ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2015 р. Справа №917/1076/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Запорізький оліяжиркомбінат", вул.Харчова-3, м.Запоріжжя, Запорізька область,69014

до Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", вул.Свіштовська-3, м.Кременчук, Полтавська область, 39609.

про стягнення 7 124,01 грн.

Суддя Кльопов І.Г.

Представники сторін:

від позивача: Ніквас В.В.

від відповідача: не з"явився.

У судовому засіданні 04.08.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача надмірно сплачені кошти за Договором №4450/2/2118 від 06.12.2010р. у розмірі 7124,01грн.

Позивач у позові вказує на те, що сума оплати вартості товару є більшою ніж вартість поставленого товару відповідачем за Договором №4450/2/2118 від 06.12.2010р.

Від відповідача надійшла заява про застосування позовної давності (від 08.06.2015р. вхід. №8539). Дану заяву відповідач обгрунтовує тим, що право вимагати від відповідача поставки товару чи повернення коштів виникло у лютому 2011р. та припинилося у лютому 2014р., тоді як позивач звернувся до суду у травні 2015р.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив

06 грудня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (відповідач, постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Запорізький оліяжиркомбінат» (позивач, покупець) був укладений договір №4450/2/2118 (Договір).

Згідно п.1.1. договору постачальник зобов'язується поставити покупцю нафтопродукти (розчинник гексановий марки ПІ-63/75) погодженими партіями, а покупець їх оплатити та прийняти в асортименті, кількості відповідно до поданих заявок погоджених з постачальником.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що поставка товару здійснюється партіями. Постачальник та покупець в порядку згідно п. 3.4. і 3.5. договору погоджують можливість поставки кожної партії товару. При цьому погоджується найменування та кількість товару.

У відповідності до п.3.4. покупець повинен надати постачальнику заявку на відвантаження. В заявці зазначається найменування та кількості товару в партії, номер даного договору, вид транспорту, яким буде здійснюватись відвантаження.

Згідно п. 3.5. договору постачальник згідно з умовами п. 4.2. договору виставляє покупцю рахунок на передплату. Обсяг заявки, прийнятий до виконання визначається найменування товару і його кількістю вказаним постачальником у рахунку на передплату.

Окрім того, пунктом 4.2. договору встановлено, що покупець здійснює оплату товару попередньою оплатою в повному обсязі. Підставою для здійснення оплати є рахунок постачальника.

На виконання умов договору покупцем надавалися на адресу постачальника письмові заявки із зазначенням найменування, кількості товару та інших обов'язкових реквізитів, а постачальником виставлялися рахунки на здійснення оплати, а саме: рахунок на передплату №93101005 від 13.12.2010р. на суму 522 500,22 грн., рахунок на передплату №93102334 від 12.01.2011р. на суму 808 000,32 грн., рахунок на передплату №93103605 від 17.02.2011р. на суму 303 000,12 грн.

Позивач платіжними дорученнями №120446 від 16.12.2010р., №120638 від 24.12.2010р., №010341 від 25.01.2011р., №020532 від 24.02.2011р. здійснив попередню оплату товару на загальну суму 1573295,37грн.

Відповідач згідно накладних №89011680 від 17.12.2010р., №89011681 від 17.12.2010р., №89011860 від 28.01.2011р., №89011859 від 28.01.2011р., №89011864 від 31.01.2011р., №89012029 від 28.02.2011р. поставив позивачу товар згідно Договору №4450/2/2118 від 06.12.2010р.

За наслідками виконання сторонами своїх зобов'язань, сума оплати позивача є більшою ніж вартість поставленого товару відповідача на 7 124,01 грн.

У відповідності до п.4.6. договору, у випадку відвантаження товару менше погодженого об'єму у зв'язку з вимогами до завантаження автомобільних та залізничних цистерн, Постачальник здійснює повернення надміру сплачених покупцем грошових коштів на підставі письмової вимоги покупця про повернення і підписаного сторонами акту звіряння взаємних розрахунків.

На виконання умов договору, 07 червня 2014 року позивач направив відповідачу лист №1199/16 від 14.03.2014р. з вимогою про повернення надмірно сплачених грошових коштів та два екземпляри акту звіряння взаємних розрахунків. Лист отриманий відповідачем 15.06.2014р., що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого листа.

Даний лист відповідачем залишено без задоволення

31 березня 2015 року позивач направив повторну вимогу про повернення надмірно сплачених коштів вих. №1519/16 від 30.03.2015р. та два екземпляри акту звірки взаємних розрахунків. Лист отриманий відповідачем 06.04.2015р., що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого листа. Повторну вимогу відповідач залишив без задоволення.

При вирішенні спору суд виходить з наступного

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У відповідності до п.4.6. договору, у випадку відвантаження товару менше погодженого об'єму у зв'язку з вимогами до завантаження автомобільних та залізничних цистерн, Постачальник здійснює повернення надміру сплачених покупцем грошових коштів на підставі письмової вимоги покупця про повернення і підписаного сторонами акту звіряння взаємних розрахунків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 07.06.2014р. за вих. №1199/16 від 14.03.2014р. та 31.03.2015р. за вих. №1519/16 від 30.03.2015р. направляв відповідачу листи з вимогою про повернення надмірно сплаченої суми та два екземпляри акту звірки взаємних розрахунків.

Відповідач акти звірки не підписав, доказів повернення надмірно сплаченої суми суду не надав.

Суд зазначає, що відсутність підписаного зі сторони відповідача акту звіряння взаємних розрахунків не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов'язку повернення надміру сплачених коштів.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування наведеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими.

Заява відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Позовна давність -це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 Цивільного кодексу України).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Загальне правило початку перебігу позовної давності міститься у ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України: перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч.1 ст.254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Відповідно до п. 4.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 29 травня 2013 року N 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" у зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов'язань, що з нього виникають (наприклад, у зв'язку з поетапним виконанням робіт або з розстроченням оплати), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків. Позовна давність за позовами, пов'язаними з простроченням почасових платежів (проценти за користування кредитом, орендна плата тощо), обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання (абзац другий частини п'ятої статті 261 ЦК України), тобто після закінчення: або передбаченого частиною другою статті 530 ЦК України семиденного строку від дня пред'явлення вимоги; або передбаченого іншим актом цивільного законодавства чи договором іншого пільгового строку, в який боржник має виконати зобов'язання. Виняток з цього правила становлять випадки, коли із закону або з договору випливає обов'язок негайного виконання зобов'язання: у такому разі перебіг позовної давності починається від дня пред'явлення вимоги кредитором.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не було пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення надмірно сплачених коштів.

Судові витрати, згідно статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (вул.Свіштовська-3, м.Кременчук, Полтавська область, 39609, ) на користь публічного акціонерного товариства "Запорізький оліяжиркомбінат" (вул.Харчова-3, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69014, , р/р 3050 в ПАТ КБ "Приватбанк" м.Дніпропетровськ, МФО 305299) надмірно сплечені грошові кошти у розмірі 7124,01грн., а також 1827,00грн. судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 06.08.2015р.

Суддя Кльопов І.Г.