ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2015 р.Справа № 916/1572/15-г
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ярош А.І.

суддів: Шевченко В.В., Лисенко В.А.,

(склад суду змінено згідно протоколу повторного авторозподілу справ від 20.08.2015 року)

при секретарі судового засідання Бендерук Є.О.,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1,за довіреністю;

від відповідача ОСОБА_2, за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Левада»

на рішення господарського суду Одеської області від 30 червня 2015 року

по справі № 916/1572/15-г

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій-Груп»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Левада»

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркурій-Груп» звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Левада» 1 440 820,47 грн. що складаються з 646 426,15 грн. основної заборгованості за поставлений товар, а також 616 153,82 грн. пені, 163 656,48 грн. інфляційних втрат, 14 574,02 грн. три відсотки річних.

27.05.2015 року позивач звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача 1 410 045,98 грн., з яких 421 426,15 грн. основної заборгованості (у звязку з частковою оплатою відповідачем заборгованості в розмірі 225000 грн. в процесі розгляду справи), 616 153,82 грн. пені, 355 285,64 грн. втрат від інфляції, 17 180,37 грн. 3% річних, перерахувавши штрафні санкції станом на дату подання уточнень.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач погасив повну суму заборгованості до винесення рішення по справі, тому позивач підтримав свої позовні вимоги лише в частині стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені.

Рішенням господарського суду Одеської області від 30 червня 2015 року по справі № 916/1572/15-г (суддя Оборотова О.Ю.) позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім ЛЕВАДА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕРКУРІЙ-ГРУП" пеню розмірі 206 923,51грн., 3%річних у розмірі 17 180,37грн., індекс інфляції у розмірі 355 285,64грн., витрати по сплаті судового збору на суму 28 816,41грн.

Провадження у справі №916/1572/15-г в частині заявленої до стягнення суми основного боргу за поставлені товари за договором поставки №ТД-008 від 05.07.2014р. у розмірі 421 426,15грн. припинено. В решті позову відмовлено.

Надано Товариству з обмеженою відповідальністю "МЕРКУРІЙ-ГРУП" розстрочку виконання Рішення господарського суду Одеської області від 30.06.2015р. по справі №916/1572/15-г, згідно графіку погашення, а саме:

- часткове погашення заборгованості в сумі 101367,65 грн. в строк 10 липня 2015р.;

- часткове погашення заборгованості в сумі 101367,65 грн. в строк 10 серпня 2015р.;

-часткове погашення заборгованості в сумі 101367,65 грн. в строк 10 вересня 2015р.;

-часткове погашення заборгованості в сумі 101367,65 грн. в строк 10 жовтня 2015р.;

-часткове погашення заборгованості в сумі 101367,65 грн. в строк 10 листопада 2015р.;

- часткове погашення заборгованості в сумі 101367,65 грн. в строк 10 грудня 2015р.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції припинив провадження в частині стягнення основного боргу у звязку з повною оплатою, разом з тим дійшов висновків про наявність підстав для стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків пені у заявленому розмірі. Також суд перерахував пеню, яка за розрахунком суду складає 206 923,51 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Левада» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Одеської області змінити в частинах, що стосуються розмірів штрафних санкцій, а саме відмовити ТРОВ «Меркурій-Груп» у стягненні суми інфляційних втрат у розмірі 355 285,64 грн., а також надати ТОВ «Торговий дім «Левада» розстрочку виконання рішення по сплаті штрафних санкцій та судового боргу у розмірі 252 920,29 грн. рівними частинами на протязі шести місяців з моменту прийняття рішення по справі апеляційним судом по 42 153,38 грн. в місяць.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що розмір штрафних санкцій практично дорівнює сумі основного боргу на момент подання позову, при цьому борг погашений ще до винесення рішення а тому суд повинен був зменшити розмір штрафних санкцій.

Апелянт наголошує, що не відмовлявся від оплати, однак не мав грошових коштів на час утворення заборгованості, що підтверджується актами звірок із контрагентами боржниками відповідача, фінансові звіти тощо. Крім того, на фінансовий стан відповідача вплинуло різке погіршення економічних умов.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 05.07.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім ЛЕВАДА" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕРКУРІЙ-ГРУП" (Постачальник) було укладено договір поставки №ТД-008, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується систематично поставляти та передавати у власність Покупця товар у відповідності з накладними або специфікаціями на протязі строку дії даного договору, а Покупець зобовязується приймати та своєчасно оплачувати Товар на умовах даного договору.

Відповідно до п. 2.2. договору № ТД-008 від 05.07.2014р. асортиментний перелік та кількість на кожну партію постачаємого Товару визначається в заявці Покупця та вказується в накладних.

Відповідно до п. 4.4. договору № ТД-008 від 05.07.2014р. Покупець відмічає отримання Товару на видатковій накладній лише при наявності печатки Постачальника.

Відповідно до п. 2.4. договору № ТД-008 від 05.07.2014р. право власності на Товар, а також риск випадкової гибелі або пошкодження Товару, переходять до Покупця з моменту фактичної передачі Товару на склад Покупця. Датою постачання товару вважається дата підписання видаткових накладних.

Відповідно до п. 5.1. договору № ТД-008 від 05.07.2014р. за прострочку виконання зобовязань, передбачених даним договором, сторони несуть відповідальність у вигляді подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочки, за кожен день прострочки зобовязань.

Згідно п. 5.2. договору № ТД-008 від 05.07.2014р., прострочкою виконання зобовязань з боку Покупця вважається несвоєчасна оплата товару, з боку постачальника несвоєчасна поставка товару, поставка неякісного товару, не поставка товару, не надання документів, зазначених в п. 3.1. договору, поставка не того асортименту(виду) товару, поставка товару не відповідаючого зазначеній кількості, не виконання строків, зазначених в п. 3.4.-3.6. договору.

Відповідно до п. 5.4. договору № ТД-008 від 05.07.2014р., сплата штрафних санкцій та пені не звільняє винну Сторону від виконання зобов'язань по даному договору та відшкодування збитків.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору від 05.07.2014р. позивач поставляв, а відповідач отримував товар, що підтверджується видатковими накладними наявними в матеріалах справи, однак сплатив лише частково отриманий товар, що і спричинило звернення позивача до суду.

Разом з тим, у звязку з повною оплатою заборгованості відповідачем в процесі розгляду справи, позивач наполягав лише на стягненні штрафних санкцій, а саме 616 153,82 грн. пені, 355 285,64 грн. втрат від інфляції, 17 180,37 грн. 3% річних.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши вірність розрахунків, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені у розмірі, визначеному судом.

Судова колегія наголошує, що інфляційні нарахування та три відсотки річних не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті, та отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (підпункт 3.1 пункту 3, підпункт 4.1 пункту 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань від 17.12.2013 № 14).

Отже, інфляційні втрати та 3% річних не можуть бути зменшені рішенням суду, оскільки нормами частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, та статті 232, частини першої статті 233 Господарського кодексу України передбачено право суду на зменшення саме сум штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені), а не вказаних нарахувань.

В свою чергу, апелянт не заявляв клопотання про зменшення пені з наведенням відповідного обґрунтування, тому судова колегія не вбачає підстав для зменшення штрафних санкцій.

Відтак, підсумовуючи викладене, перевіривши розрахунок інфляції та 3% річних, судова колегія вважає його арифметично вірним та обґрунтованим. Крім того, апелянт не оскаржує його вірність. Отже, судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення інфляційних витрат та 3% річних.

За таких обставин, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.32-34 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, передбачених ст.104 ГПК України, для скасування рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.99, п.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Левада» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 30 червня 2015 року по справі № 916/1572/15-г залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до ВГСУ.

Повний текст постанови підписаний 26.08.2015 року

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя В.А. Лисенко

Суддя В.В. Шевченко