КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2015 р. Справа№ 910/10497/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Сітайло Л.Г.

Кропивної Л.В.

Від позивача - Громовий О.В. ( довір. від 15.07.15);

Бобров Р.В. ( довір. від 05.01.15);

Від відповідача - Біленко Б.В. ( довір. від 10.02.15);

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів"

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2015р.

у справі № 910/10497/15 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТ Баварія"

про визнання недійсним пунктів контракту

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2015р. у справі №910/10497/15 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТ Баварія" відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що положення контракту, а саме пункти 7.4 та 7.5 відповідають приписам ч. 3 ст. 651 ЦК України та приписам ч. 1 ст. 188 ГК України, яким встановлено, що розірвання господарського договору в односторонньому порядку сторони можуть передбачити у договорі. Сторони у Контракті передбачили можливість розірвання контракту з ініціативи відповідача в односторонньому порядку, яке здійснюється шляхом вчинення відповідачем односторонньої відмови від контракту при наявності відповідних підстав.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2015р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що пунктами 7.4, 7.5 контракту не передбачено порядку розірвання контракту шляхом укладення двосторонньої угоди, а відтак застосування ч.3 ст. 651 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.188 Господарського кодексу України до п.п.7.4, 7.5 контракту за таких обставин неможливо.

Невідповідність пунктів 7.4, 7.5 контракту вимогам закону полягає у тому, що даними пунктами передбачене право продавця в односторонньому порядку відмовитись від виконанн6я зобов'язань за контрактом.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія встановила.

19.11.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТ Баварія", як продавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів", як покупцем, укладено контракт № 13-3421А, відповідно до предмету якого (п. 1) продавець зобов'язується поставити та передати, а покупець зобов'язується оплатити та прийняти 1 новий легковий автомобіль марки "Rolls-Royce Ghost", 2014 року виготовлення, об'єм двигуна 6592 куб.см., колір "Gunmetal/Jubilee Silver".

Згідно з п. 2.1 у редакції додаткової угоди № 1 від 31.01.2014 до контракту загальна вартість товару складає 4 576 257,01 грн. у т.ч. ПДВ.

Згідно п. 7.4 контракту у разі прострочення терміну платежу, який передбачений в п. 4.2 контракту, на строк 5 робочих днів або більше робочих днів Продавець має право в односторонньому порядку відмовитися від контракту та стягнути з Покупця штраф у розмірі 10% від вартості товару. Штраф та/або інші майнові санкції стягуються Продавцем за рахунок попередньої оплати, решта якої повертається Покупцю протягом 30 робочих днів з дня підписання угоди про розірвання контракту.

Пунктом 7.5 контракту передбачено, що якщо покупець після здійснення попередньої оплати відмовиться з будь-яких причин від подальшого виконання своїх зобов'язань за контрактом, продавець має право в односторонньому порядку відмовитися від контракту та стягнути з покупця штраф у розмірі 10% від загальної вартості товару. Штраф та/або інші майнові санкції стягуються продавцем за рахунок попередньої оплати, решта якої повертається покупцю протягом 30 робочих днів з дня підписання угоди про розірвання контракту.

На виконання умов контракту, листом від 22.04.2014 № 209 відповідач повідомив позивача про закінчення виготовлення замовленого автомобіля і про орієнтовний строк його доставки в Україну.

Листом від 13.06.2014 № 301 відповідач повідомив позивача про готовність автомобіля до передачі та необхідність проведення оплати повної вартості автомобіля, таким чином у позивача виник обов'язок протягом 5 робочих днів оплатити решту суми від загальної вартості автомобіля.

Однак позивач 20.06.2014 надіслав відповідачу лист про припинення контракту на підставі п.5.4 (у зв'язку з форс-мажорними обставинами) і просив повернути йому внесену передоплату.

Листом від 27.06.2014 № 329 відповідач повідомив позивача про те, що він не погоджується на припинення контракту відповідно до умов п. 5.4 та заявив вимогу оплатити товар.

Листом від 03.07.2014 №149/1 позивач повідомив, що контракт на поставку автомобіля він вважає достроково припиненим і вимагає повернути грошові кошти у сумі 690 694,56 грн., сплачені ним у якості попередньої оплати.

На підставі цього, відповідач керуючись п.7.4 контракту надіслав позивачу заяву від 15.07.2014 про односторонню відмову від контракту і застосування штрафу у розмірі 457 625,70 грн. (10% від вартості автомобіля), решту від суми попередньої оплати перерахував на поточний рахунок позивача, згідно платіжного доручення від 29.07.2014 № 1819.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що пункти 7.4 та 7.5 контракту суперечать вимогам ч.7 ст.193 ГК України та ч.1 ст.525 ЦК України, не відповідають вимогам розумності та справедливості, а отже є підстави для визнання їх недійсними, не можуть бути покладені в основу рішення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі.

Отже, змістом договору контракту № 13-3421А, від 19.11.2013р., а саме, п.п. 7.4 та 7.5 є власне, ті умови, на яких сторони погодились виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу статті 526 ЦК України та частини першої ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Порядок відмови від договору регулюється загальними засадами цивільного права. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Але, відповідно до ч. 1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Наслідки односторонньої відмови від договору визначаються ч. 3 ст. 651 ЦК України, згідно з якою у разі односторонньої відмови від договору в повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Судова колегія зазначає про те, що положення контракту, а саме пункти 7.4 та 7.5 відповідають приписам ч. 3 ст. 651 ЦК України та приписам ч. 1 ст. 188 ГК України, яким встановлено, що розірвання господарського договору в односторонньому порядку сторони можуть передбачити у договорі.

Оскільки сторони у контракті № 13-3421А від 19.11.2013р. передбачили можливість розірвання контракту з ініціативи відповідача в односторонньому порядку, яке здійснюється шляхом вчинення відповідачем односторонньої відмови від контракту при наявності відповідних підстав, місцевий господарський суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТ Баварія" про визнання пунктів 7.4 та пунктів 7.5 контракту від 19.11.2013 № 13-3421А недійсними.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2015р. підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький завод кольорових металів" залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 19.06.2015р. у справі №910/10497/15 залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10497/15

Повний текст постанови складено та підписано 25.08.2015р.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Л.Г. Сітайло

Л.В. Кропивна