ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 рокуСправа № 910/14167/15
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Колодій С.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 910/14167/15

за позовом Дочірнього підприємства акціонерного товариства науково - дослідного інституту радіотехнічних вимірювань "Фірма "РАДМІР", м. Харків

до Департаменту охорони здоров'я Кіровоградської обласної державної адміністрації, м. Кіровоград

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області, м. Кіровоград

про стягнення 640 000,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Єкимова О.В., довіреність № 333 від 22.06.2015;

від відповідача - Токар О.С., довіреність № 25-1644/01.01.11 від 23.03.2015;

від 3-ої особи - Прохоренко Т.В., довіреність № 15-10/13 від 13.01.2015.

Дочірнє підприємство акціонерного товариства науково - дослідного інституту радіотехнічних вимірювань "Фірма "РАДМІР" звернулося до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою № 270/1 від 02.06.2015 р. про стягнення з Департаменту охорони здоров'я Кіровоградської обласної державної адміністрації заборгованості в сумі 640 000,00 грн., з покладенням на відповідача судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 21/74-12 від 10.08.2012 р. про закупівлю товарів за державні кошти в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

02.07.2015 р. представник відповідача в судовому засіданні надав суду письмові пояснення, відповідно до яких просив суд відмовити в задоволенні вимог за позовною заявою, в зв'язку з тим, що неповне розрахування за поставлений товар з позивачем викликане лише у зв'язку з відсутністю бюджетних коштів, що безумовно викликане затримкою бюджетного фінансування.

Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградської області в поясненнях від 26.08.2015 року зазначила, що 03.10.2012 року казначейською службою зареєстровано бюджетні фінансові зобов"язання за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам КТКВК 881002 в сумі 640 000,00 грн. Департаменту охорони здоров"я Кіровоградської ОДА відповідно до договору від 10.08.2012 №21/74-12 на постачання медичного обладнання на користь ДП акціонерне товариство науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань "Фірма Радмір".

Станом на 01.01.2013 зазначені фінансові зобов"язання залишились не оплаченими. Оплата за медичне обладнання за економічною сутністю відноситься до незахищених видатків, зазначені платіжні доручення оплачувались з урахуванням наявних та прогнозних залишків коштів на єдиному казначейському рахунку та пріоритетності проведення видатків і надання кредитів.

Враховуючи відсутність необхідних залишків коштів на єдиному казначейському рахунку, зазначені платіжні доручення не були оплачені та відповідно до пункту 24 Постанови Кабінету Міністрів України від 15.12.2010 р. №1132 "Про затвердження Порядку перерахування міжбюджетних трансфертів" 28.12.2012 року не використані обсяги відкритих асигнувань по зазначеній субвенції повернуті до державного бюджету.

Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградської області також повідомило, що протягом 2013-2014 років, у зв"язку з відсутністю відповідної програми державного бюджету, асигнування не відкривались. Таким чином, у розпорядника бюджетних коштів відсутні повноваження для подання до органу Казначейства відповідних зобов"язань для перереєстрації заборгованості.

21.07.2015 р. позивач подав до суду клопотання, в якому просить суд при прийнятті рішення, вийти за межи позовних вимог, а саме визнати недійсними перше речення пункту 4.3 договору № 21/74-12 від 10.08.2012 р. в частині умови оплати поставленого товару " ... у межах помісячного плану асигнувань", а також визнати недійсним друге речення пункту 4.3. договору № 21/74-12 від 10.08.2012 р. відповідно до умов якого "У разі відсутності фінансування оплата буде здійснюватися по мірі надходження субвенції з державного бюджету України обласному бюджету".

При цьому зазначив, що сторони у пункті 4.3 Договору визначили строк виконання відповідачем зобов"язання з оплати поставки вказівкою на обставини надходження коштів з державного бюджету. Проте, така подія не може бути визнана такою, що неминуче має настати, оскільки вона залежить від суб"єктивної поведінки третьої особи, визначеної в Договорі як Державний бюджет.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.08.2012 року між Управлінням охорони здоров"я Кіровоградської обласної державної адміністрації (Замовник) та дочірнім підприємством акціонерного товариства науково - дослідного інституту радіотехнічних вимірювань "Фірма "РАДМІР" (Учасник) було укладено договір №21/74-12 про закупівлю товарів за державні кошти (надалі - Договір, а.с. 14-16).

Відповідно до предмету Договору Учасник зобов"язується поставити устаткування радіологічне (мамограф рентгенівський цифровий), протягом строку, вказаного в п. 5.1 даного Договору, поставити Замовнику товар, зазначений в п. 1.2 цього Договору та специфікації (Додаток №1) до закладів отримувачів визначених Замовником (Додаток № 2), які є невід"ємною його частиною, провести монтажні, пусконалагоджувальні роботи, ввести в експлуатацію Устаткування радіологічне (мамограф рентгенівський цифровий) та навчання спеціалістів - користувачів Замовника, а Замовник - прийняти і оплатити такий товар. Найменування (номенклатура, асортимент) товару: Устаткування медичне, хірургічне та ортопедичне (устаткування радіологічне (мамограф рентгенівський цифровий)-6од.)-комплекс рентгенівський мамографічний цифровий МАДИС, зазначений в специфікації (Додаток № 1). Ціна за одиницю товару зазначена в специфікації (Додаток № 1) (п. 1.1, 1.2 Договору).

Згідно з умовами п. 3.1. Договору, ціна цього Договору становить 3 840 000,00 грн. (без ПДВ згідно ст. 198 пп. 197.1.27 розділу V "Податкового кодексу України).

У відповідності з п. 4.3 Договору оплата здійснюється Замовником за фактично поставлений товар протягом 7 банківський днів з моменту підписання акта прийому - передачі та накладної у межах помісячного плану асигнувань. У разі відсутності фінансування оплата буде здійснюватися по мірі надходження субвенції з державного бюджету України обласному бюджету.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами умов визначених цим Договором, але в будь-якому випадку до 31.12.2012 року (п. 10.1 Договору).

Таким чином, відповідно до умов Договору та специфікації (Додаток 1 до Договору), позивач зобов'язався поставити відповідачу устаткування радіологічне (мамограф рентгенівський цифровий) в кількості 6 (шість) одиниць за ціною за одиницю Товару 640 000,00 грн., загальною вартістю в розмірі 3 840 000,00 грн..

Факт здійснення поставки товару за Договором підтверджується видатковими накладними № 262 від 01.10.2012 р., № 263 від 01.10.2012 р., № 264 від 01.10.2012 р. та довіреностями № 30 від 01.10.2012 р., № 27 від 01.10.2012 р., № 28 від 01.10.2012 р., № 26 від 01.10.2012 р., № 29 від 01.10.2012 р., № 39 від 01.10.2012 р. про отримання Товару і відповідачем факт отримання товару не заперечується (а.с. 19-39).

Факт введення в експлуатацію медичного устаткування підтверджується актами пуско-налагоджувальних робіт від 13.11.2012, від 19.10.2012 р., від 08.10.2012 р., від 27.11.2012 р., від 27.11.2012 р. (а.с. 40 - 44).

Матеріали справи підтверджують, що відповідач не здійснив оплату одержаного від позивача устаткування в повному обсязі, лише у розмірі 2 560 000,00 грн. та повернув один комплекс рентгенівський мамографічний цифровий МАДИС по ціні 640 000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною та акта здавання - приймання від 13.11.2013 року, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 640 000,00 грн. (а.с. 45-46).

У запереченнях на позов відповідач підтвердив факт отримання медичного обладнання та наявну станом на 01.01.2015 року кредиторську заборгованість в сумі 640 000,00 грн., яка підлягає погашенню за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам.

В зв'язку з несплатою відповідачем коштів за поставлений Товар, позивач звернувся до Відповідача з претензією про погашення заборгованості (вих. № 671 від 17.12.2014 р.). Проте відповідач залишив претензію без відповіді.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За своєю правовою природою, Договір №21/74-12 від 10.08.2012 р. про закупівлю товарів за державні кошти, укладений між Позивачем та Відповідачем є Договором поставки та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно статті 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Стаття 655 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Судом встановлено, що за видатковими накладними № 262 від 01.10.2012 р., № 263 від 01.10.2012 р., № 264 від 01.10.2012 р., № 265 від 01.10.2012 р., № 266 від 01.10.2012 р., № 267 від 01.10.2012 р. Позивач поставив Відповідачу товар, визначений Договором, на суму 3 840 000,00 грн.

Таким чином, факт передачі товару Позивачем та його прийняття Відповідачем суду належним чином доведений.

Однак, Відповідач не оплатив зазначеної суми за поставлений товар на користь Позивача в повному обсязі.

Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися - належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріали справи свідчать, що Відповідачем не сплачено грошову суму в розмірі 640 000,00 грн. за поставлений Товар.

В запереченнях на позов відповідач зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 09.04.2012 року №372 затверджено Порядок та умови надання у 2012 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на придбання медичного автотранспорту та обладнання для закладів охорони здоров"я. Головним розпорядником визначено Міністерство фінансів України. Постановою встановлено, що Казначейство перераховує субвенцію відповідно до Порядку перерахування міжбюджетних трансфертів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.2010 р. №1132, і порядку обслуговування державного бюджету за видатками та операціями з надання та повернення кредитів, наданих за рахунок коштів державного бюджету, затвердженого Міністерством фінансів України.

Згідно з додатком 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2012 рік", по коду бюджету 0 обласному бюджету Кіровоградської області доведено на придбання медичного автотранспорту та обладнання для закладів охорони здоров"я кошти в сумі 50 000 000,00 грн.

Розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 27.06.2012 №369-р "Про розподіл субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на придбання медичного автотранспорту та обладнання для закладів охорони здоров"я", відповідно до рішення обласної ради "Про обласний бюджет на 2012 рік", управління охорони здоров"я обласної державної адміністрації було визначено головним розпорядником коштів обласного бюджету з використання субвенції на придбання медичного автотранспорту та обладнання для закладів охорони здоров"я в сумі 50 000 000,00 грн.

Департамент охорони здоров"я провів процедуру конкурсних торгів на закупівлю медичного устаткування, за результатами якої було укладено договір №21/74-12 з переможцем конкурсних торгів ДП АТ Науково-дослідного Інституту радіотехнічних вимірювань "Фірма Радмір" на суму 3 840 000,00 грн.

З пояснень третьої особи вбачається, що 03.10.2012 року Головним управлінням Державної казначейської служби України у Кіровоградської області зареєстровано бюджетні фінансові зобов"язання за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам КТКВК 881002 в сумі 640 000,00 грн. Департаменту охорони здоров"я Кіровоградської ОДА відповідно до договору від 10.08.2012 №21/74-12 на постачання медичного обладнання на користь ДП акціонерне товариство науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань "Фірма Радмір".

Станом на 01.01.2013 зазначені фінансові зобов"язання залишились не оплаченими. Оплата за медичне обладнання за економічною сутністю відноситься до незахищених видатків, зазначені платіжні доручення оплачувались з урахуванням наявних та прогнозних залишків коштів на єдиному казначейському рахунку та пріоритетності проведення видатків і надання кредитів.

Враховуючи відсутність необхідних залишків коштів на єдиному казначейському рахунку, зазначені платіжні доручення не буди оплачені та відповідно до пункту 24 Постанови Кабінету Міністрів України від 15.12.2010 р. №1132 "Про затвердження Порядку перерахування міжбюджетних трансфертів" 28.12.2012 року не використані обсяги відкритих асигнувань по зазначеній субвенції повернуті до державного бюджету.

Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградської області також повідомило, що протягом 2013-2014 років, у зв"язку з відсутністю відповідної програми державного бюджету, асигнування не відкривались.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Вказана норма у частині 1 передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Зі змісту статті 692 Цивільного кодексу України вбачається, що договір про закупівлю товару є оплатним, і обов"язок Учасника поставити товар відповідає обов"язок Замовника цей товар прийняти і оплатити.

Згідно частини 1 статті 212 Цивільного кодексу України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов"язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Оскільки договір про закупівлю товарів є оплатним, то обов"язок відповідача як Замовника по договору №21/74-12 від 10.08.2012 р. оплатити товар виникає згідно вимог законодавства та умов договору, відповідно до яких "Оплата здійснюється Замовником за фактично поставлений товар протягом 7 банківських днів з моменту підписання акта прийому-передачі та накладної у межах помісячного плану асигнувань. У разі відсутності фінансування оплата буде здійснюватися по мірі надходження субвенції з державного бюджету України обласному бюджету".

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України , якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов"язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати. підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов"язку не встановлений або визначений моментом пред"явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов"язок у семиденний строк від дня пред"явлення вимоги, якщо обов"язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Вказана норма передбачає як безпосереднє встановлення строку (терміну) його виконання, так і визначення цього строку вказівкою на певну подію, яка неминуче має настати, в іншому ж випадку кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час.

Сторони у Договорі визначили строк виконання відповідачем зобов"язання з оплати за товар вказівкою на обставини надходження коштів з бюджету. Проте, така подія не може бути визнана такою, що неминуче має настати, оскільки вона залежить від суб"єктивної поведінки третьої особи, визначеної в Договорі як Державний бюджет України.

З огляду на викладене, з урахуванням вимог статті 217 Цивільного кодексу України, господарський суд вважає, що перше речення пункту 4.3 договору № 21/74-12 від 10.08.2012 р. про закупівлю товарів за державні кошти, укладеного між Управлінням охорони здоров"я Кіровоградської обласної державної адміністрації (Замовник) та дочірнім підприємством акціонерного товариства науково - дослідного інституту радіотехнічних вимірювань "Фірма "РАДМІР" (Учасник) в частині умови оплати поставленого товару " ... у межах помісячного плану асигнувань" та . друге речення пункту 4.3. цього договору відповідно до умов якого "У разі відсутності фінансування оплата буде здійснюватися по мірі надходження субвенції з державного бюджету України обласному бюджету" не відповідає нормам чинного законодавства.

За таких обставин, приймаючи рішення господарський суд, керуючись статтею 83 Господарського процесуального кодексу України, задовольняє клопотання позивача та вважає за необхідним визнати недійсним пункт 4.3 договору в частині оплати Замовником за фактично поставлений товар під умовою " ... у межах помісячного плану асигнувань. У разі відсутності фінансування оплата буде здійснюватися по мірі надходження субвенції з державного бюджету України обласному бюджету".

Посилання відповідача на те, що заборгованість виникла у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування не приймаються судом до уваги, оскільки на підставі частини другої статті 617 Цивільного кодексу України, частини другої статті 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного бюджету України не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Окрім того, також відсутність бюджетного фінансування за договором не може бути підставою для звільнення замовника від обов'язку оплатити отриманий товар, оскільки в разі відсутності коштів для оплати Замовник був вправі та мав фактичну можливість призупинити виконання умов договору з моменту виявлення відсутності коштів для оплати поставлених товарів, а не приймати такі товари.

Відтак, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов'язання, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов'язання.

Таким чином, відповідачем доводи позивача не спростовано, належних доказів виконання зобов'язань, на підставі яких заявлено позовні вимоги не надано.

Отже, факт наявності боргу у відповідача за договором №21/74-12 від 10.08.2012 р. про закупівлю товарів за державні кошти у сумі 640 000, 00 грн. позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, і тому ця сума має бути стягнута з відповідача.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи позивач довів, що його вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по оплаті судового збору, згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись статтями 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати недійсним перше речення пункту 4.3 договору № 21/74-12 від 10.08.2012 р. про закупівлю товарів за державні кошти, укладеного між Управлінням охорони здоров"я Кіровоградської обласної державної адміністрації (Замовник) та дочірнім підприємством акціонерного товариства науково - дослідного інституту радіотехнічних вимірювань "Фірма "РАДМІР" (Учасник) в частині умови оплати поставленого товару " ... у межах помісячного плану асигнувань".

Визнати недійсним друге речення пункту 4.3. договору № 21/74-12 від 10.08.2012 р. про закупівлю товарів за державні кошти, укладеного між Управлінням охорони здоров"я Кіровоградської обласної державної адміністрації (Замовник) та дочірнім підприємством акціонерного товариства науково - дослідного інституту радіотехнічних вимірювань "Фірма "РАДМІР" (Учасник) відповідно до умов якого "У разі відсутності фінансування оплата буде здійснюватися по мірі надходження субвенції з державного бюджету України обласному бюджету".

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Департаменту охорони здоров"я Кіровоградської обласної державної адміністрації (м. Кіровоград, вул. Дзержинського, 74/42, ідентифікаційний код 02012912) на користь дочірнього підприємства акціонерного товариства Науково-дослідного інституту радіотехнічних вимірювань "Фірма "РАДМІР" (61054, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 271, ідентифікаційний код 24487685) заборгованості в сумі 640 000,00 грн., 12 800,00 грн. судового збору.

Наказ видати стягувачу після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 31.08.2015 р.

Суддя С. Б. Колодій