Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

Р І Ш Е Н Н Я

18 серпня 2015 року Справа № 927/1016/15

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Продовольча компанія "Ясен",

вул. Борисенка, 41а, м. Чернігів, Чернігівська область, 14037

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Корпорація "Інтерагросистема",

юридична адреса: вул. Гастелло, 4, м. Мена, Менський район, Чернігівська область, 15600

поштова адреса: вул. 50 років ВЛКСМ, 20 а, м. Чернігів, Чернігівська область, 14037

про стягнення 21475,12 грн.

Суддя В.В. Шморгун

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність № 1 від 07.08.2015;

Від відповідача: не зявився.

У судовому засіданні на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Публічним акціонерним товариством "Продовольча компанія "Ясен" подано позов до Приватного акціонерного товариства "Корпорація "Інтерагросистема" про стягнення 21475,12 грн, а саме 6887,51 грн пені, 669,27 грн 3% річних, 13918,34 грн інфляційних втрат, а також 1827,00 грн витрат зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач посилається на те, що у порушення умов укладеного між сторонами Договору поворотної фінансової допомоги № 12-2 від 12.09.2014 відповідачем не виконані належним чином зобовязання щодо повного та своєчасного повернення коштів, внаслідок чого позивачем за прострочення виконання зобовязання нараховано пеню, 3 % річних та інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 30.07.2015 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 11.08.2015.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 11.08.2015 розгляд справи відкладався на 18.08.2015.

У судове засідання 18.08.2015 зявився уповноважений представник позивача.

Від представника позивача клопотання про фіксацію судового засідання технічними засобами не надійшло.

Уповноважений представник відповідача у судове засідання 18.08.2015 не з'явився.

Про час і місце проведення судового засідання відповідача повідомлено належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень № 946, 938.

Про поважні причини неявки уповноваженого представника відповідача у судове засідання 18.08.2015 суд не повідомлено.

До початку судового засідання 18.08.2015 від відповідача надійшло клопотання № 65 від 14.08.2015 про долучення Статуту ПрАТ «Корпорація «Інтерагросистема» та наказу № 7 від 30.04.2012 про призначення генерального директора до матеріалів справи, яке задоволено судом. Документи долучено до матеріалів справи.

Від відповідача відзиву або будь-яких інших заперечень, заяв, клопотань процесуального характеру на час проведення судових засідань до суду не надходило.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до п. 2.3 Постанови Пленуму Вищого Господарського суд №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі Постанова № 18), якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Згідно п. 3.9.2 Постанови № 18 у випадку нез'явлення у засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на вищевикладене, оскільки явка сторін у судові засідання обовязковою не визнавалась, відповідач не скористався належним йому процесуальним правом приймати участь у судових засіданнях, відповідачем не надано суду відзиву на позовну заяву, будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, беручи до уваги відсутність процесуальних заяв та клопотань відповідача на час розгляду справи, а також те, що представник позивача проти розгляду справи без участі уповноваженого представника відповідача не заперечував, суд, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, здійснював розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача виключно за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 18.08.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити повністю.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши надані представником позивача докази та оглянувши у судовому засіданні їх оригінали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав.

Як встановив суд, 12 вересня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Корпорація «Інтерагросистема» (Сторона-1 за Договором, відповідач у справі) та Публічним акціонерним товариством "Продовольча компанія "Ясен" укладено договір поворотної фінансової допомоги № 12-2 (далі - Договір).

Згідно п.п. 1.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Сторона-2 надає Стороні-1 поворотну фінансову допомогу, а саме грошові кошти у розмірі, визначеному у п. 2.1 цього Договору, а Сторона-1 зобов'язується повернути поворотну фінансову допомогу у визначений цим Договором строк.

Пунктами 2.1, 2.2 Договору передбачено, що Сторона-2 зобов'язується надати на поротній основі Стороні-1 грошові кошти у розмірі 625108 (шістсот двадцять пять тисяч сто вісім) грн. 35 коп. Сторона-1 зобов'язується прийняти поворотну фінансову допомогу у розмірі передбаченим п. 2.1 цього Договору та повернути її у строк визначений цим Договором.

Відповідно до п. 3.3 Договору поворотна фінансова допомога надається та підлягає поверненню Стороною-1 шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Сторони-2 у наступні строки та розмірах: 200000,00 (двісті тисяч) грн 00 коп. до 30 жовтня 2014року; 200000,00 (двісті тисяч) грн 00 коп. до 30 листопада 2014року; 225108,00 (двісті двадцять пять тисяч сто вісім) грн 00 коп. до 30 грудня 2014року.

Поворотна фінансова допомога вважається повернутою Стороні-2 в момент зарахування грошових коштів на поточний рахунок Сторони-2 зазначений у п. 3.3 цього Договору (п. 3.4 Договору).

Згідно п. 4.1 цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту зарахування фінансової допомоги на поточний рахунок Сторони-1.

На виконання умов Договору ПАТ «ПК «Ясен» платіжним дорученням № 4682 від 12.09.2014 було перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 625108,35 грн, копія якого наявна у матеріалах справи (а.с.11).

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем виконані зобовязання щодо надання ПАТ «Корпорація «Інтерагросистема» поворотної фінансової допомоги у повному обсязі.

12.09.2014 між сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору, згідно якої сторони домовились, що Сторона-2 прощає Стороні-1 частково поворотну фінансову допомогу, а саме грошові кошти у розмірі 62510,84 грн.

Виписками банку від 10.11.2014, 08.12.2014, 16.02.2015 та 24.02.2015 підтверджується повернення поворотної фінансової допомоги відповідачем у розмірах 200000,00 грн, 200000,00 грн, 100000,00 грн та 62597,51 грн, відповідно. Із зазначених вище виписок банку вбачається, що відповідачем було порушено умови п. 3.3 Договору щодо строків повернення поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до п. 3.4 Договору при порушенні Стороною-1 строків повернення поворотної фінансової допомоги він повинен сплатити Стороні-2 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру заборгованості від суми поворотної фінансової допомоги за кожний день прострочення її повернення.

Як вбачається з матеріалів справи, свої зобовязання щодо своєчасного повернення позивачу поворотної фінансової допомоги у розмірі 562597,51 грн (з урахуванням Додаткової угоди) у встановлений строк відповідач не виконав, у результаті чого за невиконання належним чином зобовязання щодо повного та своєчасного повернення коштів позивачем було нараховано 6887,51 грн пені за період з 31.12.2014 по 23.02.2015, 669,27 грн 3 % річних за період з 31.12.2014 по 23.02.2015 та 13918,34 грн інфляційних втрат за період січень-лютий 2015, які позивач просить стягнути у позовній заяві.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобовязань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобовязання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобовязання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі чи законі.

Також частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Отже, суд вважає правомірним нарахування пені у розмірі 6887,51 грн, яка підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобовязання за рахунок іншої. Матеріальне становище учасників цивільного обороту схильне до змін, тому не виключено, що боржник, який не може виконати грошове зобовязання зараз, зможе виконати його пізніше. Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей та інших підстав), не звільняє його від відповідальності, що також підтверджується ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України.

Аналогічні висновки викладені у Постановах Верховного суду України від 15.11.2010 у справі № 3-11гс10 та від 12.12.2011 у справі № 3-132гс11.

Таким чином, нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань здійснено відповідно до норм матеріального права, а тому вимоги позивача про їх стягнення підлягають задоволенню у повному обсязі.

За наведених обставин суд вважає, що вимога позивача про стягнення 6887,51 грн пені, 3% річних у розмірі 669,27 грн та 13918,34 грн інфляційних втрат є правомірною, а позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Статтею 49 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 22, 32-36, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Корпорація "Інтерагросистема" (, юридична адреса: вул. Гастелло, 4, м. Мена, Менський район, Чернігівська область, 15600, поштова адреса: вул. 50 років ВЛКСМ, 20 а, м. Чернігів, Чернігівська область, 14037) на користь Публічного акціонерного товариства "Продовольча компанія "Ясен" (, вул. Борисенка, 41а, м. Чернігів, Чернігівська область, 14037) 6887,51 грн пені, 669,27 грн 3% річних, 13918,34 грн інфляційних втрат, а також 1827,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.08.2015.

Суддя В.В.Шморгун