РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2015Справа №910/18291/14
Колегія суддів у складі головуючого судді Мудрого С.М., суддів Комарової О.С., Чебикіної С.О. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Євростіл-Пак"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Арда Метал Пекеджинг Україна"

про стягнення 2063604,44 грн.

Представники сторін:

від позивача: Пелюк С.С. - представник за довіреністю № б/н від 19.05.2015 року;

від відповідача: Садова О.П. - представник за довіреністю №б/н від 24.09.2014 року.

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євростіл-Пак" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Арда Метал Пекеджинг Україна" про стягнення 2 063 604,44 грн. за договором поставки № 06/09/11 від 06.09.2011р., з яких: 1 510 207,95 грн. - вартість товару, 105 921,43 грн. - інфляційне збільшення суми боргу, 73 387,77 грн. - 3% річних, 374 087,29 грн. - пеня. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати поставленого позивачем товару.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.09.2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Металпак» та товариством з обмеженою відповідальністю "Арда Метал Пекеджинг Україна" укладено договір поставки №06/09/11.

На виконання умов договору поставки, товариство з обмеженою відповідальністю «Металпак» поставив відповідачу товар на загальну суму 827 511,21 грн., проте відповідач оплату за поставлений товар не здійснив.

06.08.2014 року між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Металпак» укладено договір про відступлення прав вимоги.

У зв'язку з чим позивач звернувся в суд з вимого про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 2 063 604,44 грн., з яких 1 510 207,95 грн. - вартість товару з урахуванням пропорційного збільшення курсу долара США до гривні, 105 921,43 грн. - інфляційне збільшення суми боргу, 73 387,77 грн. - 3% річних від простроченої суми боргу, 374 087,29 грн. - пеня.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2014 р. порушено провадження у справі № 910/18291/14 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 01.10.2014 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

30.09.2014р. через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва товариство з обмеженою відповідальністю "Металпак" подало пояснення по даній справі.

01.10.2014р. через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва відповідач подав відзив на позов, в якому товариство з обмеженою відповідальністю "Арда Метал Пекеджинг Україна" заперечує проти позову. Обгрунтовуючи свої заперечення, відповідач зазначає, що не підписував та не скріпляв печаткою підприємства договір поставки №06/09/11 від 06.09.11р. та специфікації до нього, невиконанням яких позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги.

24.10.2014р. через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва позивач подав клопотання про відкладення розгляд у даної справи у зв'язку з участю в іншому судовому засіданні.

29.10.2014р. через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва відповідач подав клопотання про призначення у даній справі судової експертизи; при цьому, відповідачем надано суду оригінали договорів з іншими суб'єктами підприємницької діяльності з відтиском печатки підприємства відповідача та підписом керівника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2014р. призначено судову експертизу, виконання якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

11.12.2014р. Київський науково-дослідний інститут судових експертиз направив матеріали справи № 910/18291/14 та клопотання про надання матеріалів необхідних для проведення судової експертизи, в якому просять суд надати оригінали досліджуваних документів: договору поставки № 06/09/11 від 06.09.2011р. та специфікації до вказаного договору № 01/2011 від 09.09.2011р.; надати зразки відтисків печатки товариства з обмеженою відповідальністю "Арда Метал Пакеджинг Україна" у кількості чотирьох якісних відтисків печатки, за різні дні кожного місяця, у оригіналах документів виконаних у період з липня 2011 року по грудень 2014р. (за винятком вересня 2011 рок).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2014р. поновлено провадження у даній справі, задоволено клопотання судового експерта про надання необхідних матеріалів для проведення судової експертизи та зупинено провадження у справі № 910/18291/14.

26.02.2015р. Київський науково-дослідний інститут судових експертиз направив матеріали справи № 910/18291/14 та клопотання судового експерта, в якому останній просить суд надати для проведення експертизи "№ 2843/15-32/2844/2845/15-33 оригінали документів, які підлягають дослідженню, а саме - договір поставки № 06/09/11 від 06.09.2011р. та специфікацію до вказаного договору № 01/2011 від 08.09.2011р.

Ухвалами господарського суду міста Києва від 03.03.2015р. поновлено провадження у даній справі, задоволено клопотання судового експерта про надання необхідних матеріалів для проведення судової експертизи та зупинено провадження у даній справі на час проведення судової експертизи.

09.04.2015р. Київський науково-дослідний інститут судових експертиз направив до Господарського суду міста Києва повідомлення № 2843/15-32/2844/2845/15-33 від 06.04.2015р. про неможливість надання висновку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2015р. поновлено провадження у даній справі та призначено колегіальний розгляд справи № 910/18291/14.

17.04.2015р. після проведення автоматичного розподілу справи № 910/18291/14, вказана справа була передана на розгляд колегії суддів у складі: Пригунова А.Б. (головуюча), Комарова О.С. та Чебикіна С.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2015 року прийнято до провадження справу №910/18291/14 колегією суддів у складі: Пригунова А.Б. (головуюча), Комарова О.С. та Чебикіна С.О. та призначено її розгляд на 20.05.2015 року.

Розпорядженням керівника апарату суду №04-23/489 від 21.05.2015р. у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя суддею Пригуновою А.Б., та відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначений повторний автоматичний розподіл справи №910/18291/14.

Повторним автоматичним розподілом справи №910/18291/14 визначено суддю-доповідача Мудрого С.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2015 року прийнято до провадження справу №910/18291/14 колегією суддів у складі: Мудрий С.М. (головуючий), Комарова О.С. та Чебикіна С.О. та призначено її розгляд на 02.06.2015 року.

02.06.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зміну підстави позову та зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 827 511,21 грн. в якості оплати вартості товару, грошову сумі в розмірі 12 412,66 грн. в якості відшкодування суми сплаченого судового збору та повернути з Державного бюджету України грошову суму в розмірі 28 859,43 грн.

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Тому, подана позивачем заява приймається до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахуванням поданої заяви.

В судовому засіданні 02.06.2015 року оголошено перерву на 13.07.2015 року.

Судове засідання 13.07.2015 року не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2015 року розгляд справи призначено на 20.07.2015 року.

08.07.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва ТОВ "Металпак" подало пояснення по справі.

08.07.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог.

10.07.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав пояснення по справі.

10.07.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав заперечення щодо заяви про збільшення позовних заяв.

13.07.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності.

20.07.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав заяву про продовження строку розгляду справи на п'ятнадцять днів.

У судове засідання 20.07.2015 року представники сторін не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2015 року задоволено клопотання про продовження строку розгляду справи на п'ятнадцять днів. Продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів. Розгляд справи відкладено на 03.08.2015 року.

03.08.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав заперечення на заяву відповідача про застосування строку позовної давності та заяву про те, що розгляд справи №910/18291/14 здійснювати без урахування заяви про збільшення позовних вимог від 03.07.2015 року та розгляд справи здійснювати на підставі заяви про зміну підстав позову та зменшення розміру позовних вимог від 02.06.2015 року.

03.08.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав пояснення по справі щодо застосування строків позовної давності.

В судовому засіданні 03.08.2015 року заяву збільшення розміру позовних вимог залишено без розгляду у зв'язку з клопотання позивача про розгляд справи без урахування заяви про збільшення позовних вимог від 03.07.2015 року.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Металлпак» на підставі видаткових накладних №РН-92 від 08.09.2011 року на суму 444 585,11 грн., №РН-93 від 08.09.2011 року на суму 382 926,11 грн. поставлено товариству з обмеженою відповідальністю "Арда Метал Пекеджинг Україна" жерсть літографовану ЕЖК 0,17*800*835 TS 290.

Товар по вищезазначеній накладній був отриманий уповноваженим представником товариства з обмеженою відповідальністю "Арда Метал Пекеджинг Україна" Ковалик Оленою Євгенівною на підставі довіреності № 12ААВ серія №225813 від 18.09.2011 року.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 1 ч.2 статті 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.2 статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Стаття 181 ГК України передбачає загальний порядок укладання господарських договорів. Частина 1 зазначеної статті визначає, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Враховуючи те, що товариство з обмеженою відповідальністю «Металлпак» поставило, а відповідач отримав товар на підставі вищезазначених видаткових накладних, то суд вважає, що сторони уклали договір поставки у спрощений спосіб.

Відповідно до ч.1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 статті 266 ГК України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Факт отримання товару по вищезазначеним накладним відповідачем не заперечується.

Проте, товариство з обмеженою відповідальністю "Арда Метал Пекеджинг Україна" зазначає, що товар був поставлений неналежної якості, у зв'язку з чим ним з товариством з обмеженою відповідальністю «Металлпак» внаслідок переговорів досягнуто домовленості щодо того що відповідач відмовляється від договору та не оплачує товар, на підтвердження чого надано акт експертизи №139-11-00136 від 02.11.2011 року та копії рекламації № NOG 2510/2011_2 від 25.10.2011 року, № NOG 2510/2011_2 від 25.10.2011 року.

З твердженням відповідача колегія суддів не погоджується та зазначає наступне.

З наданих відповідачем документів не вбачається, що саме переданий товариством з обмеженою відповідальністю «Металлпак» товар, який придбаний відповідачем є неналежної якості.

Відповідно до статті 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення відповідача до товариства з обмеженою відповідальністю «Металлпак» щодо неналежної якості товару переданого відповідно до видаткових накладних №РН-92 та №РН-93 від 08.09.2011 року.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частина 1 статті 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

26.08.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Металлпак» (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Євростіл-Пак" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги.

Відповідно до п.1 договору, первісний кредитор передає, а новий кредитор, в день укладання даного договору, приймає і набуває право вимоги заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю "Арда Метал Пекеджинг Україна", (надалі - «божник») перед первісним кредитором основного боргу в сумі 827 511,21 в якості оплати за отриманий боржником у власність товар на підставі видаткової накладної № РН-93 від 08.09.2011р., видаткової накладної № РН-92 від 08.09.2011р., довіреності № 225813 від 08.09.2011р.

Сторони домовилися, що приймання-передача оригіналів документів, що підтверджують право вимоги, а саме: видаткової накладної № РН-93 від 08.09.2011р., видаткової накладної № РН-92 від 08.09.2011р., довіреності № 225813 від 08.09.2011р. буде здійснено шляхом складання та підписання акту приймання-передачі в день укладання даного договору (п.2 договору).

26.08.2014 року між сторонами (товариством з обмеженою відповідальністю «Металлпак» та товариством з обмеженою відповідальністю "Євростіл-Пак") укладено акт приймання-передачі документів до договору про відступлення права вимоги від 26 серпня 2014 року.

Відповідно до п.9 договору передбачено, що передбачене цим договором право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора в день укладання даного договору

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що 02.06.2015 року ТОВ «Металлпак» надіслав на адресу відповідача повторне повідомлення про відступлення права вимоги за видатковими накладними.

Відповідно до ч.2 статті 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, з моменту укладання договору про відступлення права вимоги від 26.08.2014 року перейшли права вимоги від товариства з обмеженою відповідальністю «Металлпак» до товариства з обмеженою відповідальністю "Євростіл-Пак".

Із заміною кредитора первісний кредитор - ТОВ «Металлпак» перестав бути учасником зобов'язання; замість нього в зобов'язання вступила нова особа - ТОВ "Євростіл-Пак"; змінився суб'єктний склад зобов'язання, але зміст його залишився попереднім.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Доказів оплати товару по видатковим накладним в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості у відповідача перед позивачем за поставлений товар в сумі 827 511,22 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, слід зазначити наступне.

У відповідності до п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки, відповідно до статті 692 ЦК України, відповідач повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, а товар був отриманий відповідачем 08.09.2011 року, тому з позовом необхідно звернутися протягом трьох років, тобто в період з 09.09.2011 року по 09.09.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява надійшла до суду 29.08.2014 року.

Положеннями пункту 4.4.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що з урахуванням положення частини четвертої статті 51 Господарського процесуального кодексу України днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява (а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду).

Таким чином, позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності.

В силу статті 1 Господарського процесуального кодексу України звертатися до господарського суду з встановленою підвідомчістю господарських справ мають право підприємства, установи, організації, інші юридичні особи за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Крім того, на момент звернення до суду саме позивач мав право вимоги до відповідача на підставі укладено договору про відступлення права вимоги.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з абз. 2 п.2.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» №7 від 21.02.2013 року у разі ж зменшення розміру позовних вимог зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню (пункт 1 частини першої статті 7 Закону).

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Частина 3 статті 55 ГПК України передбачає, що ціну позову вказує позивач. У випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею.

Оскільки, ціна позову становить 827 511,21 грн., тому сума судового збору - 16 550,22 грн. (2% ціни позову).

Враховуючи вищезазначене, з відповідача на корись позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 16 550,22 грн. та з Державного бюджету України на користь позивача підлягає поверненню сума надмірно сплаченого судового збору в розмірі 24 721,87 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Арда Метал Пекеджинг Україна" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 33, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Євростіл-Пак" (03148, місто Київ, вулиця Гната Юри, будинок 9, кім. 414, ) борг в сумі 827 511 (вісімсот двадцять сім тисяч п'ятсот одинадцять) грн. 21 коп. та судовий збір в розмірі 16 550 (шістнадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят) грн. 22 коп.

3. Повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Євростіл-Пак" (03148, місто Київ, вулиця Гната Юри, будинок 9, кім. 414, ) з Державного бюджету України (р/р 3001, Одержувач: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, ідентифікаційний код 37993783, код платежу: 22030001) судовий збір в сумі 24 721 (двадцять чотири тисячі сімсот двадцять одна) грн. 87 коп. як такий, що внесений у більшому розмірі, ніж передбачено законом, перерахований по квитанції № 37 від 28.08.2014 року, яка знаходиться в матеріалах справи № 910/18291/14.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 06.08.2015 року.

Головуючий суддя С.М. Мудрий

Судді О.С. Комарова

С.О. Чебикіна