ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.15 Справа № 914/2080/15

За позовом:Приватного підприємства «Бухгалтерський стандарт», м. Львів;
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота перепілочка», с. Кам'янобрід, Яворівський р-н, Львівська обл.;
про:стягнення заборгованості
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Сало О.
Представники сторін:
від позивача:Гавриченко Ж.В. - представник (довіреність б/н від 15.06.2015р.);
від відповідача:Пащук А.І. - представник (довіреність б/н від 06.08.2015р.), Сопільняк О.О. - директор.

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

26.06.2015р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Приватного підприємства «Бухгалтерський стандарт» (надалі - Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота перепілочка» (надалі - Відповідач) про стягнення заборгованості.

Ухвалою господарського суду від 01.07.2015р. порушено провадження по справі, її розгляд призначено на 20.07.2015р. Ухвалою від 20.07.2015р. суд відклав розгляд справи на 10.08.2015р. В судовому засіданні 10.08.2015р. було оголошено перерву до 17.08.2015р.

Представник позивача в судове засідання з'явився, через канцелярію суду подав пояснення по справі та повідомлення про припинення договірних відносин. Позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Заявлені вимоги мотивує тим, що в період з травня 2014р. по березень 2015р. включно позивачем були надані відповідачу послуги з ведення бухгалтерського обліку на загальну суму 49500,00 грн. Відповідач зобов'язувався в повному обсязі оплачувати надані йому послуги, однак своїх зобов'язань не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 49500,00 грн. Крім цього, у зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача 28908,00 грн. інфляційних втрат та 1586,71 грн. три відсотки річних.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, через канцелярію суду подав письмові пояснення по справі та заяву про долучення до матеріалів справи платіжних доручень про оплату. Проти позову заперечив, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Заперечуючи проти позову, представник зазначив, що долучені позивачем до позовної заяви акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) не є належними доказами, які підтверджують факт надання ПП «Бухгалтерський стандарт» послуг, оскільки всупереч вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в долучених актах не вказано змісту та обсягу господарської операції, а відтак акти не можуть свідчити про виникнення між сторонами будь яких зобов'язальних правовідносин. Також додав, що жодних послуг за актами, на які посилається позивач ТОВ «Золота перепілочка» надано не було.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

В період з травня 2014р. по березень 2015р. включно позивачем були надані, а відповідачем прийняті послуги з ведення бухгалтерського обліку на загальну суму 49500,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000079 від 31.05.2014р., №ОУ-0000084 від 30.06.2014р., №ОУ-0000103 від 31.07.2014р., №ОУ-0000117 від 31.08.2014р., №ОУ-0000141 від 30.09.2014р., №ОУ-0000150 від 31.10.2014р., №ОУ-0000166 від 30.11.2014р., №ОУ-0000183 від 31.12.2014р., №ОУ-0000009 від 31.01.2015р., №ОУ-0000027 від 28.02.2015р., №ОУ-0000044 від 31.03.2015р.

Судом встановлено, що у зв'язку з неоплатою наданих послуг з ведення бухгалтерського обліку, позивач 20.05.2015р. виставив відповідачу претензію вих. №1 від 19.05.2015р., якою вимагав у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги погасити заборгованість у розмірі 49500,00 грн. Докази направлення вказаної претензії відповідачу та вручення її останньому знаходяться в матеріалах справи.

Оскільки виставлена претензія про сплату коштів відповідачем задоволена не була, позивач був змушений звернутися за захистом своїх прав до суду.

Як вбачається з довідки ПП «Бухгалтерський стандарт» від 17.08.2015р., станом на день розгляду справи судом, розмір боргу відповідача не змінився та складає 49500,00 грн.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Приписами ч. 1 ст. 174 ГК України визначено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконану роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку.

Як зазначив Пленум ВГС України в пп. 1.1. п. 1 Постанови від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» (надалі - Постанова) грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

У господарських відносинах грошові зобов'язання найчастіше виникають з господарських договорів та інших угод, передбачених законом, або з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України). Однак оскільки господарський договір (угода) є не єдиною підставою виникнення відповідного зобов'язання, то сама лише відсутність між сторонами спірних правовідносин такого договору (угоди) або незазначення в останньому умов (пунктів) щодо відповідальності за порушення грошового зобов'язання не перешкоджає застосуванню даної відповідальності, але тільки у разі якщо підстави такого застосування і розмір відповідальності передбачено актами законодавства (п. 1.6. Постанови).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2012р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг із ведення бухгалтерського обліку №4, строком до 31.12.2012р. Однак, як пояснив в судовому засіданні представник позивача дія договору закінчилася 31.12.2012р. і на новий строк договір пролонгований не був. Представник відповідача зазначив про пролонгацію вказаного договору на новий термін, однак належних доказів такої пролонгації суду не надав. А тому суд критично оцінює таке твердження представника відповідача. Як вбачається з актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з травня 2014р. по березень 2015р. в них не зазначено, що підставою їх видачі являється Договір №4 від 01.10.2014р. Відтак суд приходить до висновку, що надання позивачем послуг про котрі зазначено в спірних актах здачі-приймання відбувалося поза межами дії Договору №4 від 01.10.2014р., котрий станом на момент надання таких послуг припинив свою дію.

Положення ч. 1 ст. 901 ЦК України зазначають про те, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Факт надання послуг позивачем та прийняття їх відповідачем на суму 49500,00 грн. підтверджується наявним в матеріалах справи Актами здачі-приймаття робіт (надання послуг). Оригінали вказаних актів оглянуто в судовому засіданні.

Нормами ч. 1 ст. 903 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності із ст. 193 ГК України, положення якої є аналогічні до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вказав Пленум ВГС України в п. 1.7. Постанови, днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Оскільки претензія про сплату боргу вих. №1 від 19.05.2015р. (як свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення) була одержана відповідачем 28.05.2015р., обов'язок по сплаті наданих послуг мав бути здійснений до 04.06.2015р. включно.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так як у встановлений законом строк, кошти за надані послуги відповідачем сплачені не були, ці кошти підлягають до стягнення з нього в судовому порядку в розмірі 49500,00 грн.

Судом відхиляються твердження відповідача про те, що долучені акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) є неналежними доказами, які підтверджують факт надання послуг з тих підстав, що в них не вказаний зміст та обсяг господарської операції, оскільки такі підписані без зауважень відповідачем та скріплені печаткою ТОВ «Золота перепілочка», а тому є схваленими (погодженими) останнім. Крім цього, в актах зазначений зміст господарської операції, а саме: «Ведення бух. обліку», обсяг: « 1 послуга». Натомість документів, які б підтверджували погодження сторонами викладення в актах конкретизованого переліку робіт, що в цілому становлять «Ведення бух. обліку» відповідачем представлено не було. А тому, долучені до позовної заяви акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) є належними та допустимими доказами у справі в розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З позовної заяви вбачається, що крім основної суми боргу, позивач просить суд стягнути з відповідача 28908,00 грн. інфляційних втрат та 1586,71 грн. три відсотки річних за період з 31.05.2014р. по 24.06.2105р. включно.

Ознайомившись з проведеним позивачем розрахунком 3% річних суд зазначає, що такий здійснений невірно, оскільки обов'язок по сплаті наданих послуг виник у відповідача лише 28.05.2015р. та мав бути виконаний ним до 04.06.2015р. включно. Зважаючи на те, що у вказаний строк кошти сплачені замовником не були, нарахування 3% річних повинно відбуватися з наступного дня, за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, тобто з 05.06.2015р. Здійснивши перерахунок інфляційних втрат та 3% річних за період з 05.06.2015р. по 24.06.2015р., суд прийшов до висновку, що до стягнення з відповідача підлягає 198,00 грн. інфляційних втрат та 81,37 грн. три відсотки річних. В решті цих позовних вимог суд відмовляє.

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому, підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота перепілочка» (81074, Львівська обл., Яворівський р-н, с. Кам'янобрід, будинок, 4; ) на користь Приватного підприємства «Бухгалтерський стандарт» (79008, м. Львів, вул. Театральна, 8/1; код ЄДРПОУ 3335868) 49500,00 грн. боргу, 198,00 грн. інфляційних втрат, 81,37 грн. три відсотки річних та 1136,94 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 25.08.2015 р.

Суддя Крупник Р.В.