ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.08.2015 Справа № 908/3774/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Сич Ю.В.

при секретарі судового засідання Щитовій Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство", м.Ізмаїл (ідентифікаційний код 01125821)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-фінансова компанія "Рутекс" м. Краматорськ (ідентифікаційний код 30694366)

про стягнення суми основного боргу у розмірі 48829,50 грн., 3% річних у розмірі 2522,02 грн., інфляційних втрат в сумі 37011,23 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Жечева Ю.І. за довіреністю №Д/ЮС-58 від 23.09.2014р.

від відповідача: не з'явився

01.07.2015 року до господарського суду Донецької області відповідно до ухвали господарського суду Запорізької області від 25.06.2015 року згідно ст.ст. 15; 17 Господарського процесуального кодексу України надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" м. Ізмаїл до товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-фінансова компанія "Рутекс" м. Краматорськ про стягнення суми основного боргу у розмірі 48829,50 грн., 3% річних у розмірі 2522,02 грн., інфляційних втрат в сумі 37011,23 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2015 року справу передано на розгляд судді Сич Ю.В.

Ухвалою суду від 02.07.2015 р. позовна заява була прийнята до розгляду та порушено провадження у справі № 908/3774/15, розгляд справи був призначений на 15.07.2015 р., сторони зобов'язані надати документи та виконати певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору підряду та купівлі-продажу металобрухту №325 ГУИ від 21.08.2013р. в частині оплати виконаних робіт, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 48829,50грн. та підстави для нарахування 3% річних у розмірі 2522,02 грн., інфляційних втрат в сумі 37011,23грн.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав копії договору підряду та купівлі-продажу металобрухту №325 ГУИ від 21.08.2013р., розрахунків, додатку до договору, додаткової угоди, протоколів, платіжного доручення, претензії.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст. 216, 230, 232 Господарського кодексу України, ст. 625 Цивільного кодексу України..ст. 1, 2, 49, 54, 55, 57, Господарського процесуального кодексу України, ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», інформаційним листом Вищого господарського суду України від 12.09.2014р. № 01-06/1290/14 «Про ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» та розпорядженням голови Вищого господарського суду України від 02.0.2014р. №28-р «Про зміну територіальної підсудності господарських справ».

Від позивача 30.07.2015р. на виконання ухвал суду надійшли додаткові документи, які долучено до матеріалів справи.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26 грудня 2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду. ( Абзац третій підпункту 3.9.1 підпункту 3.9 пункту 3 із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого господарського суду № 3 від 16.01.2013 ).

Судом вжиті усі належні заходи для повідомлення відповідача про місце, дату та час проведення судового засідання, що підтверджується завіреними списками згрупованих рекомендованих з повідомленням поштових відправлень від 07.07.2015р. та фіскальним чеком Харківської дирекції УДППЗ "Укрпошта" відділення поштового зв`язку №22 від 08.07.2015р.

Однак, відповідач до суду не з'явився, причин неявки не повідомив, вимоги ухвал суду не виконав.

Розгляд справи відкладався на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Під час судового розгляду справи представника позивача було ознайомлено з правами та обов'язками у відповідності із ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням та заслухавши представника позивача, суд встановив:

21.08.2013р. між приватним акціонерним товариством «Українське Дунайське пароплавство» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-фінансова компанія "Рутекс" (підрядник) був укладений договір №325 ГУИ, за умовами якого на підставі наказів Міністерства інфраструктури України замовник передає для розділки на металобрухт, а підрядник приймає судна, далі за текстом «Основний засіб», які знаходяться у процесі списання з балансу Замовника, згідно плану списання майна ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» на 2013р. (п.1.1. Договору, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №1 від 24.12.2013р.).

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання Сторонами своїх обов'язків за цим договором. (п.10.1 Договору)

Відповідно до п.2.3 Договору при передачі Основного засобу сторони підпишуть Протокол прийому - передачі Основного засобу на розробку. Ризики, які пов'язані з втратою чи пошкодженням Основного засобу несе Підрядник з моменту підписання Протоколу приймання - передачі Основного засобу на розробку.

Так, на виконання умов договору 28.02.2014р. між сторонами були підписані протоколи №1 прийому-передачі на розділку несамохідного ліхтеру «УДП-ДМ-2097» та №2 прийому-передачі на розділку несамохідного ліхтеру «УДП-ДМ-2270»

Умовами п.5.1. Договору, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №1 передбачено, що ціна закупівлі металобрухту, отриманого на підставі розділки Основного засобу, складає:

- за 308,22 тон металобрухту 1100,00грн. без ПДВ за одну тону з урахуванням вартості розділки та здачі на металобрухт

- за 83,33 тони металобрухту 1150,00грн. без ПДВ за одну тону з урахуванням вартості розділки та здачі на металобрухт.

Відповідно до п. 5.3 Договору, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №1 Підрядником внесена попередня плата у розмірі 339042,00грн. за 308,22 тони металобрухту. Для забезпечення належного виконання зобов'язань за Договором, Підрядник протягом 3-х банківських днів з моменту підписання даної додаткової угоди №1, внесе передплату в розмірі 95829,50грн.

Зазначена додаткова угода №1 підписана сторонами та скріплена відбитками печаток 24.12.2013р.

Враховуючи вищенаведене відповідач повинен був внести попередню плату у розмірі 95829,50грн. в строк до 27.12.2013р.

Як зазначає позивач, відповідачем частково сплачено грошові кошти у розмірі 47000,00грн., про що свідчить платіжне доручення №232 від 01.04.2014р., копія якої наявна в матеріалах справи.

Основний засіб за договором був переданий на розділку 28.02.2014р., однак, всупереч п.3.4. Договору акт прийому-передачі металобрухту у власність підрядника складено не було.

В зв'язку із несплатою відповідачем 48829,50 грн. позивачем на адресу останнього було направлено претензію №10/14 від 06.05.14 ЧМ-313, з вимогою сплатити наявну заборгованість. В матеріалах справи наявна копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 07.05.2014р. на підтвердження направлення претензії на адресу відповідача.

У відповідності з ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, у встановлені терміни замовник не здійснив розрахунків з підрядником у повному обсязі, у зв'язку із чим з 28.12.2013р. виникла заборгованість у розмірі 95829,50грн., а з 01.04.2015р. - на суму 48829,50грн., у зв`язку з частковою сплатою боргу.

Проаналізувавши вищезазначений договір, судом встановлено, що останній за своєю правовою природою є договором підряду та підпадає під регулювання статей 837-864 Цивільного кодексу України.

За статтею 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 509 Цивільного кодексу України закріплено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Частиною 2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Доказів погашення заборгованості у розмірі 48829,50грн. відповідачем суду не представлено.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За таких обставин, суд вважає доведеним борг відповідача перед позивачем у сумі 48829,50грн., а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню.

Також відповідно до позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 37011,23 грн. та 3% річних у розмірі 2522,03грн., нараховані за період з 27.12.2013р. по 01.04.2014р. на суму 95829,50грн. та за період з 02.04.2014р. по 15.06.2015р. на суму 48829,50грн.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, судом встановлено, що позивачем невірно визначено дати нарахування. Враховуючи, що судом вище встановлено момент виникнення заборгованості - 28.12.2014р., відтак, нарахування 3% річних має здійснюватись саме з цієї дати. Також, враховуючи те, що часткова сплата заборгованості була здійснена 01.04.2014р., що підтверджується платіжним дорученням №232, то кінцева дата нарахування на суму 95829,50грн. становитиме 31.01.2013р. Нарахування 3% за 01.04.2014р. можливо лише на суму 48829,50 грн.

Здійснивши самостійно розрахунок 3% річних за період з 28.12.2013р. (дата виникнення заборгованості, встановлена судом) по 31.03.2014р. (кінцева дата, встановлена судом) на суму 95829,50 грн. та на суму 48829,50грн. за 01.04.2014р., та за період з 02.04.2014р (дата, визначена позивачем) по 15.06.2015р. (дата, визначена позивачем) на суму 48829,50 грн. судом встановлено, що сума 3% річних становить 2510,28грн.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги щодо стягнення 3% річних підлягають задоволенню частково у сумі 2510,28грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат з урахуванням вимог листа Верховного суду України №62-97р від 03.04.1997р. «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» за період встановлений судом з січня 2014р. по березень 2014р. на суму 95829,50грн., та з квітня 2014р. по червень 2015р. на суму 48829,50р., який не суперечить приписам чинного законодавства, господарським судом встановлено, що сума інфляційних втрат становить 37011,23грн., тобто є вірною.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі, у сумі 37011,23грн.

Судові витрати розподіляються у відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 526, ч.1 ст. 530, ст.ст. 610, 612, 625, 837 Цивільного кодексу України; ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство", м.Ізмаїл до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-фінансова компанія "Рутекс" м. Краматорськ про стягнення суми основного боргу у розмірі 48829,50 грн., 3% річних у розмірі 2522,02 грн., інфляційних втрат в сумі 37011,23 грн. задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-фінансова компанія "Рутекс" м. Краматорськ (84306, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Орджонікідзе, буд.1-А, ідентифікаційний код 30694366) на користь приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство", м.Ізмаїл (68600, Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Краснофлотська, бед.28, ідентифікаційний код 01125821) суму основної заборгованості у розмірі 48829,50 грн., 3% річних у розмірі 2510,28 грн., інфляції в сумі 37011,23грн., судовий збір в розмірі 1826,76грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 19.08.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 25.08.2015р.

Суддя Ю.В. Сич