РІШЕННЯ

18.08.2015Справа №910/14306/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., при секретарі судового засідання Жулинській О.І., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/14306/15

за позовом публічного акціонерного товариства «Київенерго», м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент», м. Київ,

про стягнення 196 858,65 грн.,

за участю представників:

позивача - Іващенко О.В. (довіреність від 01.12.2014 № 91/2014/12/01-2);

відповідача - Лепень О.В. (довіреність від 01.09.2014 № б/н).

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» (далі - Товариство): 144 678,17 грн. основного боргу; 3 471,05 грн. 3% річних та 48 709,43 грн. втрат від інфляції, а всього 196 858,65 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2015 порушено провадження у справі; призначено судовий розгляд на 18.06.2015.

15.06.2015 та 18.06.2015 позивач подав суду документи для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі.

Представник відповідача у судовому засіданні 18.06.2015 подав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що за спірний період немає перед позивачем зобов'язання з оплати за використану теплову енергію.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2015 розгляд справи було відкладено на 07.07.2015; зобов'язано сторони надати письмові пояснення та витребувано у комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» письмову інформацію щодо того чи надходила від мешканців будинку 4-Б по вулиці Івана Франка у м. Києві оплата за використану теплову енергію (період з 01.12.2013 до 01.04.2015) на користь публічного акціонерного товариства «Київенерго» і які суми.

07.07.2015 від комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» надійшла до суду письмова інформація на виконання вимог ухвали суду від 18.06.2015.

У судовому засіданні 07.07.2015 представник відповідача подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2015 розгляд справи було відкладено на 28.07.2015.

16.07.2015 позивач подав суду: заяву про виправлення описки у позовній заяві, зокрема, вірним треба вважати період виникнення заборгованості за використану теплову енергію з 01.12.2013 по 01.01.2015; письмові пояснення щодо довідки поданої комунальним підприємством «Головний інформаційно-обчислювальний центр».

Представниками сторін у судовому засіданні 28.07.2015 було подано клопотання про продовження строку розгляду спору.

У судовому засіданні 28.07.2015 було оголошено перерву до 13.08.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2015 було продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів.

У судовому засіданні 13.08.2015 було оголошено перерву до 18.08.2015, відповідно до статті 77 ГПК України.

Представник позивача у судовому засіданні 18.08.2015 надав пояснення по суті спору та позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача надав пояснення по суті спору; підтримав доводи викладені у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 18.08.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

24.12.2009 акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (постачальник), правонаступником якої є ПАТ «Київенерго», та Товариством (споживач) було укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 320825 (далі - Договір), за умовами якого:

- постачальник зобов'язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов'язується отримати її та оплатити відповідно до умов викладених у Договорі (пункт 1.1 Договору);

- постачальник зобов'язався, зокрема: безперебійно постачати теплову енергію у гарячій воді на межу балансової належності із споживачем для потреб: опалення - в період опалювального сезону, гарячого водопостачання - протягом року, в кількості та в обсягах згідно з додатком 1 до Договору (підпункт 2.2.1 пункту 2.1 Договору);

- споживач зобов'язався, зокрема: дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у додатку 1, не допускаючи їх перевищення; своєчасно оплачувати (щомісяця) вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними у додатку 2 (підпункт 2.3.1 пункту 2.3 Договору);

- Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.06.2010 (пункт 4.1 Договору);

- Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про його припинення (пункт 4.3 Договору);

- Договір припиняє свою дію у випадках: взаємної згоди сторін про його припинення; прийняття рішення арбітражним судом; ліквідації однієї із сторін (пункт 4.9 Договору);

- припинення дії Договору не звільняє споживача від обов'язку повної сплати за надані послуги (пункт 4.10 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - заступником директора Гончаровим Є.Д., який діяв на підставі «Положення про СВП «Енергозбут Київенерго», та від відповідача - директором Телегіним Г.О., який діяв на підставі Статуту, та скріплено печатками, у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частина перша статті 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначає, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до частини першої статті 714 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Отже, укладений позивачем і відповідачем договір за своєю правовою природою є договором постачання теплової енергії у гарячій воді.

Як визначено частиною першою статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини другої статті 193 ГК України зазначено, що кожна сторона повинна вжити заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами шостою - сьомою статті 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідач умови Договору належним чином не виконав, внаслідок чого за період з 01.12.2013 по 01.01.2015 виникла заборгованість за використану теплову енергію, у розмірі - 144 678,17 грн., що підтверджується відомостями обліку споживання теплової енергії, обліковими картками (табуляграмами) та довідкою про надходження коштів за спожиту відповідачем теплову енергію.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що договірні відносини між сторонами припинені, а заявлені до стягнення суми Товариство не зобов'язано сплачувати, оскільки не отримував послуги за спірний період.

Доводи відповідача є необґрунтованими та спростовуються доказами долученими до матеріалів справи.

Позивач 30.01.2015 надіслав відповідачу листа № 029/53/1/1307/320825, в якому повідомив про припинення дії Договору.

ПАТ «Київенерго» просить стягнути заборгованість, яка виникла під час дії Договору, а саме за період з 01.12.2013 по 01.01.2015.

Припинення дії Договору не звільняє Товариство від обов'язку повної сплати за надані послуги, які отримані під час дії Договору.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості у сумі 144 678,17 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 48 709,43 грн. втрат від інфляції та 3 471,05 грн. 3% річних. Позивач визначає період прострочення з 11.01.2014 по 31.03.2015.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони правильні.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» (01015, м. Київ, вул. Лаврська, буд. 16, літ. В; ідентифікаційний код: 35265826) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. І. Франка 5; ідентифікаційний код: 00131305): 144 678 (сто сорок чотири тисячі шістсот сімдесят вісім) грн. 17 коп. основного боргу; 3 471 (три тисячі чотириста сімдесят одну) грн. 05 коп. 3% річних; 48 709 (сорок вісім тисяч сімсот дев'ять) 43 коп. втрат від інфляції та 3 937 (три тисячі дев'ятсот тридцять сім) грн. 17 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 25.08.2015.

Суддя І.Д. Курдельчук