ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2015 р.Справа № 922/3053/15

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Яризька В.О.
при секретарі судового засідання Солдатовій М.Ю.

розглянувши справу

за позовом акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків,
до Військової частини № 3005, м. Харків,
про стягнення 3535,00 грн.
за участю представників:
позивача - Сітаро О.В. (дов.),

відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, АК "Харківобленерго", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Військової частини № НОМЕР_1 , в якій просить суд стягнути пеню в сумі 2196,90 грн. за період з липня 2014р. по березень 2015р., 3% річних у сумі 127,04 грн. за період з жовтня 2014р. по березень 2015р., інфляційні втрати в сумі 1211,06 грн. за період з липня 2014р. по березень 2015р. Вимоги обґрунтовані тим, що відповідач несвоєчасно оплачує електричну енергію відповідно до умов Договору № 58110 від 01.09.2004р. Позивач просить також покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

В слуханні справи оголошувались перерви до 14.07.2015р. о 10:00 год., 04.08.2015р. о 12:00 год.

Відповідач у судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача за наявними у справі матеріалами.

04.08.2015р. позивачем через канцелярію суду надана заява про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивачем збільшений період нарахувань по квітень 2015р., у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 3943,17 грн., 3% річних у сумі 231,55 грн., інфляційні втрати в сумі 11466,28 грн.

Відповідно до положень ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог.

Розглянувши подану заяву про збільшення розміру позовних вимог, судом встановлено, що така заява направлена відповідачу 04.08.2015р., тобто в останній день розгляду справи, а отже, відповідач позбавлений можливості ознайомитись з такою заявою, перевірити розрахунки та за наявності надати свої заперечення.

Враховуючи те, що заява подана до суду та надіслана відповідачу в останній день розгляду справи, що порушує права відповідача, суд не приймає таку заяву до розгляду та розглядає справу з урахуванням первісних позовних вимог.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

01.09.2004р. між акціонерною компанією "Харківобленерго" (постачальник, позивач) та Військовою частиною № НОМЕР_1 (споживач, відповідач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 58110, який відповідно до п. 9.11 був пролонгований на 2015 рік.

Відповідно до Закону України Про електроенергетику та Правил користування електричною енергією, затвердженими Постановою НКРЕ України від 31.07.1996 р. № 28 (зі змінами та доповненнями від 25.12.2008 року), договір на користування електричною енергією є основним документом, який регламентує відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін.

За умовами договору № 58110 від 01.09.2004р. позивач зобов`язався постачати відповідачеві електричну енергію, як різновид товару, в обсягах, визначених відповідно до договору. Відповідач, в свою чергу, зобов`язався відповідно до Правил користування електричною енергією (надалі Правила) та п. 2.2.5 Договору, проводити своєчасну оплату використаної електричної енергії відповідно до чинних тарифів.

Як свідчать матеріали справи, позивач, як постачальник електричної енергії за договором, виконав свої зобов`язання по договору, здійснивши відпуск електричної енергії спожитої відповідачем у липні 2014 р. - березні 2015р.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5 додатка 2 до Договору визначено, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі рахунку, який виставляється постачальником електричної енергії на основі даних про фактичне споживання електричної енергії. Даним пунктом також передбачено, що споживач повинен отримати рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений протягом 5 операційних днів з дня його отримання.

З рахунків та виписок з книги реєстрації видачі рахунків на оплату вбачається, що позивачем своєчасно виставлялись, а відповідачем отримувались рахунки на оплату електроенергії за липень 2014 р. - березень 2015р., однак оплата по таким рахункам була здійснена несвоєчасно.

В розумінні ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем спожитої електричної енергії за липень 2014р. - березень 2015р. позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат у сумі 1211,06 грн.

Суд зазначає, що в п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України" № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" зазначено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Згідно Листа Верховного суду України N 62-97р від 03.04.97 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" при застосуванні індексу інфляції необхідно враховувати, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, тому умовно слід враховувати, що сума, внесена в період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується з врахуванням даного місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця

З наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат вбачається, що позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат здійснювалось позивачем не за місць, а за декілька днів.

За таких обставин суд вважає вірним нарахування інфляційних втрат за періоди 01.06.2014р. - 27.06.2014р. у сумі 146,61 грн., 01.01.2015р. - 27.01.2015р. у сумі 248,94 грн., 01.02.2015р. - 17.02.2015р. у сумі 296,82 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 518,69 грн. суд відмовляє, як неправомірно нараховані.

Крім того позивачем станом на 01.04.2015р. здійснено нарахування пені в сумі 2196,90 грн. та 3% річних у сумі 127,04 грн.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п. 6 додатку № 2 Порядок розрахунків до договору про постачання електричної енергії, сторони погодили, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань, позивач проводить відповідачеві нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати, пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу, та 3% річних з прострочення суми. При цьому сума грошового зобов`язання за цим договором повинна бути оплачена відповідачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені та 3% річних, суд встановив, що такі нарахування здійснені правомірно, не спростовані відповідачем.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 2196,90 грн. та 3% річних у сумі 127,04 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, в іншій частині - на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, п/р НОМЕР_3 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ, МФО 38085, код 00131954) 2196,90 грн. пені, 127,04 грн. 3% річних, 692,37 грн. інфляційних втрат, 1558,80 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 10.08.2015 р.

Суддя В.О. Яризько