Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "25" серпня 2015 р. Справа № 906/879/15

Господарський суд Житомирської області у складі:
судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:
від позивача: Малімон В.М. довіреність №34 від 19.01.2015

від відповідача: Остапчук О.Л. довіреність №3869 від 11.08.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Концерну "Військторгсервіс" в особі Хмельницької філії Концерну "Військторгсервіс" (м. Хмельницький)

до Військової частини НОМЕР_1 (м. Новоград-Волинський Житомирської області)

про стягнення 75113,61 грн

Концерн "Військторгсервіс" в особі Хмельницької філії Концерну "Військторгсервіс" звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на його користь заборгованості за надані послуги, згідно договору №33 від 26.04.2012 укладеного між сторонами, яка становить 75113,61 грн, що включає в себе: 44660,42 грн - сума основного боргу; 26260,33 грн - інфляційних втрат; 4192,86 грн - 3 % річних.

11.08.2015 відповідач надав письмові заперечення на позовну заяву, згідно яких в позові просить відмовити (а.с. 63-65).

25.08.2015 представник позивача надав суду заяву про стягнення з відповідача 26171,01 грн інфляційних втрат, посилаючись на помилку в раніше наданому їх розрахунку.

Крім того, на виконання вимог ухвали суду від 11.08.2015 у даній справі надав письмові пояснення на заперечення відповідача щодо заявлених позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в позові просить відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2012 року між Концерном "Військторгсервіс" в особі Хмельницької філії (виконавець/позивач) та військовою частиною НОМЕР_2 (замовник/відповідач, було укладено Договір № 33 на надання послуг (далі - Договір) з прання білизни всіх видів, прання спецодягу та обмундирування. відповідно до якого позивач/виконавець зобов`язався надати послуги лазні (миття особового складу), а відповідач/замовник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, оплатити їх (а. с. 17).

Пунктом 3.3. Договору сторони погодили, що оплата за надані послуги проводиться фінансовою службою військової частини НОМЕР_1 згідно рахунків - накладних, які одночасно є актом приймання - передачі послуг в термін 3 - банківських днів після одержання рахунку.

Згідно п. 6.1 Договору він діє з 26.04.2012 по 31.12.2012.

Позивач вказує, що за період з 26 квітня по 29 червня 2012 року в/ч А 3814 надавались послуги з прання білизни згідно рахунків - накладних на загальну суму 51255,54 грн.

В підтвердження виконання договірних зобов`язань щодо надання послуг за спірний період по пранню білизни військовослужбовців строкової служби військової частини позивач надав засвідчені копії таких документів, оригінали яких оглянуті в судовому засіданні:

- рахунки - накладні прийняття виконаних робіт (надання послуг): № 200 від 26.04.2012 на суму 4133,64 грн, № 216 від 04.05.2012 на суму 7700,70 грн; № 236 від 11.05.2012 на суму 3862,32 грн; №249 та №308 від 17.05.2012 відповідно на суму 4979,52 грн та на суму 5506,20 грн; № 271 від 25.05.2012 на суму 3128,16 грн; № 286 від 31.05.2012 на суму 4213,44 грн; № 300 від 07.06.2012 на суму 5338,62 грн; № 319 від 14.06.2012 на суму 4835,78 грн; № 332 від 21.06.2012 на суму 3519,18 грн; №343 від 27.06.2012 на суму 4037.88 грн.;

- акт №97 від 31.05.2012 здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) за період з 26.04.2012 по 31.05. 2012 на загальну суму 28017,78 грн (а. с. 18);

- акт №98 від 31.05.2012 здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) на суму 5506,20 грн (а. с. 19);

- акт №116 здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) за період з 01.06.2012 по 29.06.2012 на загальну суму 17 731,56 грн (а. с. 20).

Відповідачем 29.06.2012 було частково оплачено надані йому послуги на суму 6595,12 грн, у зв`язку з чим заборгованість за станом на 01.07.2015 становить 44660,42 грн.

Позивач зазначає, що у відповідача утворилась заборгованість згідно з договором у розмірі 44,660,42 грн, доказом чого є акт звірки взаємних розрахунків від 01.11.2012, підписаний уповноваженими на це посадовими особами сторін та скріплений їх печатками.

Відповідач проти позову заперечив. Зокрема, зазначає, що військова частина НОМЕР_1 , жодних рахунків позивач за спірний період йому не направляв, тому відсутні підстави для здійснення оплати за надані послуги, строк оплати не настав, тому немає заборгованості за послуги з прання білизни військовослужбовців. Крім того, вважає, що строк позовної давності зазначених вище рахунків - накладних закінчився.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, господарський суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір №33 від 26.04.2012, є договором про надання послуг, правове регулювання якого передбачене главою 63 ЦК України.

За ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України)

Так, актами здачі-приймання виконаних робіт (послуг) та згідно рахунками -накладними, які за умов Договору є одночасно актами прийому - передачі послуг № 200 від 26.04.2012 на суму 4133,64 грн, № 216 від 04.05.2012 на суму 7700,70 грн; № 236 від 11.05.2012 на суму 3862,32 грн; №249 та №308 від 17.05.2012 відповідно на суму 4979,52 грн та на суму 5506,20 грн; № 271 від 25.05.2012 на суму 3128,16 грн; № 286 від 31.05.2012 на суму 4213,44 грн; № 300 від 07.06.2012 на суму 5338,62 грн; № 319 від 14.06.2012 на суму 4835,78 грн; № 332 від 21.06.2012 на суму 3519,18 грн; №343 від 27.06.2012 на суму 4037.88 грн; акт від 31.05.2012 здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) за період з 26.04.2012 по 31.05. 2012 на загальну суму 28 017,78 грн, акт від 31.05.2012 здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) на суму 5506,20грн, акт здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) за період з 01.06.2012 по 29.06.2012 на загальну суму 17731,56 грн підтверджується факт надання відповідачу послуг з прання білизни військовослужбовців строкової служби військової частини НОМЕР_1 .

Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 599 ЦК України, статті 202 ГК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки позивачем належним чином виконано зобов`язання з надання послуг щодо прання білизни військовослужбовців, що також не заперечується відповідачем (з огляду на підписані ним акти здачі-прийняття виконаних робіт, акту звірки № 1 від 01.11.2012), то у останнього виник обов`язок щодо оплати наданих послуг.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звертався з письмовою вимогою до відповідача про сплату заборгованості за договором №33 від 26.04.2012 до 31.01.2013 (а.с.34).

Факт обізнаності військової частини про заборгованість в сумі 44 660,42 грн, яка підлягає сплаті позивачу, підтверджується актом звірки №1 за надані послуги з прання білизни військовослужбовців строкової служби в/ч А3814 на 01.11.2012, який підписаний командиром в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

В порушення умов договору відповідач договірні зобов`язання не виконав, заборгованість не сплатив.

За порушення умов договору, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 4192,86 грн та інфляційних втрат в сумі 26260,33 грн.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно здійсненого позивачем перерахунку (а.с. 74), правильність якого перевірена судом, сума інфляційних втрат яка підлягає стягненню становить 26171,01 грн.

Судом здійснено перерахунок вимог позивача щодо суми 3% річних, який складає за період з 30.04.2012 по 04.07.2012 - 4087,78 грн.

Відповідно в задоволенні 89,32 грн інфляційних втрат та 105,08 грн 3% річних слід відмовити.

Щодо заперечень відповідача з приводу відсутності підстав для здійснення оплати за надані позивачем послуги з прання білизни військовослужбовців, ненастання строку оплати за них, рахунки - накладні, строк позовної давності щодо стягнення на підставі яких закінчився видані ДП МОУ "Рівненський комбінат побутового обслуговування", яке не є стороною договору, то суд зазначає наступне.

Згідно матеріалів справи, наданих позивачем на виконання ухвали суду від 11.08.2015, послуги по пранню білизни відповідно до договору №33 від 26.04.2012 надавались відповідачеві структурним підрозділом позивача - лазне - пральним комбінатом м. Рівне, який шляхом реорганізації через ліквідацію ДП МОУ "Рівненський комбінат побутового обслуговування", відповідно до наказу генерального директора Концерну "Військторгсервіс" № 48 від 29.04.2008 через передачу всього нерухомого майна та інших основних засобів перебував в спірний період на балансі Хмельницької філії Концерну "Військторгсервіс".

Той факт, що рахунки - накладні прийняття виконаних робіт (надання послуг): № 200 від 26.04.2012 на суму 4133,64 грн, № 216 від 04.05.2012 на суму 7700,70 грн; № 236 від 11.05.2012 на суму 3862,32 грн; №249 та №308 від 17.05.2012 відповідно на суму 4979,52 грн та на суму 5506,20 грн; № 271 від 25.05.2012 на суму 3128,16 грн; № 286 від 31.05.2012 на суму 4213,44 грн; № 300 від 07.06.2012 на суму 5338,62 грн; № 319 від 14.06.2012 на суму 4835,78 грн; № 332 від 21.06.2012 на суму 3519,18 грн; №343 від 27.06.2012 на суму 4037,88 грн виписувались позивачем на бланках ДП МОУ "Рівненський комбінат побутового обслуговування" не спростовує наявність заборгованості відповідача перед позивачем, яка була підтверджена відповідачем особисто згідно підписаних ним акту звірки від 01.11.2012, актів прийому - здачі виконаних робіт по пранню білизни військовослужбовців за період з 26.04.2015 по 29.06.2012, а рахунки - фактури є одночасно актами прийому - передачі послуг (п.3.3 Договору).

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати:

визнання пред`явленої претензії;

зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору;

письмове прохання відстрочити сплату боргу;

підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір;

письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу.

Таким чином, підписання сторонами акту звірки №1 станом на 01.11.2012 є дією, що свідчить про визнання боргу відповідачем в сумі 44 660,42 грн.

Відповідач не надав господарському суду належних доказів на підтвердження виконання в повному обсязі свого зобов`язання щодо сплати заборгованості в сумі 44 660,42 грн. згідно договору №33 від 26.04.2012 і не спростував наявність заборгованості у вказаному розмірі.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як па підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і укладеного договору та такими, що підлягають частковому задоволенню - з відповідача стягується на користь позивача 44660,42 грн заборгованості; 26171,01 грн інфляційних втрат; 4087,78 грн 3% річних. В задоволенні 89,32 грн інфляційних втрат та 105,08 грн 3% річних відмовити.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ) на користь Концерну "Військторгсервіс" (03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, 28А) в особі Хмельницької філії Концерну "Військторгсервіс" (29006, м. Хмельницький, вул. Майборського, 9, код 35123594):

- 44660,42 грн заборгованості;

- 26171,01 грн інфляційних втрат;

- 4087,78 грн 3% річних;

- 1822,28 грн судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 27.08.15

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк:
1 - у справу,
2 - відповідачу (рек. з повід.)