РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2015Справа №910/13365/15

За позовомКомунального підприємства «Керуюча дирекція з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва»
доПриватного акціонерного товариства «Іва»
простягнення 80 534,24 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Завадська О.В. - представник за довіреністю
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Керуюча дирекція з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Іва» про стягнення 80 534,24 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що термін дії договору оренди нерухомого майна № 1205/606 від 29.04.2010 р. та за договору платного користування № 1206/606-к від 29.04.2010 р. закінчилися, однак відповідач не повернув за актами прийому-передачі орендовані приміщення та фактично продовжує ними користуватися на момент розгляду справи в суді, у зв'язку з чим позивач вимагає сплатити орендну плату у загальному розмірі 80 534,24 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.05.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 03.07.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.07.2015 р. строк розгляду справи продовжено на підставі положень ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 07.08.2015 р. у зв'язку із неявкою представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні 07.08.2015 р. надала суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №404, отриманим його представником 20.07.2015 р.

Одночасно, ст. 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно з п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

За таких обставин, незважаючи на те, що відповідач у судові засідання 03.07.2015 р. та 07.08.2015 р. не з'явився, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

В судовому засіданні 07.08.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29.04.2010 р. відповідно до розпорядження Печерської районної у м. Києві ради від 29.04.2010 р. № 115-р між Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Печерської районної у м. Києві ради», яке було перейменовано на Комунальне підприємство «Керуюча дирекція з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», та Акціонерним товариством закритого типу «Іва», яке було перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Іва», було укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади Печерського району м. Києва № 1205/606, яким надано в користування приміщення загальною площею 382,8 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, 12 для розміщення майстерні по ремонту побутової техніки, терміном до 28.04.2013 р.

01.03.2012 р. додатковою угодою № 1 про внесення змін до договору № 1205/606 від 29.04.2010 р. Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Печерської районної у м. Києві ради» визначено підприємством-отримувачем коштів за використання приміщення ПАТ «Іва».

У відповідності до п. 3.4.10 договору № 1205/606 від 29.04.2010 р. орендар зобов'язаний щомісяця сплачувати орендну плату та інші платежі за цим договором і додатках до нього, у тому числі - комунальні платежі, а також здійснювати платежі в рахунок компенсації витрат по утриманню будинку та прибудинкової території експлуатуючим організаціям, що сплачуються за окремими договорами. Комунальні платежі сплачуються експлуатуючим організаціям у випадках, визначених у п. 4.11. цього договору.

Згідно з п. п. 4.1, 4.2 договору № 1205/606 від 29.04.2010 р. за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату незалежно від наслідків своєї господарської діяльності, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку і порядку використання орендної плати за користування майном територіальної громади Печерського району м. Києва, що затверджена рішенням Печерської районної у м. Києві ради від 12.06.2003 р. № 105, зі змінами та доповненнями до неї, внесеними рішенням районної ради від 19.10.2006 р. № 14, і яка становить 15 140,89 грн. за перший місяць оренди та ПДВ - 3 028,18 грн. (всього - 18 169,07 грн.); розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції, опублікований у поточному місяці.

Пунктом 4.5 договору № 1205/606 від 29.04.2010 р. в редакції додаткової угоди № 1 від 01.03.2012 р. до нього встановлено, що орендна плата за поточний місяць вноситься орендарем на р/р № в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО - 300335, код 35692211 Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Печерської районної у м. Києві ради» до 20-го числа поточного місяця.

Відповідно до п. 4.13 договору № 1205/606 від 29.04.2010 р. орендар сплачує орендну плату та інші платежі, що визначені цим договором, до дня фактичної передачі орендодавцю об'єкту оренди по акту приймання-передачі.

Згідно з пунктами 9.1 та 9.2 договору № 1205/606 від 29.04.2010 р. він набуває чинності з дати підписання його сторонами і діє з 29.04.2010 р. до 28.04.2013 р.; продовження терміну дії договору оренди здійснюється а підставі рішення Комісії Печерської районної у місті Києві державної адміністрації по розподілу нежитлових приміщень та наданню їх в орендне користування.

Також, 29.04.2010 р. між Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Печерської районної у м. Києві ради» та Акціонерним товариством закритого типу «Іва» було укладено договір платного користування №1206/606-к, яким надано в користування місця спільного користування за загальною площею 9,9 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, 12, терміном до 28.04.2013 р.

Пунктами 3.1 та 3.2 договору № 1206/606-к від 29.04.2010 р. встановлено, що сума сплати за перший місяць складає 291,26 грн., ПДВ - 78,25 грн. (всього - 469,51 грн.); розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції, опублікований у поточному місяці.

За змістом п.п. 3.4 та 3.8 договору № 1206/606-к від 29.04.2010 р. плата за користування об'єктом за поточний місяць, що зазначена в п. 3.1. цього договору вноситься користувачем на рахунок орендодавця до 20-го числа поточного місяця; користувач вносить плату, що визначена цим договором до дня фактичної передачі орендодавцю об'єкту користування по акту прийому-передачі.

Відповідно до п. 6.1 договору № 1206/606-к від 29.04.2010 р. термін дії договору з 29.04.2010 р. до 28.04.2013 р.

На виконання зазначених договорів у відповідності до акту прийому-передачі нежитлового приміщення від 29.04.2010 р. відповідачу було передано в користування вищевказані приміщення.

Спір у справі виник у зв'язку із неправомірною, на думку позивача, відмовою відповідача повернути орендовані приміщення, у зв'язку з чим у відповідача утворилася заборгованість за користування приміщенням за договором оренди нерухомого майна №1205/606 від 29.04.2010 р. в розмірі 78 503,95 грн. та за договором платного користування №1206/606-к від 29.04.2010 р. в розмірі 2 030,29 грн. за період з 01.12.2014 р. по 28.02.2015 р.

Договори є договорами оренди комунального майна, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України та Законом України «Про оренду державного та комунального».

Вказані договори є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

На виконання зазначених договорів у відповідності до акту прийому-передачі нежитлового приміщення від 29.04.2010 р. відповідачу було передано в користування вищевказані приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із матеріалів справи вбачається, що у період 01.12.2014 р. по 28.02.2015 р. позивачем було нараховано до сплати орендну плату за договором оренди нерухомого майна №1205/606 від 29.04.2010 р. в розмірі 78 503,95 грн. та за договором платного користування №1206/606-к від 29.04.2010 р. в розмірі 2 030,29 грн.

При цьому, закінчення строку дії Договорів не може бути підставою для припинення нарахування орендної плати з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна України» термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного так комунального майна» договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об'єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об'єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

Згідно з пунктами 9.1 та 9.2 договору № 1205/606 від 29.04.2010 р. він набуває чинності з дати підписання його сторонами і діє з 29.04.2010 р. до 28.04.2013 р.; продовження терміну дії договору оренди здійснюється а підставі рішення Комісії Печерської районної у місті Києві державної адміністрації по розподілу нежитлових приміщень та наданню їх в орендне користування.

Відповідно до п. 6.1 договору № 1206/606-к від 29.04.2010 р. термін дії договору з 29.04.2010 р. до 28.04.2013 р.

Таким чином, Договори припинили свою дію внаслідок закінчення строку, на який їх було укладено, з 28.04.2013 р.

В той же час, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборогу, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною третьою статті 653 Цивільного кодексу України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Відповідно до п. 4.13 договору № 1205/606 від 29.04.2010 р. орендар сплачує орендну плату та інші платежі, що визначені цим договором, до дня фактичної передачі орендодавцю об'єкту оренди по акту приймання-передачі.

За змістом п.п. 3.4 та 3.8 договору № 1206/606-к від 29.04.2010 р. плата за користування об'єктом за поточний місяць, що зазначена в п. 3.1. цього договору вноситься користувачем на рахунок орендодавця до 20-го числа поточного місяця; користувач вносить плату, що визначена цим договором до дня фактичної передачі орендодавцю об'єкту користування по акту прийому-передачі.

Відтак, сторонами було погоджено умовами Договорів обов'язок відповідача сплачувати на користь позивача орендну плату до моменту повернення об'єкту оренди орендодавцеві.

Керуючись зазначеними нормами законодавства та враховуючи те, що п. 4.13 договору № 1205/606 від 29.04.2010 р. та п.п. 3.4 та 3.8 договору № 1206/606-к від 29.04.2010 р. передбачено, що орендна плата сплачується до дня фактичної передачі орендодавцю об'єкту користування по акту прийому-передачі, докази існування якого в матеріалах справи відсутні, суд вважає правомірним нарахування позивачем до сплати відповідачем орендної плати після закінчення строку дії Договорів.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 20.11.2012 р. у справі № 12/75-2167-33/75-4/180 та від 02.09.2014 р. у справі №927/1215/13.

Таким чином, строк виконання відповідачем грошового зобов'язання зі сплати заборгованості у розмірі 80 534,24 грн. на момент подання позовної заяви настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача на підставі Договору у розмірі 80 534,24 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення її від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги Комунального підприємства «Керуюча дирекція з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» про стягнення з ПАТ «Іва» заборгованості у розмірі 80 534,24 грн. є правомірними та обґрунтованим, а тому задовольняються судом у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства «Керуюча дирекція з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Іва» (01010, м. Київ, провулок Січневий, 9, ) на користь Комунального підприємства «Керуюча дирекція з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А; ідентифікаційний код 20033533) заборгованість у розмірі 80 534 (вісімдесят тисяч п'ятсот тридцять чотири) грн. 24 коп. та судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.08.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко