ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.08.2015 Справа № 905/467/15

позивач: Виконавчий комітет Миколаївської міської ради Донецької області (адреса: 84182, Донецька область, м. Миколаївка, пл. Радянська, буд. 2/4)

відповідач: Приватний адвокат ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, адреса: 84182, Донецька область, м. Миколаївка, вул. Свердлова, буд. 187)

про: стягнення заборгованості за договором оренди у сумі 3427,09 грн.

за участю представників

від позивача: не з'явились

від відповідача: не зявились

суддя Величко Н.В.

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні господарського суду Донецької області перебуває справа за позовом Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Донецької області про стягнення з Приватного адвоката ОСОБА_1 заборгованості за договором оренди № 17 від 07.03.2012р. в розмірі 3427,09 грн., з яких 3232,42р. основний борг з орендної плати за період березень 2014 лютий 2015рр. та 194,67 грн. пеня.

Нормативно вимоги обґрунтовано положеннями статей 525, 610, 611, 629, 638, 793, 797 Цивільного кодексу України та статей 7, 20, 173, 174, 179 Господарського кодексу України.

На підтвердження позовних вимог надано суду: договір оренди № 17 від 07.03.2012р. з додатками, акт прийняття-передачі основних засобів в оренду від 07.03.2012р., витяг з паспорту громадянина України ОСОБА_1, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2359 від 28.11.2006р. на імя ОСОБА_1, претензію вих. 02-14/898 від 09.10.2014р. на суму 1537,61 грн., фіскальний чек УДППЗ Укрпошта від 17.10.2014р., рішення Миколаївської міської ради № 01-ХХ-6 від 06.03.2012р. з додатками, правовстановлюючі документи, копії яких долучено до справи.

До канцелярії суду позивач направив клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач письмового відзиву по суті спору не надав, в жодне судове засідання свого представника не направив.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, розміщеному на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України в мережі Інтернет, відомості якого є офіційними і загальнодоступними, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, місце проживання: 84180, вул. Свердлова, буд.187, м. Миколаївка, Донецька область, Україна, в процесі припинення не перебуває.

Враховуючи, що процесуальні документи у цій справі (ухвали суду) були направлені відповідачу за адресою, зазначеною у позові і яка відповідає відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, тому відповідач вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, але не скористався своїм правом на участь у розгляді спору в суді.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (справа "Смірнова проти України").

Відповідно до приписів статті 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Оскільки явка сторін в судове засідання обовязковою визнана не була, відповідач не представив суду письмового відзиву по суті спору та документів, на яких такий відзив ґрунтується, позивач просив розглянути справу без його участі, тому справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України без участі представників сторін.

Дослідивши матеріали справи та норми чинного законодавства, суд виходить з наступного:

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 11 Кодексу серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків визначено договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладення договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

З наданих позивачем документів вбачається, що між позивачем, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, укладено договір оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Миколаївка № 17 від 07.03.2012р.

За цим договором, позивач зобовязався передати, а відповідач прийняти в оренду нежитлове приміщення (далі обєкт оренди) на першому поверсі будинку № 34 по вул. Пархоменко, м. Миколаївка, загальною площею 17,51 кв.м., в тому числі 11,6 кв.м. офіс та 5,91 кв.м. площа приміщення загального користування, вартістю 14146,00 грн.

За користування обєктом оренди відповідач зобовязався вносити позивачу орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади, затвердженої рішенням Миколаївської міської ради від 06.03.2012р. № 01-ХХ-6. На дату підписання цього договору орендна плата склала 236,24 грн. (п.3.1 договору).

У пункті 6.5 договору сторони визначили, що орендар одночасно з правом оренди нерухомості має право на користування земельною ділянкою (її частиною) відповідно до вимог Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі» і нормативних актів з питань землекористування і зобовязаний відшкодувати орендодавцю витрати, понесені їм у звязку зі сплатою податку на землю в частини площі, що орендується, у розмірі 17,39 грн.

Орендна плата вноситься орендарем самостійно, починаючи з моменту підписання акту приймання-передачі. Останнім днем оплати оренди є момент підписання сторонами акту приймання-передачі при поверненні обєкта оренди орендодавцю (п.3.2. договору)

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається орендарем шляхом корегування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (п.3.3 договору)

Орендна плата у грошовому вигляді перераховується орендарем незалежно від результатів господарської діяльності орендодавцю щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним (п.3.5 договору).

У пункті 7.2 договору сторони визначили, що за несвоєчасну оплату орендних платежів орендар виплачує орендодавцю пеню у розмірі, встановленому чинним законодавством.

Сторонами у п.10.2 встановлено строк дії договору з 07.03.2012р. по 01.03.2015р.

Договір оренди № 17 від 07.03.2012р. разом з додатками підписаний обома сторонами без зауважень.

На виконання умов цього договору, позивач передав, а орендар прийняв нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Миколаївка, вул. Пархоменко, буд. 34 (школа мистецтв, інв. № 01010001) загальною площею 17,51 кв.м., що підтверджується актом приймання-передачі від 07.03.2012р., який підписаний уповноваженими представниками сторін.

За поясненнями позивача, що не спростовано відповідачем, Приватний адвокат ОСОБА_1 свої зобов'язання за договором оренди належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за період березень 2014р. лютий 2015 року у розмірі 3232,42 грн.

Матеріали справи свідчать, що позивач звертався до відповідача з претензією від 09.10.2014р. вих..№02-14/898 про погашення боргу, що утворився у період з 01.03.2014 по 01.10.2014рр. з орендної плати у розмірі 1520,22 грн. та з відшкодування податку на землю 17,39 грн. Вказана претензія була направлена відповідачу 17.10.2014р., що підтверджується наявним у справі відповідним фіскальним чеком УДППЗ Укрпошта від 17.10.2014р.

Документального підтвердження наслідків розгляду цієї претензії відповідачем в матеріалах справи відсутні.

Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму.

Згідно з ч. 3 ст. 285 ГК України орендар, зокрема, зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Частина 4 цієї статті визначає, що строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

На момент прийняття рішення, відповідачем не надано належних доказів повного чи часткового погашення заборгованості з орендної плати, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати, що утворилась за період березень 2014р. лютий 2015 року у розмірі 3232,42 грн., підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені за порушення строків розрахунків у сумі 194,67 грн. суд зазначає наступне.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (ч.2 ст.193, ч.1 ст.216 та ч.1 ст.218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч.1 ст.230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої ст.231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено ч.3 ст.549 ЦК України, ч.6 ст.231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та ч.6 ст.232 ГК України

Господарський суд враховує, що з огляду на положення частини шостої статті 231, частини другої статті 343 ГК України та статей 1 і 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" яким би способом не визначався в договорі оренди (найму) розмір пені за прострочення платежу за відповідним зобов'язанням, стягнуто може бути лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислена з урахуванням подвійної облікової ставки Національного банку України (п.5.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна").

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд вважає, що вимоги в цій частині підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судові витрати покладаються на відповідача згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Донецької області про стягнення з Приватного адвоката ОСОБА_1 заборгованості за договором оренди № 17 від 07.03.2012р. в розмірі 3427,09 грн., з яких 3232,42р. основний борг з орендної плати за період березень 2014 лютий 2015рр. та 194,67 грн. пеня, задовольнити.

Стягнути з Приватного адвоката ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, адреса: 84182, Донецька область, м. Миколаївка, вул. Свердлова, буд. 187) на користь Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Донецької області (, адреса: 84182, Донецька область, м. Миколаївка, пл. Радянська, буд. 2/4, рахунок 6111, МФО 834016, УДКСУ в м. Словянськ Донецької області) основний борг у розмірі 3232,42р. (три тисячі двісті тридцять дві гривні 42 коп.), пеню у розмірі 194,67 грн. (сто девяносто чотири гривні 67 коп.), судовий збір у розмірі 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень).

Після набрання чинності рішенням видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили через десять днів з дня його підписання та може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 18.08.2015р.

Суддя Н.В. Величко