РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2015Справа №910/15157/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк"

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Меконг Фуд"

відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ессе Хаус"

про стягнення заборгованості в розмірі 36 831 800,38 грн.

Суддя О.С. Комарова

Представники сторін:

від позивача Ярчак І.С. (представник за довіреністю);

від відповідача 1: не з'явились.

від відповідача 2: не з'явились

В судовому засіданні 11 серпня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Міський комерційний банк", 15 червня 2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою вих. № 1735 від 12.06.2015 року до відповідача 1, Товариства з обмеженою відповідальністю "Меконг Фуд", м. Київ, відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ессе Хаус", м. Київ, про стягнення заборгованості в розмірі 35 830 215,16 грн.

Ухвалою суду від 17.06.2015 року (суддя О.С.Комарова) порушено провадження у справі № 910/15157/15 та призначено розгляд справи на 21.07.2015 року.

07.07.20105 року через відділ діловодства суду представником позивача було надано заяву на виконання вимог ухвали суду.

В судове засідання 21.07.20015 року представники сторін не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2015 року розгляд справи відкладено на 11.08.2015 року у зв'язку з неявкою представників сторін.

Під час перебування справи на розгляді в суді позивач, користуючись передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України правами, 24.07.2015 року через відділ діловодства суду подав заяву «Про збільшення розміру позовних вимог» у справі №910/15157/15, в якій просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за основним зобов'язанням у розмірі 6 275 220,00 грн., а також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Меконг Фуд" заборгованість у розмірі 30 556 580,38 грн., в тому числі прострочену заборгованість по основному боргу у розмірі 18 924 780,00 грн., прострочену заборгованість по нарахованим відсоткам у розмірі 8 728 175,34 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам у розмірі 270 641,10 грн. та пеню у розмірі 2 632 983,94 грн. Враховуючи, що вказана заява подана у відповідності з приписами ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, судом вона була прийнята до розгляду.

В судовому засіданні 11.08.2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення по суті спору, а також довідкою підтвердив наявність заборгованості відповідача-1 перед позивачем в розмірі, зазначеному в позовній заяві. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" (сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Меконг Фуд" (сторона 2, позичальник) укладено кредитний договір №910/980-ЮО (надалі по тексту - Договір), умовами п. 1.1 якого передбачено, що банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної лінії у сумі, яка не може перевищувати 26 000 000,00 грн. починаючи з 26 грудня 2012 року на умовах, передбачених цим договором, далі кредит або кредитна лінія.

За змістом пунктів 1.2 та 1.3 Договору строк дії кредитної лінії: з 26 грудня 2012 року по 25 грудня 2015 року; дата повернення кредиту - 25 грудня 2015 року.

Пунктом 3.5 Договору визначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в валюті кредиту щоденно за фактичну кількість днів у періоді. При розрахунку процентів за користування кредитом використовується метод: "факт/факт". При розрахунку враховується день надання та не враховується день повернення кредиту. У випадку прострочення погашення кредиту, проценти нараховуються на суму заборгованості за кредитом і за період прострочення до моменту погашення кредиту.

Відповідно до п. 4.3.5 Договору банк має право вимагати від позичальника (незалежно від настання строку остаточного повернення всіх одержаних в межах кредитної лінії сум кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або сплаті процентів за користування ним, та/або процентів за неправомірне користування кредитом, та/або інших платежів, передбачених цим договором, зокрема, коли позичальник не виконав у строк свої обов'язки по поверненню кредиту та/або сплаті процентів за користування кредитом та/або інші обов'язки по сплаті грошових коштів, передбачені цим договором.

На виконання умов Договору позивачем було перераховано на рахунок відповідача грошові кошти у формі надання кредиту на загальну суму 25 200 000,00 грн., що підтверджується меморіальними ордерами №3209 від 26 грудня 2012 року та №6789 від 26 грудня 2012 року.

05 травня 2015 року позивач звернувся до відповідача 1 з вимогою № 2233 від 30.04.20015 року про дострокове повернення кредиту у зв'язку з тим, що починаючи з лютого 2014 року відповідачем систематично не здійснювалася сплата відсотків за користування кредитом.

В обґрунтування позовних вимог Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Міський комерційний банк" вказує на те, що відповідач порушив свої зобов'язання за Договором, внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю "Меконг Фуд" виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 25 200 000,00 грн., а також заборгованість по нарахованим відсоткам у розмірі 270 641,10 грн. та простроченим відсоткам у розмірі 8 728 175,34 грн.

Крім того, 23 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ессе Хаус" (поручитель) був укладений договір поруки №910/980-ЮО/П (надалі по тексту - Договір поруки), за змістом п. 1.1 якого поручитель безвідзивно та безспірно зобов'язується відповідати перед кредитором за належне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Меконг Фуд" (позичальник) взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору №910/980-ЮО від 26 грудня 2012 року, а саме погасити заборгованість за кредитним договором, а саме: за основним зобов'язанням, нарахованим відсоткам, можливим комісіям, штрафним санкціям (штраф, пеня) у сумі 6 275 220,00 грн.

Відповідно до п. 1.2 Договору поруки позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань, вказаних у п. 1.1 цього договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо.

13 травня 2015 року позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ессе Хаус" як поручителя за Договором поруки із повідомленням № 2244 від 12.05.2015 року про усунення порушень/вимогою про дострокове повернення кредиту, в якому вказував на необхідність погашення заборгованості за Договором у сумі, яка передбачена п. 1.1 Договору поруки.

Зважаючи на вищенаведене, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за основним зобов'язанням у розмірі 6 275 220,00 грн., а також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Меконг Фуд" заборгованість у розмірі 30 556 580,38 грн., в тому числі прострочену заборгованість по основному боргу у розмірі 18 924 780,00 грн., прострочену заборгованість по нарахованим відсоткам у розмірі 8 728 175,34 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам у розмірі 270 641,10 грн. та пеню у розмірі 2 632 983,94 грн.

Як встановлено судом, відповідачі не скористалися своїми процесуальними правами, передбаченими статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на подання відзиву на позов, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надали, жодного разу не з'явилися в судові засідання, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Оцінивши в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги, з урахування поданої позивачем заяви, підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

За своєю правою природою Договір є кредитним договором, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.

Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Сторони в Договорі погодили розмір процентів за користування кредитом на підставі якого позивачем правомірно обраховано суму заборгованості по сплаті процентів.

Матеріалами справи підтверджується належне виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором та надання кредиту, існування заборгованості відповідача 1 по поверненню кредиту у розмірі 25 200 000,00 грн., поточних процентів за кредитом у розмірі 270 641,10 грн. та прострочених процентів за кредитом у розмірі 8 728 175,34 грн.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

05 травня 2015 року позивач звернувся до відповідача 1 з вимогою № 2233 від 30.04.20015 року про дострокове повернення кредиту у зв'язку з тим, що починаючи з лютого 2014 року відповідачем систематично не здійснювалася сплата відсотків за користування кредитом.

Відповідно до п. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №1 від 24 листопада 2014 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» у розгляді питання щодо дострокового повернення кредиту в зв'язку з простроченням виконання боржником свого зобов'язання за кредитним договором господарські суди мають виходити з такого. У силу частини другої статті 1054 ЦК України до кредитних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 1050 зазначеного Кодексу, якою встановлено санкцію за прострочення повернення чергової частини позики, а саме: позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, що належать йому відповідно до статті 1048 ЦК України. У такому випадку дострокове повернення кредиту не має ознак одностороннього припинення договірних зобов'язань та є належним способом захисту порушеного права.

Тобто, у випадку невиконання боржником зобов'язання з повернення частини кредиту, у кредитора виникає право вимоги від боржника дострокової сплати всієї суми заборгованості, а також сплати процентів за користування такими коштами.

Відповідно до п. 4.3.5 Договору банк має право вимагати від позичальника (незалежно від настання строку остаточного повернення всіх одержаних в межах кредитної лінії сум кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або сплаті процентів за користування ним, та/або процентів за неправомірне користування кредитом, та/або інших платежів, передбачених цим договором, зокрема, коли позичальник не виконав у строк свої обов'язки по поверненню кредиту та/або сплаті процентів за користування кредитом та/або інші обов'язки по сплаті грошових коштів, передбачені цим договором.

Отже, враховуючи положення ст.ст. 530, 1050 Цивільного кодексу України та приписи п. 4.3.5 Договору, строк виконання відповідачем 1 грошового зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитним коштами на момент розгляду справи судом настав.

В частині 1 статті 553 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними до того моменту, поки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Дане узгоджується з п. 1.2. Договору поруки.

Матеріалами справи підтверджується існування заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Меконг Фуд" перед позивачем за Договором, порушення ним виконання зобов'язання з повернення такої заборгованості.

13 травня 2015 року позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ессе Хаус" як поручителя за Договором поруки із повідомленням про усунення порушень/вимогою про дострокове повернення кредиту, в якому вказував на необхідність погашення заборгованості за Договором у сумі, яка передбачена п. 1.1 Договору поруки.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

З огляду на викладене, господарський суд міста Києва вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідачів як солідарних боржників частини основного боргу за Договором у розмірі 6 275 220,00 грн., а також стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Меконг Фуд" простроченої заборгованості по основному боргу у розмірі 18 924 780,00 грн., простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам у розмірі 8 728 175,34 грн. та заборгованості по нарахованим відсоткам у розмірі 270 641,10 грн.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача-1 пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання за Договором в розмірі 2 632 983,94 грн.

Пунктом 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

З аналізу ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України випливає, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 5.3 Договору визначено, що за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування кредитом та/або процентів за неправомірне користування кредитом позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення, та нараховується щоденно.

Пунктом 1.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Як встановлено судом, позивач просить суд стягнути з відповідача-1 пеню на загальну суму 2 632 983,94 грн., нараховану за загальний період з 09.01.2013 року по 16.06.2015 року. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що розрахунок позивача про стягнення з відповідача пені на суму 2 632 983,94 грн. є правильним.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до приписів ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Положеннями ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено судом, відповідачі не скористався наданими їм ст.22 Господарського процесуального кодексу України правами, жодного разу не з'явились у судові засідання, про дату і місце проведення яких були повідомлені належним чином, жодного доказу на спростування доводів позивача щодо невиконання ними зобов'язань за договором або відсутності правових підстав для їх виконання суду не надали.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат суд відзначає наступне.

Частиною 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у розмірі 73 080,00 грн. підлягають стягненню з відповідачів 1 та 2 в рівних частинах в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Меконг Фуд" (ЄДРЮОФОП 36655647, адреса: 03680, м. Київ, просп. Перемоги, 53, оф. 31) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, та з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ессе Хаус" (ЄДРЮОФОП 31452590, адреса: 01103, м. Київ, вул Кіквідзе, 21 , оф. 12) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" (ЄДРЮОФОП 34353904, адреса: 03141, м. Київ, вул. Солом'янська, 33) на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, суму основного боргу у розмірі 6 275 220,00 грн. (шість мільйонів двісті сімдесят п'ять тисяч двісті двадцять гривень). Видати наказ.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Меконг Фуд" (ЄДРЮОФОП 36655647, адреса: 03680, м. Київ, просп. Перемоги, 53, оф. 31) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" (ЄДРЮОФОП 34353904, адреса: 03141, м. Київ, вул. Солом'янська, 33) на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти, де прострочена заборгованість по основному боргу у розмірі 18 924 780,00 грн. (вісімнадцять мільйонів дев'ятсот двадцять чотири тисячі сімсот вісімдесят гривень), прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам у розмірі 8 728 175,34 грн. (вісім мільйонів сімсот двадцять вісім тисяч сто сімдесят п'ять гривень 34 копійки) та заборгованість по нарахованим відсоткам у розмірі 270 641,10 грн. (двісті сімдесят тисяч шістсот сорок одна гривня 10 копійок). Видати наказ.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Меконг Фуд" (ЄДРЮОФОП 36655647, адреса: 03680, м. Київ, просп. Перемоги, 53, оф. 31) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 36 540,00 грн. (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок гривень). Видати наказ.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ессе Хаус" (ЄДРЮОФОП 31452590, адреса: 01103, м. Київ, вул Кіквідзе, 21 , оф. 12) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 36 540,00 грн. (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок гривень). Видати наказ.

Копію даного рішення направити відповідачам у справі № 910/15157/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 17.08.2015 року

Суддя О.С. Комарова