ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2015 р. Справа № 911/3219/15

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта»

про стягнення 1575,00 грн.

секретар судового засідання (пом. судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: Пахолюк Т.П., довір. б/н від 10.07.2015 р.

від відповідача: не з'явився

Обставини справи:

Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» (далі - відповідач) про стягнення 1575,00 грн.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що 09.04.2012 р. внаслідок порушення водієм Ханенком Михайлом Петровичем Правил дорожнього руху України при керуванні транспортним засобом «МАН», державний реєстраційний номер АА 8842 АН, у м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер АА 5843 СМ, що був застрахований позивачем за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № ЦО-05- від 09.04.2012 р. Позивач у відповідності з договором страхування здійснив виплату страхового відшкодування вказаного автомобіля «Daewoo Lanos» в сумі 1575,00 грн., у зв'язку з чим просив суд стягнути з відповідача 1575,00 грн. страхового відшкодування, оскільки цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «МАН», державний реєстраційний номер АА 8842 АН, застрахована відповідачем на підставі договору (Полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АА № 5498052. Також позивач просив судові витрати покласти на відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 25.08.2015 р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 25.08.2015 р. представника не направив, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належно. Відзиву на позов не надав.

Згідно із абз. 3 пп. 3.9.1 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України в разі, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 25.08.2015 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

09.04.2012 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхове товариство «Іллічівське» (страховик) та Гончар Надією Миколаївною (страхувальник) було укладено договір № ЦО-05- добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов'язання відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер АА 5843 СМ.

23.07.2012 р. у м. Києві, на вул. Тимошенко, 13 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер АА 5843 СМ, під керуванням Гончара Д.В. та транспортного засобу «МАН», державний реєстраційний номер АА 8842 АН, під керуванням Ханенка М.П.

Згідно з постановою від 09.08.2012 р. у справі № 2605/12253/12 (№ 3-6040/12) Оболонського районного суду м. Києва, дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм Ханенком М.П. п. 2.3 б ПДР України, у зв'язку з чим Ханенка М.П. було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Судом з'ясовано, що згідно з умовами договору № ЦО-05- від 09.04.2012 р., на підставі страхового акту № ЦО-31443-ЦО-05--01 від 03.10.2012 р. про виплату страхового відшкодування, позивачем було виплачено на користь страхувальника страхове відшкодування в сумі 1575,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8287 від 10.10.2012 р.

Зважаючи на той факт, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «МАН», державний реєстраційний номер АА 8842 АН, була застрахована у ТзДВ «Страхова компанія «Провіта» на підставі Полісу серії АА № 5498052, позивачем було направлено на адресу відповідача заяву про відшкодування збитків в порядку регресу № 4078/258 ИЛ від 14.02.2013 р. з проханням сплатити позивачу страхове відшкодування. Однак, вказана вимога була залишена відповідачем без реагування, у зв'язку з чим ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» і звернулось до суду з даним позовом.

Згідно зі ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності зі ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У відповідності з ч. 4 ст. 9 Закону України «Про страхування» розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Також слід зазначити, що у відповідності з приписами ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно з приписами статей 22, 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Страховик за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку може здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів.

Згідно з п. 37.4 ст. 37 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам, організаціям, що надають послуги з ремонту пошкодженого майна, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

У відповідності до статей 979, 993 Цивільного кодексу України та статей 16, 27 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За таких обставин, оскільки позивач, на виконання умов договору, здійснив виплату 1575,00 грн. страхового відшкодування до нього, в силу приписів ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, перейшло право зворотної вимоги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12.03.2012 р. у справі № 3-12гс12.

Разом з тим, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність Ханенка М.П. щодо автомобіля «МАН», державний реєстраційний номер АА 8842 АН, застрахована відповідачем за Полісом серії АА № 5498052, відповідно до якого відповідач взяв на себе відповідальність за свого страхувальника, тобто здійснив страхування такого страхового ризику, як відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, особою, за рахунок якої підлягає задоволенню набуте позивачем право зворотної вимоги у розумінні ст. 993 ЦК України є саме відповідач.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 04.03.2014 р. у справі № 910/14328/13.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідача у судове засідання представника не направив, відзиву на позов, доказів відшкодування позивачеві суми страхового відшкодування суду не надав.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до вимог ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул. Набережна, буд. 7, код 31704186) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» (01033, м. Київ, Голосіївський р-н, вул. Саксаганського, 38Б, код 25186738) - 1575 (одну тисячу п'ятсот сімдесят п'ять) грн. 00 коп. витрат зі страхового відшкодування, 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили

Повне рішення підписане 31.08.2015 р.

Суддя В.М. Бабкіна