ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2015 року Справа № 904/6030/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Джихур О.В. (доповідач)

суддів: Виноградник О.М., Сизько І.А.

секретар судового засідання: Ситникова М.Ю.

представники сторін в судове засідання не з'явилися, про час там місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства "ЖИЛСЕРВІС-5" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року у справі № 904/6030/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничого підприємства "Корнер", м. Дніпропетровськ

до Комунального підприємства "ЖИЛСЕРВІС-5" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості 169 880,61 грн. за договором підряду,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року (суддя Бєлік В.Г.) задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничого підприємства "Корнер", м. Дніпропетровськ, забезпечено позов шляхом накладання арешту в межах суми позову, що складає 169 880, 61 грн. на грошові кошти, які обліковуються на банківських рахунках Комунального підприємства "ЖИЛСЕРВІС-5" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ.

Ухвала мотивована ст.ст.66, 67 Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд дійшов висновку, що кредиторська заборгованість відповідача постійно збільшується, розрахунки по зобов'язанням не виконуються, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду про стягнення суми боргу з відповідача.

Не погодившись з зазначеною ухвалою відповідач Комунальне підприємство "ЖИЛСЕРВІС-5" Дніпропетровської міської ради її оскаржує на предмет невідповідності нормам процесуального права та без з'ясування всіх обставин фінансового становища відповідача.

Апелянт посилається на те, що згідно довідки головного бухгалтера Комунального підприємства "ЖИЛСЕРВІС-5" Дніпропетровської міської ради від 03 серпня 2015 року фінансовий стан відповідача значно поліпшився з 01 травня 2015 року, а саме, зменшилась кредиторська заборгованість і на даний час підприємство є прибутковим. Бухгалтерські дані по підприємству на 01 січня 2015 року та 01 квітня 2015 року недостовірні, оскільки не в повному об'ємі велась робота по бухгалтерському обліку.

Апелянт вважає, що заходами щодо забезпечення позову блокується діяльність підприємства і мешканців, які проживають в 62 гуртожитках м. Дніпропетровська.

Відповідач просить скасувати ухвалу господарського суду про забезпечення позову від 28 липня 2015 року.

В судове засідання представники сторін не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

У відповідності до приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд вважає можливим розглянути справу без участі представників сторін.

Дніпропетровським апеляційним господарським судом із господарського суду Дніпропетровської області витребувана справа №904/6030/15, оскільки матеріали оскарження ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року у справі № 904/6030/15 не містять додатків, які були долучені позивачем до заяви про забезпечення позову. Апеляційна інстанція оглянула оригінал заяви про забезпечення позову з додатками, копії додатків долучила до матеріалів оскарження ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року у справі № 904/6030/15.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство "Корнер" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Комунального підприємства "ЖИЛСЕРВІС-5" Дніпропетровської міської ради заборгованість у сумі 169 880,61 грн., яка складається з сум: 144 951,29 грн. - основний борг, 23 928,56 грн. - інфляційні, 1 000,76 грн. - 3 % річних, 3 397,61 грн. - судовий збір.

27 липня 2015 року позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів по забезпеченню позову та накласти арешт в межах суми позову, що складає 169 880,61 грн. на грошові кошти, які обліковуються на банківських рахунках Комунального підприємства "ЖИЛСЕРВІС-5" Дніпропетровської міської ради.

Заява позивача обґрунтована тим, що відповідач на протязі більше чотирьох місяців не здійснює жодних заходів направлених на погашення існуючої заборгованості, за рік кредиторська заборгованість відповідача збільшилася в три рази, позивач допускав, що на найближчій сесії Дніпропетровської міської ради може бути прийнято рішення про ліквідацію Комунального підприємства "ЖИЛСЕРВІС-5", з відомостей розміщених в мережі Інтернет вбачається, що Комунальне підприємство "ЖИЛСЕРВІС-5" здійснює продаж майна -автомобіля Газель, тобто вчиняє дії, спрямовані на відчуження майна.

До заяви позивач додав копії балансів Комунального підприємства "ЖИЛСЕРВІС-5" на І півріччя 2014 року та на І півріччя 2015 року, копії пропозицій щодо фінансування Комунального підприємства "ЖИЛСЕРВІС-5" Дніпропетровською міською радою на 2015 рік, копію депутатського звернення від 02 червня 2015 року, роздруківку оголошення з сайту "Olx.ua", роздруківку статті з сайту "Gorod.dp.ua" від 06 червня 2012 року.

Відповідно до ст.66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. При цьому, за змістом вказаної норми, забезпечення позову допускається в будь -якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Отже, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог.

Перелік заходів до забезпечення позову визначений ст.67 Господарського процесуального кодексу України і розширеному тлумаченню не підлягає.

У відповідності з зазначеною нормою, до заходів забезпечення позову належать, зокрема, накладання арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Проте, апеляційний господарський суд вважає, що висновок господарського суду про необхідність забезпечення позову, що підтверджується матеріалами справи, не ґрунтується на матеріалах справи, а обраний позивачем та застосований судом першої інстанції захід до забезпечення позову не знаходиться у зв'язку з предметом позовних вимог.

Так, за вимогами ст.66 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтування необхідністю забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову. До предмета доказування в даному випадку входять: факти про наявність у боржника-відповідача майна (зокрема, грошових сум); ймовірність припущення, що майно (зокрема, грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися на момент виконання рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (додатково дивись Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 12 грудня 2006 року №01-8/2776, узагальнення Судової палати у господарських справах Вреховного Суду України від 01 січня 2004 року судової практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням Закону України "Про господарські товариства" у частині регулювання діяльності акціонерних товариств).

Окрім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову. При цьому, тягар доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає обов'язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Апеляційний господарський суд вважає, що позивач належними доказами обґрунтував ймовірну можливість утруднення виконання рішення, баланси підприємства відповідача свідчать, що кредиторська заборгованість відповідача постійно збільшується, розрахунки по зобов'язанням майже не виконуються, існує реальна загроза ліквідації Комунального підприємства "ЖИЛСЕРВІС-5", що підтверджується депутатським зверненням депутата Дніпропетровської міської ради Бірюка А.М. від 02 червня 2015 року.

Судова колегія вважає, що обраний позивачем захід забезпечення позову, а саме, накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми 169 880, 61 грн., що складає ціну позову, відповідає вимогам розумності, обґрунтованості і адекватності засобу забезпечення позову.

Доводи апелянта не спростовують законних висновків суду першої інстанції. Надана апелянтом довідка в підтвердження прибутковості підприємства має односторонній характер і не може бути оцінена як належний доказ в розумінні ст.ст.32, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача не перешкоджає здійсненню Комунальним підприємством "ЖИЛСЕРВІС-5" господарської діяльності, оскільки арешт накладено на горшові кошти відповідача в межах заявленої до стягнення суми боргу.

З огляду на викладене, ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року відповідає нормам процесуального права, фактичним обставинам справи, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.66, 67, 93, 99, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року у справі № 904/6030/15 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "ЖИЛСЕРВІС-5" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Джихур

Суддя О.М. Виноградник

Суддя І.А. Сизько

(Дата підписання постанови в повному обсязі 28.08.15 р.)