ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2015 р. Справа №917/1290/15

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

за участю представників:

позивача: Незвицька Г.С.

відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного виробничо-господарського підприємства "Автотранс",

вул. Кагамлика, 35, м. Полтава, 36008

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

АДРЕСА_1, 39630

про стягнення 83 304,90грн., -

В С Т А Н О В И В:

ПВГП "Автотранс" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення 83 304,90 грн., з яких 55 900,00 грн. - заборгованість за відпущені нафтопродукти (дизельне паливо) по договору №18-07/5 від 18.07.2014р. на відпуск нафтопродуктів за пластиковими картками та 27 404,90 грн. - інфляційних нарахувань.

Від позивача 28.07.2015 р. надійшло клопотання про припинення провадження у справі в частині суми основного боргу в розмірі 10 000,00 грн., в зв'язку зі сплатою даної суми відповідачем, що підтверджується наданим платіжним дорученням від 25.06.2015 р. №101.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на користь позивача 45 900,00 грн. заборгованості за відпущені нафтопродукти та 27 404,90 грн. інфляційних нарахувань.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з'явився, витребуваних судом документів не надав. Про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Судом враховано, що відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, проте відповідач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторін, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними у ній матеріалами, у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив, що 18 липня 2014 року між Приватним виробничо-господарським підприємством "Автотранс" (надалі Продавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (надалі Покупець, відповідач) було укладено договір за №18-07/5 на відпуск нафтопродуктів за пластиковими картками (надалі Договір), відповідно до якого Продавець зобов'язався здійснювати заправку автотранспорту Покупця Товаром, а Покупець зобов'язувався прийняти та оплатити його вартість на умовах укладеного договору.

При цьому сторони узгодили наступне:

- перелік АЗС, АГЗП Продавця на яких буде здійснюватися заправка автотранспорту Покупця визначений у Додатку №2, який є невід'ємною частиною Договору (п. 2.2. Договору);

- заправка автотранспорту Покупця здійснюється із застосуванням пластикових карток (надалі Картки) реалізованих Покупцю Продавцем, тільки в межах коштів попередньо отриманих Продавцем від Покупця за Товар (п. 2.3. Договору);

- за допомогою картки фіксується інформація стосовно кількості відпущеного Покупцю Товару, вона є засобом тривалого та багаторазового використання, що забезпечує внутрішній документообіг та систему безготівкового відпуску Товару на АЗС, АГЗП Продавця (п. 3.1 Договору);

- станом на останній день звітного місяця Продавець повинен надати покупцю в термін 10-ти календарних днів наступного місяця за звітнім Товарну накладну. В разі необхідності сторони підписують Акт приймання-передачі (п. 4.4 Договору);

- Покупець зобов'язується проводити оплату за Товар на протязі 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання Товару. Ціни на Товар визначаються на момент отримання Товару по роздрібній ціні відповідних Товарів, зазначених на відповідних АЗС, АГЗП Продавця за вирахуванням визначеної суми в розмірі зазначеному в Додатку №4 (п. 5.3 Договору);

- оплата за Товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця, при цьому у платіжному дорученні повинні бути зазначені номер та дата рахунку-фактури, що оплачується (п. 5.4. Договору);

- у разі порушення Покупцем строків розрахунків за отриманий Товар, Продавець має право припинити подальший відпуск Товару Покупцеві (п. 5.5. Договору);

- у випадку порушення зобов'язань, що виникають з цього Договору винна сторона несе відповідальність визначену цим Договором та чинним законодавством України (п. 7.4 Договору).

На виконання умов Договору позивачем було передано відповідачу нафтопродукти на загальну суму 76 625,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи накладними, а саме: №23-07-1 від 23.07.2014 р. на суму 20,00 грн.: №31-07-842 від 31.07.2014 р. на суму 18 705,00 грн.; №31-08405 від 31.08.2014 р. на суму 26 680,00 грн.; №171 від 31.08.2014 р. на суму 5 900,00 грн.; №30-09-748 від 30.09.2014 р. на суму 25 320,00 грн.

На оплату вказаного Товару позивач виписав покупцю відповідні рахунки: №21-07-7/АЗС від 21.07.2014 р. на суму 20,00 грн.; №06-08-21/АЗС від 06.08.2014 р. на суму 18 705,00 грн.; №31-08-45/АЗС від 31.08.2014 р. на суму 5 900,00 грн.; №01-09-87/АЗС від 01.09.2014 р. на суму 26 680,00 грн.; №30-09-115/АЗС від 30.09.2014 р. на суму 25 320,00 грн.

В п. 5.3 Договору передбачено, що Покупець зобов'язується проводити оплату за Товар на протязі 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання Товару.

Відповідач за одержаний Товар розрахувався частково, сплативши 20 725,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №@2PL755401 від 24.07.2014 р. та банківською випискою по рахунку за період з 15.06.2014 р. по 15.06.2015 р. (а.с. 29-30).

Таким чином, станом на час подачі позову до суду заборгованість в сумі 55 900,00 грн. відповідачем оплачена не була. Зазначене підтверджується двостороннє підписаним актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.07.2014 р. по 31.03.2015 р. (а.с. 33).

Також позивачем на підставі статті 625 ЦК України нараховано відповідачу інфляційні в сумі 27 404,90 грн., які позивач також просить суд стягнути з відповідача.

Після порушення провадження у справі відповідачем сплачено основний борг в розмірі 10 000,00 грн. грн., а тому провадження в цій частині підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК України.

Згідно пояснень позивача, сума основного боргу на час винесення рішення по справі складає 45 900,00 грн.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Відповідачем не спростовані обставини, на які посилається позивач, доказів сплати в повному обсязі вартості Товару відповідно до умов Договору не надано, таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості у розмірі 45 900,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків, відповідачу нараховані інфляційні втрати за видатковими накладними №31-08-405 від 31.08.2014 р. за період з 01.10.2014 р. по 18.06.2015 р. на суму 12 493,98 грн., №171 від 31.08.2014 р. з 01.10.2014 р. по 18.06.2015 р. на суму 2 986,81 грн., №30-09-748 від 30.09.2014 р. з 30.10.2014 р. по 18.06.2015 р. на суму 11 924,11 грн.

Загальна сума інфляційних нарахувань по наведеним вище накладним становить 27 404,90 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат на суму 27 404,90 грн. суд вважає позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Згідно положень статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, обставин, на які посилається Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростував.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задовольняє їх в повному обсязі.

Судові витрати, згідно статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 75, п. 1-1 статті 80, статей 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Припинити провадження у справі в частині 10 000,00 грн. основного боргу.

2. Позов задовольнити.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 39630, код НОМЕР_1) на користь Приватного виробничо-господарського підприємства "Автотранс" (вул. Кагамлика, 35, м. Полтава, 36008, код 30668210) 45 900,00 грн. основного боргу, 37 404,90 грн. інфляційних нарахувань та 1827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати накази з набранням рішенням законної сили.

4. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Повне рішення складено 18.08.2015 р.

Суддя Кульбако М.М.