ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"07" серпня 2015 р. Справа № 911/3368/15

Господарський суд Київської області, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши позовну заяву і додані до неї документи

за позовом Першина Віктора Васильовича,

08700, Київська обл., м. Обухів, вул. Каштанова, буд.30, кв.18

до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-Виробничого підприємства «Біокор-Агро»,

08750, Київська обл., Обухівський р-н, с. Григорівка, вул. Заводська, 12

про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії та стягнення 463 267,50 грн.

в с т а н о в и в:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява від 28.07.2015 Першина Віктора Васильовича до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-Виробничого підприємства «Біокор-Агро» про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії та стягнення 463 267,50 грн.

Крім того, у позовній заяві вказано, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пунктів 4, 17 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

До позовної заяви не додано доказів сплати судового збору.

Перевіривши матеріали вказаного позову, суд дійшов висновку, що позовна заява Першина Віктора Васильовича і додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів щодо спорів, пов'язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або за подання позовів щодо спорів, пов'язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні".

Проте, матеріали позовної заяви не містять будь-яких доказів того, що позивач відноситься до категорії громадян, реабілітованих відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні".

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, підстави для звільнення позивача від сплати судового збору, на підставі пункту 4 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» у суду відсутні.

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про відшкодування збитків, завданих внаслідок неповернення у строки, передбачені договорами або установчими документами, грошових та майнових внесків, залучених до акціонерних товариств, банків, кредитних установ, довірчих товариств та інших юридичних осіб, які залучають кошти та майно громадян.

Згідно з прохальною частиною позовної заяви, позивач заявляє до стягнення з відповідача вартість дивідендів.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства», дивіденд - це частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу.

Згідно з статтею 22 Цивільного кодексу України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

Отже, відповідно до вищезазначених норм законодавства, стягнення дивідендів, що не сплачені акціонеру товариством, не є збитками у розумінні статті 22 Цивільного кодексу України, а, отже, підстави для звільнення позивача від сплати судового збору, на підставі пункту 17 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» у суду відсутні.

Пунктом 3 статті 57 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Оскільки судом встановлено, що відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору, судовий збір підлягає сплаті, у зв'язку з чим, до позовної заяви необхідно додати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до пункту 4 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

При вирішенні питання про повернення позовної заяви, судом враховано правову позицію, що викладена у підпункті 5.3. пункту 3. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 стосовно того, що недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на зазначене, позовна заява Першина Віктора Васильовича і додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків, що стали підставами для її повернення.

З урахуванням наведеного, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 57, пунктом 4 частини 1 статті 63, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути Першину Віктору Васильовичу без розгляду.

Суддя С.О. Саванчук