ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року Справа № 915/1145/15

за позовом: Державного підприємства Одеська залізниця /вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, 65012/

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпро-Бузький морський термінал /вул. Заводська, 9, м. Миколаїв, 54000/

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча /вул. Левченко, 1, м. Маріуполь, Донецька обл., 87504/

про стягнення 11634,72 грн.

Суддя Д.О. Бездоля

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 20.04.2015 № 390

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 08.07.2015

від третьої особи: не зявився

СУТЬ СПОРУ: позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про стягнення з останнього 11634,72 грн. заборгованості.

Заявлений позов позивач обґрунтовує несплатою відповідачем нарахованих позивачем за час затримки вагона № 56165921, пов'язаною з його комерційною несправністю, плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу у вагоні та збору за подачу й забирання вагону.

Відповідач проти задоволення позову позивача заперечив, мотивуючи наступним. Відповідач є одержувачем вантажу, а тому не може відповідати за наслідки неправильного завантаження вагонів вантажовідправником. Статтею 62 Статуту залізниць України передбачений порядок здійснення розрахунків, але не встановлено відповідальність або зобовязання вантажоодержувача здійснювати оплату додаткових послуг залізниці, повязаних з неправильним завантаженням вагонів вантажовідправником. Натомість, п. 1.10 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом міністерством транспорту України від 21.11.2000 № 644, передбачено, що платежі, збори, які виникли через затримку вагонів (контейнерів) з вантажами під час перевезення з вини відправника, оформляються станцією затримки відповідними документами, які надсилаються на станцію відправлення для стягнення цих платежів, зборів з відправника. Відповідно до розпорядження КМУ від 29.12.2014 № 1284-р Ясинуватська дирекція залізничних перевезень, в склад якої входить станція Маріуполь-Сорт., віднесена до ДП "Придніпровська залізниця", а тому у спірних відносинах абз. 2 ст. 62 Статуту залізниць України не підлягає застосуванню. Поданими позивачем документами не підтверджена необхідність затримання вагону на зазначений в актах загальної форми час.

Третя особа пояснень по суті спору суду не подала.

Ухвалою суду від 30.06.2015 провадження у справі було порушено, позовна заява прийнята до розгляду, розгляд справи призначений на 13.07.2015 о 16 год. 10 хв.

Ухвалою суду від 13.07.2015 розгляд справи відкладений на 20.08.2015 о 10 год. 00 хв. за клопотанням відповідача та у зв'язку з залученням до участі у справі третьої особи.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення присутніх представників учасників судового процесу, суд -

ВСТАНОВИВ:

03.01.2015 зі станції відправлення Маріуполь - сортувальний Державного підприємства Донецька залізниця було відправлено вагон № 56165921 з вантажем прокат чорних металів, який був завантажений у вагон вантажовідправником - третьою особою, на станцію призначення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці, одержувач вантажу відповідач, що підтверджується залізничною накладною від 03.01.2015 № 48839955, поясненнями сторін та іншими доказами.

07.01.2015 о 16 год. 05 хв. на станції Тимково на шляху прямування вагону № 56165921 працівниками залізниці при проведенні огляду стану навантаження у вагоні були виявлені недоліки: зміщення вантажу та злам поперечних упорних брусків, що підтверджується актами загальної форми по станції Тимково № 136, 137, актом загальної форми по станції Долинська № 2А, поясненнями сторін та іншими доказами.

07.01.2015 о 18 год. 35 хв. та 08.01.2015 о 13 год. 30 хв. зі станції Тимково на станцію Маріуполь - Сортувальний були відправлені телеграми з повідомленням про виявлені у вагоні № 56165921 недоліки навантаження з проханням направити осіб для проведення службового розслідування та виправлення комерційної несправності вагону.

13.01.2015 о 08 год. 10 хв. зі станції Тимково на станцію Маріуполь - Сортувальний була відправлена телеграма з повідомленням про простій вагону.

14.01.2015, з огляду на виявлені недоліки розміщення вантажу, було вирішено відправити вагон № 56165921 окремим локомотивом зі станції Тимково на станцію Долинська для виправлення навантаження, що підтверджується телеграмою (а.с. 34, т. 1) та іншими доказами.

16.01.2015 о 13 год. 01 хв. вагон № 56165921 прибув на станцію Долинська, де простояв до 21.01.2015 із-за відсутності матеріалів та пристосувань для виправлення та усунення комерційної несправності вагону, що підтверджується доповідною запискою працівника залізниці (а.с. 20, т. 1) та іншими доказами.

21.01.2015 на станції Долинська було виправлено навантаження вантажу у вагоні № 56165921 та вагону дозволено прямувати до станції призначення, що підтверджується актом загальної форми по станції Долинська № 2А, актом огляду вагону від 21.01.2015 та іншими доказами.

Після прибуття вагону № 56165921 на станцію призначення Миколаїв-Вантажний працівником залізниці була складена відомість № 11029068, згідно з якою до оплати підлягає плата за користування вагоном у розмірі 3706,90 грн. без ПДВ, та накопичувальна картка № 11030231, згідно з якою до оплати підлягають збори за зберігання вантажу та за подачу й забирання вагону у розмірі 5988,70 грн. без ПДВ, підписані відповідачем з зауваженнями.

26.01.2015 позивач звернувся до відповідача з листом від 26.01.2015 № 20/М з вимогою сплатити вищевказані суми з ПДВ у загальній сумі 11634,72 грн. Відповідач дані кошти не сплатив, у зв'язку з чим і виник спір у даній справі.

Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позов позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до ст. 308 ГК України вантаж до перевезення приймається перевізниками залежно від виду транспорту та вантажу в місцях загального або незагального користування. Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п.п. 30, 31, 32, 46 Статуту залізниць України завантаження вантажів у вагони (контейнери), а також вивантаження з них здійснюється відправниками та одержувачами. Придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: вагонів - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці. Відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов. Одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу.

Відповідно до п. 62 Статуту залізниць України порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством. На період проведення антитерористичної операції плата за перевезення вантажів із станцій відправлення державного підприємства "Донецька залізниця" вноситься на станціях призначення інших залізниць України. Остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення.

Отже, вищенаведеними нормами права передбачено, що підготувати вантаж до відправлення зобов'язаний вантажовідправник, порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством, а на період проведення антитерористичної операції плата за перевезення вантажів із станцій відправлення державного підприємства "Донецька залізниця" вноситься на станціях призначення інших залізниць України, при цьому в абз. 2 ст. 62 Статуту залізниць України не визначено зобов'язану особу, яка вносить плату за перевезення вантажів на станціях призначення інших залізниць України.

Порядок розрахунків за перевезення вантажів визначений Правилами розрахунків за перевезення вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, п. 1.10 яких визначено, що платежі, збори, які виникли через затримку вагонів (контейнерів) з вантажами під час перевезення з вини відправника, оформляються станцією затримки відповідними документами, які надсилаються на станцію відправлення для стягнення цих платежів, зборів з відправника.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Господарським судом встановлено, що прокат чорних металів був завантажений у вагон № 56165921 вантажовідправником - третьою особою, відповідач довів суду відсутність його вини у неякісному навантаженні вантажу у вагон № 56165921, а тому підстав для задоволення позову позивача немає.

Господарський суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що відповідно до розпорядження КМУ від 29.12.2014 № 1284-р Ясинуватська дирекція залізничних перевезень, в склад якої входить станція Маріуполь-Сорт., віднесена до ДП "Придніпровська залізниця", а тому у спірних відносинах абз. 2 ст. 62 Статуту залізниць України не підлягає застосуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не подано суду жодного доказу на підтвердження обставини, що станція Маріуполь-Сорт. входить до складу Ясинуватської дирекції залізничних перевезень, а тому у суду відсутні підстави вважати дану обставину доведеною. Між тим, позивач подав суду залізничну накладну від 03.01.2015 № 48839955, яка містить відомості, що станція Маріуполь-Сорт. належить до ДП "Донецька залізниця".

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

2. Судовий збір в сумі 1827 грн. 00 коп. покласти на Державне підприємство Одеська залізниця.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 21.08.2015.

Суддя Д.О.Бездоля