі№ 908/1834/15-г (суддя: Матюхін В.І.)
за позовомДержавного підприємства «Придніпровська залізниця», м. Дніпропетровськ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська», м. Селидове
простягнення 54`380,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Придніпровська залізниця», (далі «Позивач») звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська», (далі «Відповідач») 54`380,00 грн. за невірно вказану масу вугілля камяного у накладній.

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.07.2015 року у справі № 905/711/15 позовні вимоги були задоволені у повному обсязі.

Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 54 380,00 грн. штрафу, 2 095,20 грн. на відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заявник апеляційної скарги вважає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Сторони були апеляційним судом належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Представник Позивача надав суду відзив на апеляційну скаргу, в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просить суд рішення Господарського суду Донецької області від 13.07.2015 року по справі № 905/711/15 за позовною заявою Державного підприємства «Придніпровська залізниця», м. Дніпропетровськ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська», м. Селидове залишити без змін, апеляційну скаргу Відповідача без задоволення.

Представник Відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просить суд скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 13.07.2015 року по справі № 905/711/15, в задоволені позовних вимог Державного підприємства «Придніпровська залізниця», м. Дніпропетровськ відмовити повністю.

Крім того, в судовому засіданні представник Відповідача надав клопотання про зменшення розміру штрафу у порядку ст.. 22 Господарського процесуального кодексу України в якому просить, зменшити розмір штрафу до 1 провізної плати з огляду на те, що допущене відповідачем порушення не спричинило збитків для залізниці та іншим учасникам господарських відносин.

Відповідно до ч. 2, 3, ст.. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на зазначене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду залишає без задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська», м. Селидове про зменшення розміру штрафу у порядку ст.. 22 Господарського процесуального кодексу України на підставі того, що дана вимога не була предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до статей 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні здійснювалась повна фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним законним, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У січні 2015 року зі станції Новогродівка Донецької залізниці Відповідач здійснив відправлення вагону № 60898848 за накладною № 48813356 на станцію Бурштин Львівської залізниці.

При проходженні вантажу через станцію Нижньодніпровськ Вузол Придніпровської залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізниць України (далі «Статут»), було виявлено, що маса вантажу, зазначена у накладній, не відповідає фактичній масі вантажу.

При контрольному переважуванні було виявлено, що, відповідно до накладної № 48813356 у вагоні № 60898848 вказана маса вантажу складає 68 400 кг., тоді як фактично було встановлено, що маса вантажу складає 70 400 кг., що на 2 000 кг. більше ніж вказано у накладній та на 1 400 кг. більше вантажопідйомності вагону.

За результатами переважування був складаний комерційний акт РА № 006736/08/4 від 03.01.2015р..

На підставі ст.ст.118, 122 Статуту за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу позивачем на відповідача нарахований штраф у сумі 54`380,00 грн.: (10 876,00 х 5).

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як встановлено ч.3 ст. 909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту, накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статут визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 «Правила оформлення перевізних документів», зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084 (далі «Правила № 863/5084 від 24.11.2000»), а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг» та «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 «Правила приймання вантажів до перевезення», зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000. за № 861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 «Правила оформлення перевізних документів», зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 р. за № 863/5084, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до статті 24 Статуту, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно ст. 122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст.129 Статуту.

Статтею 24 Статуту передбачено, що вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно з п.5.5 розділу 5 «Правил оформлення перевізних документів», затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

За таких обставин колегія апеляційного господарського суду вважає висновок місцевого суду обґрунтованим щодо вимог Позивача про стягнення з Відповідача суми штрафу за неправильне зазначення відомостей у залізничній накладній.

Донецький апеляційний господарський суд не приймає до уваги заперечення скаржника, викладені в апеляційній скарзі, оскільки вони спростовуються вищевикладеним та наявними в матеріалах справи доказами.

Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи місцевим господарським судом допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст.ст. 103, 104 ГПК України, як підстави для скасування рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати за подання апеляційної скарги відносяться на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська», м. Селидове залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 13.07.2015 року у справі № 905/711/15 залишити без змін.

Головуючий суддя: В.М. Татенко

Судді: Н.В. Ломовцева

ОСОБА_3

Надруковано примірників:

1 позивачу;

1 відповідачу

1 до справи;

1 ДАГС.