УХВАЛА

23.07.2015Справа № 910/16741/15

За заявою публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк»

Про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків № 511/15 від 15.05.2015

У справі за

позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Родючість плюс»

До відповідача публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк»

Про зобов'язання виконати умови договору

Суддя Ковтун С.А.

Представники учасників процесу:

не з'явились

Обставини справи:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.07.2015 призначено до розгляду заяву публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 15.05.2015 у справі № 511/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Родючість плюс» до публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» про зобов'язання виконати платіжні доручення: № 11951 від 25.02.2015, № 11952 від 25.02.2015, № 11953 від 25.02.2015, № 11959 від 26.02.2015, № 11960 від 26.02.2015, № 11961 від 26.02.2015, № 11966 від 02.03.2015, № 11970 від 03.03.2015, № 11975 від 05.03.2015, № 11983 від 13.03.2015, № 11989 від 18.03.2015 на загальну суму 269324 грн..

Як на підставу скасування рішення третейського суду публічне акціонерне товариство «Укргазпромбанк» в своїй заяві посилається на те, що Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків вирішено питання про права та обов'язки осіб, що не брали участі у справі, а саме: товариства з обмеженою відповідальністю «Родючість родини» та товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «БНХ Україна». Крім того, відповідно до п. 32.8 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» спори, пов'язані із здійсненням банками переказу, розглядаються у судовому порядку. Отже, на думку заявника, справа про зобов'язання виконати платіжні доручення не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Представник публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» у судове засіданні 23.07.2015 не з'явився, подавши клопотання про відкладення розгляду заяви.

Судом клопотання відхилено, оскільки заявником є юридична особа, яка не позбавлена можливості забезпечити явку в судове засідання іншого представника.

Дослідивши наявні матеріали справи суд дійшов наступного висновку:

11.11.2013 між публічним акціонерним товариством «Укргазпромбанк» (банком) та товариством з обмеженою відповідальністю «Родючість плюс» (клієнтом) укладено договір банківського рахунку № 3362 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого банк відкриває клієнту поточний рахунок у погоджених між сторонами договору валютах, та зобов'язується приймати та здійснювати операції за рахунком відповідно до законодавства України і умов Договору.

Відповідно до п. 6.1 Договору усі спори та вимоги, що виникають при виконанні цього Договору, або у зв'язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків згідно з регламентом третейського суду. Умови Договору, що місять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення Договору.

15.03.2015 Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків у справі № 511/15 прийнято рішення за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Родючість плюс» до публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» про зобов'язання виконати умови договору.

Резолютивна частина рішення викладена в наступній редакції: зобов'язати публічне акціонерне товариство «Укргазпромбанк» (код ЄДРПОУ відповідальністю «Родючість родини» (ідентифікаційний номер 24262992, зареєстроване: м. Київ, вул. Луначарського, 4 (літера А), а саме: № 11951 від 25.02.2015, № 11952 від 25.02.2015, № 11953 від 25.02.2015, № 11959 від 26.02.2015, № 11960 від 26.02.2015, № 11961 від 26.02.2015, № 11966 від 02.03.2015, № 11970 від 03.03.2015, № 11975 від 05.03.2015, № 11983 від 13.03.2015, № 11989 від 18.03.2015; стягнути з публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» (, 02098, м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 13) на користь товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «БНХ Україна» (, м. Київ, вул. Луначарського, 4-А) третейський збір у сумі 1700 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Аналогічні підстави для скасування рішення третейського суду визначені в ст. 122-5 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди. За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено підвідомчість справ третейським судам. Третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов'язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, сторонами в добровільному порядку, без заперечень та зауважень, було визначено, що усі спори, що виникають при виконанні цього договору, або у зв'язку з ним, або випивають з нього та становлять предмет спору, вирішуються Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків.

Крім того, в чинному законодавстві відсутня заборона щодо розгляду третейським судом спорів, що виникають з договорів банківського рахунку.

Відповідно ст. 122-5 Господарського процесуального кодексу України рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Доводи заявника про те, що третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі не знайшли свого підтвердження, оскільки в резолютивній частині рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків допущені описки, які можуть бути виправлені в порядку ст. 49 Закону України «Про третейські суди».

Таким чином, справа, по якій прийнято рішення третейського суду, була підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, та цим рішенням не вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду не визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону; третейський суд не вирішував питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 122-6 Господарського процесуального кодексу України за наслідками розгляду справи про оскарження рішення третейського суду господарський суд виносить (постановляє) ухвалу за правилами, встановленими цим Кодексом для прийняття (ухвалення) рішення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 86, 122-4, 122-5, 122-6 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Укргазпромбанк» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 15.05.2015 у справі № 511/15 відмовити.

СуддяС.А. Ковтун