ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2015 р.Справа № 922/3310/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Прокурора Київського району м.Харкова
до 1) Харківської міської ради, м.Харків , 2) Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Перемога 2000", м.Харків,
про скасування рішення, визнання недійсним державного акту та зобов'язання вчинити певні дії
за участю представників:

прокуратури - ОСОБА_1 (посвідчення № 020188 від 03.09.2013р.);

1-го відповідача - ОСОБА_2 (довіреність № 08-11/4678/2-14 від 24.12.2014р.);

2-го відповідача - ОСОБА_3 (довіреність № 1/2015 від 03.08.2015р.);

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Київського району м.Харкова звернувся до господарського суду з позовною заявою про визнання незаконним та скасування п. 12.2. додатку 1 до рішення 36 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 30.09.2009р. № 206/09; визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 837407, зареєстрованого в Управлінні Державного земельного агентства у місті Харкові; зобов'язання Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Перемога 2000" передати Харківській міській раді земельну ділянку, площею 0,1497 га з кадастровим номером :08:001:0075. Судові витрати прокурор просить покласти на відповідачів.

14.08.2015р. 2-м відповідачем було подано до суду заяву про застосування строків позовної давності до вищевказаних вимог Прокурора Київського району м.Харкова. Свою заяву 2-й відповідач обґрунтовує тим, що державі, інтереси якої представляє прокурор, було відомо про наявність державного акта на право власності на спірну земельну ділянку з моменту його державної реєстрації, а саме з 17.12.2009р.

У судовому засіданні, яке відбулося 18.08.2015р., представник прокуратури підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник 1-го відповідача звернувся до суду із заявою про залишення позову без розгляду в порядку ст. 81 ГПК України, у зв'язку з тим, що заступником прокурора безпідставно подано позов в інтересах держави без визначення органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідношеннях. Також 1-й відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, посилаючись те, що Харківська міська рада цілком обґрунтовано прийняла спірне рішення, керуючись ст. 41 Земельного кодексу України та іншими нормами чинного законодавства; прокурором не наведено жодного доказу порушення цивільних прав та інтересів внаслідок прийняття спірного рішення. Крім того, 1-й відповідач вказує на наявність підстав для застосування позовної давності та просить відмовити у позові.

Розглянувши клопотання 1-го відповідача про залишення позову без розгляду, суд відмовив у його задоволенні з огляду на те, що згідно приписів чинного законодавства, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі - Державної інспекції сільського господарства України та її територіальних органів на місцях, не входить звернення до суду з відповідними позовами. Оскільки земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, захист інтересів держави у сфері земельних відносин є одним із пріоритетних напрямів представницької діяльності прокурорів. А відтак, у даному випадку прокурор є органом, уповноваженим представляти інтереси держави у спірних правовідносинах.

Також на виконання ухвали господарського суду від 15.07.2015р. представником 1-го відповідача було надано копії проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ "АНТА" та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі і оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОК "ЖБК "Перемога 2000".

Надані 1-м відповідачем документи були долучені судом до матеріалів справи.

Представник 2-го відповідача у судовому засіданні проти позову прокурора заперечував; наполягав на застосуванні позовної давності до заявлених позовних вимог.

У позовній заяві прокурором Київського району м.Харкова було заявлено клопотання про вжиття заходів по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,1497 га, з кадастровим номером :08:001:0075.

Статтею 65 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського пору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду, зокрема, вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи суд має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно ст. 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві, забороною відповідачеві вчиняти певні дії, що стосуються предмету спору.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" визначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Розглянувши заявлене прокурором клопотання, суд, керуючись ст.ст. 66, 68 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне відмовити у застосуванні заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку через відсутність обґрунтування даного клопотання належними доказами та недоведеність прокурором того, що невжиття запропонованого заходу до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду в подальшому.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

Прокуратурою Київського району м.Харкова встановлено, що п. 12.2. додатку 1 до рішення 36 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 30.09.2009р. № 206/09 Обслуговуючому кооперативу "ЖБК "Перемога 2000" (2-й відповідач) було надано у власність земельну ділянку (кадастровий номер :08:001:0075), яка належала територіальній громаді м.Харкова, за рахунок земель житлової та громадської забудови, площею 0,1947 га, для будівництва та подальшої експлуатації малоповерхової житлової забудови по вул.Шевченка, 260.

На підставі вищевказаного рішення Харківської міської ради Управлінням Державного земельного агентства у місті Харкові (на той час - Управління Держкомзему у м.Харкові) було видано ОК "ЖБК "Перемога 2000" державний акт на право власності на спірну земельну ділянку серії ЯИ № 837407, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Відповідно до інформації Управління Державного земельного агентства у місті Харкові Харківської області, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки, яка надана ОК "ЖБК "Перемога 2000", за 2015 рік складає 566324,00 грн.

За результатами вивчення правомірності передачі у приватну власність земельних ділянок, розташованих на території району, прокуратурою Київського району м.Харкова було встановлено, що рішення 36 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 30.09.2009р. № 206/09 прийнято усупереч вимогам ст. 41 Земельного кодексу України, ст.ст. 133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985р. № 186.

У зв'язку з цим, прокурором Київського району м.Харкова було подано до господарського суду позов про визнання незаконним та скасування даного рішення в частині п. 12.2. додатку 1 до нього, що стосується відповідача, та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, видану на підставі цього пункту рішення.

Відповідачами у справі заявлено про застосування позовної давності до спірних правовідношень.

Відповідно до п. 1.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 29.05.2013р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" зазначено, що позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 ЦК України, та у господарських відносинах (стаття 3 Господарського кодексу України, далі - ГК України).

Водночас необхідно мати на увазі, що, оскільки закон (пункт 10 частини другої статті 16, стаття 21 ЦК України, абзац третій частини другої статті 20 ГК України) визначає визнання недійсними актів державних та інших органів, що суперечать законодавству і порушують права та законні інтереси осіб, як спосіб захисту цивільних прав, то до позовних заяв юридичних осіб і зазначених громадян про визнання недійсними таких актів застосовується загальна позовна давність.

Частиною 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

Відповідним суб'єктом здійснення державою своїх цивільних прав в даному випадку є прокурор, який згідно із ст. 1 Закону України "Про прокуратуру" здійснює прокурорський нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів місцевими радами, їх виконавчими органами, з відповідними наслідками прокурорського нагляду, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом в інтересах держави.

Таким чином, до спірних взаємовідносин за позовом прокурора встановлюється загальна позовна давність, яка, згідно ст. 257 ЦК України, становить три роки.

Відповідно до п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 29.05.2013р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права і про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор. У таких випадках питання про визнання поважними причин пропущення позовної давності може порушуватися перед судом як прокурором, так і позивачем у справі.

У разі коли згідно із законом позивачем у справі виступає прокурор (ч. 2 ст. 29 ГПК України), позовна давність обчислюється від дня, коли і порушення або про особу, яка його допустила, довідався або мав довідатися відповідний прокурор.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з протоколу пленарного засідання 36 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 30.09.2009р., на якому було прийнято спірне рішення про надання ОК "ЖБК "Перемога 2000" (2-й відповідач) у власність земельної ділянки, площею 0,1497 га, для будівництва та подальшої експлуатації малоповерхової житлової забудови по вул.Шевченка, 260, був присутній прокурор м.Харкова ОСОБА_4

Рішення 36-ї сесії Харківської міської ради 5 скликання від 30.09.2009р. було надіслано прокурору міста Харкова державному раднику юстиції ІІІ класу ОСОБА_4 супровідним листом, копію якого надано 1-м відповідачем.

Відповідно до постанови Судової палати у цивільних господарських справах Верховного Суду України від 29.10.2014р. № 6-152и, за змістом норми частини першої статті 261 ЦК України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

При цьому, норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, відтак обов'язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Оскільки позивач, як юридична особа, набуває та здійснює свої права і обов'язки через свої органи, то його обізнаність про порушення його прав можливість такої обізнаності слід розглядати через призму обізнаності його органів та інших осіб, до повноважень яких належав контроль у сфері земельних відносин.

Таким чином, обізнаність прокурора про оскаржуване рішення є доведеною з дати ухвалення рішення - 30.09.2009р.

У зв'язку із обізнаністю з 30.09.2009р. прокурора м.Харкова про прийняття оскаржуваного рішення Харківської міської ради, згідно із Постановою Верховного Суду України від 29.10.2014р. № 6-152цс14, також є обізнаними всі інші органи прокуратури, оскільки вони становлять єдину централізовану систему відповідно до ст. 6 Закону України "Про прокуратуру".

Отже, початок перебігу позовної давності щодо оскарження рішення Харківської міської ради від 30.09.2009р., починається саме з цієї дати прийняття рішення, оскільки його прийняття відбувалось безпосередньо за участю прокурора міста Харкова, який перебував на пленарному засіданні, та у відповідності до ст. 257 ЦК України, строк позовної давності за вимогами щодо оскарження цього рішення сплинув 30.09.2012р.

Наказами Генеральної прокуратури України від 12.04.2011р. № 3гн "Про організацію правозахисної діяльності органів прокуратури України" (п.10) та від 07.11.2012р. № 3гн "Про організацію прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів" (п. 3.1.) на органи прокуратури покладені обов'язки перевіряти законність правових актів Кабінету міністрів України, місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, не тільки в межах перевірки певних актів органів місцевого самоврядування а й встановлені певні строки для здійснення прокурорського нагляду, тобто щомісяця.

Отже прокурор, зобов'язаний був здійснити наглядові функції з приводу перевірки законності оскаржуваного рішення Харківської міської ради протягом місяця з дня його прийняття.

Проте, позов про скасування спірного рішення було подано прокурором Київського району м.Харкова до господарського суду лише 05.06.2015р., тобто після спливу трирічного строку позовної давності.

Таким чином, прокурором не була реалізована об'єктивна можливість знати про підстави прийняття оскаржуваного рішення Харківської міської ради у місячний строк з моменту його ухвалення, шляхом здійснення заходів прокурорського нагляду, яка між тим збігається із обов'язками прокурора згідно із п. 7 ст. 15 Закону України "Про прокуратуру".

Частиною 4 статті 267 Цивільного кодексу України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У своїй постанові № 3-23гс14 від 27.05.2014р. Верховний Суд України дійшов висновку, що перебування прокурора під час пленарного засідання міської ради, на якому було прийняте оскаржуване рішення, є початком перебігу строку позовної давності, згідно ч. 1 ст. 261 ЦК, норми якої також розповсюджуються і на звернення прокурора до суду. Та початок перебігу строку позовної давності починає свій перебіг не з дати здійснення прокурором перевірки оскаржуваного рішення, а з дати, коли прокурору було відомо про існування оскаржуваного рішення.

Тому нездійснення прокурором своїх цивільних прав, як уповноваженого державного органу у визначений законом строк, а відтак і звернення до суду після спливу строків позовної давності, є підставою для їх застосування згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, оскільки прокурор в даному випадку, як уповноважений державою на її захист орган, має рівні з іншими цивільні права.

Посилання прокурора на те, що органам прокуратури стало відомо про те, що міська рада при прийнятті оскаржуваного рішення була зобов'язана з'ясувати правовий статус, мету та підстави створення кооперативу відповідно до ЖК та Примірного статуту тільки 17.04.2014р., тобто після прийняття відповідної постанови Верховним Судом України, не має правового значення у справі, та не може бути початком перебігу строку позовної давності, з огляду на таке.

Як зазначає прокурор, безпосередні дані, які свідчать про порушення порядку передачі земельної ділянки ОК "ЖБК "Перемога 2000", прокуратурою міста виявлено у 2015 році.

Оскільки про прийняття рішення прокурору було відомо з моменту його прийняття, а копію цього рішення йому було надіслано, то з цього часу прокурор мав можливість отримати ті дані, які на його думку свідчать про порушення передачі земельної ділянки та є підставою для звернення до суду. Отже прийняття або не прийняття Верховним Судом постанов не може вплинути на права і обов'язки органів прокуратури. Слід відмітити, що постанови Верховного Суду України не породжують для органів прокуратури жодних правових наслідків, оскільки органи прокуратури не є суб'єктами владних повноважень, які застосовують відповідну норму закону.

Таким чином, відповідна правова позиція Верховного Суду України не може бути початком для перебігу строку позовної давності, оскільки вона не стосується спірного рішення Харківської міської ради, не була предметом судового розгляду Верховного Суду України. Спірне рішення було прийнято ще у 2009 році, а не здійснення прокурором перевірки законності рішення є лише підтвердженням бездіяльності прокурора, оскільки цей обовязок був передбачений відповідними наказами Генерального прокурора, які є обовязковими до виконання згідно із ст. 15 Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Отже, висновок не є актом цивільного законодавства, по-перше, по-друге закон не має зворотної дії в часі.

Частиною 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже вбачається, що позовна заява подана до суду прокурором після спливу трирічного строку позовної давності. Причини пропуску позовної давності під час розгляду справи в суді прокурором документально не обґрунтовані, клопотання про його поновлення прокурором не заявлялось (ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України).

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне у задоволенні позову в частині визнання незаконним та скасування п. 12.2. додатку 1 до рішення 36 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 30.09.2009р. № 206/09; визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,1497 з кадастровим номером :08:001:0075 серії ЯИ № 837407 та зобов'язання Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Перемога 2000" передати, а Харківську міську раду прийняти спірну земельну ділянку за актом прийому-передачі - відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, у зв'язку з відмовою у позові, судові витрати у даній справі покладаються на прокурора. Втім, враховуючи звільнення прокурора від сплати судового збору згідно п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір у даному випадку стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 203, 256, 257, 261, 267 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33, 35, 43, 44, 49, 66, 67, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Київського району м.Харкова про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 25.08.2015 р.

Суддя ОСОБА_5