ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" серпня 2015 р.Справа № 924/936/15

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Дячук Т.В.,

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м.Новоград-Волинський Житомирської області

до приватного підприємства "Екоагролан-плюс" с.Хвощівка Славутського району Хмельницької області

про стягнення 92651,00грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - підприємець, ОСОБА_2 - представник по довіреності від 01.07.2015р.

від відповідача: не брав участі

Рішення приймається 03.08.2015р., оскільки в судовому засіданні 20.07.2015р. оголошувалась перерва до 11год.00хв. 03.08.2015р.

В судовому засіданні 03.08.2015р., відповідно до ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 92651,00грн., з яких : 15000,00грн. боргу за надані послуги з капітального ремонту трактора Т-150 К по договору №11 від 31.03.2014р.; 32360,00грн. на відшкодування збитків, заподіяних внаслідок повернення з користування трактора Т-150К без частини вузлів і агрегатів, 11540,00грн. пені; 31243,00грн. втрат від інфляції; 1700,00грн. - річні 20%; 808,00грн. - річні 3%.

Ухвалою суду від 12.06.2015р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання. Копії ухвали направлено на адреси сторін рекомендованими поштовими відправленнями, які згідно повідомлень про вручення отримані сторонами.

За клопотанням представника відповідача розгляд справи було відкладено ухвалою суду від 06.07.2015р.

Позивачем подано до суду клопотання від 20.07.2015р. про стягнення з відповідача витрат згідно акту виконаних робіт в загальній сумі 5397,00грн., в т.ч.: 4000,00грн. вартість наданих юридичних послуг за договором від 09.11.2014р., 1397,00грн. витрати, пов'язані з явкою до господарського суду.

Позивач та його повноважений представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, вважають їх правомірними та обґрунтованими. В судовому засіданні 03.08.2015р. подано клопотання про приєднання до матеріалів справи копії витягу з книги обліку основних засобів фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, акту прийому-передачі трактора з ремонту і введення в експлуатацію від 16.04.2014р. Також надано копії сертифікатів відповідності послуг по ремонту тракторів Т-150К, виданих Українським державним центром стандартизації та сертифікації „Украгростандартсертифікація", дефектну відомість на капремонт трактора Т-150К з переобладнанням під двигун ЯМЗ-238, рахунок-фактури від 04.02.2014р. та від 14.11.2014р. на придбання ФОП ОСОБА_1 від ТОВ ВКП „Форсаж" запчастин.

Повноважений представник відповідача у відзиві на позов та в судовому засіданні 20.07.2015р. просить в позові відмовити, зазначивши, що позовні вимоги не визнаються, з наступних підстав : 31.03.2014р. ПП „Екоагролан-плюс" та ФОП ОСОБА_1 уклали договір про проведення капітального ремонту трактора Т-150К, 1988р.випуску, рама НОМЕР_2, який належав колгоспу ім.Менжинського, с.Хвощівка. На виконання умов договору ПП „Екоагролан-плюс" перераховано ФОП ОСОБА_1 105000грн. В свою чергу, ФОП ОСОБА_1 провів ремонт одного двигуна, проігнорувавши предмет договору капітального ремонту трактора, тобто ремонт, що виконується для відновлення справності та повного або близького до повного ресурсу виробу із заміною або відновленням будь-яких його частин, включаючи базові. Значину близьку до повного ресурсу, встановлюють у нормативно-технічній документації ГОСТ 18322-78.

Зазначив, що відповідно до умов договору (п.6.2) всі спори вирішувалися шляхом переговорів, а тому письмова претензія ФОП ОСОБА_1 від ПП "Екоагролан-плюс" не надсилалась. Шляхом переговорів було досягнуто домовленості про повне виконання умов договору від 31.03.2014р. і 09.11.2014р. згідно накладної №21 передано ФОП ОСОБА_1 трактор для проведення капітального ремонту, а в березні 2015 року ФОП ОСОБА_1 повідомив про повне виконання робіт за договором від 31.03.2014р. та суму яку, на його думку, ПП "Екоагролан-плюс" має сплатити.

Представником відповідача у відзиві на позов підтверджено, що згідно договору від 31.03.2014р. ПП "Екоагролан-плюс" залишились не сплаченими 15000,00грн.

Розглядом матеріалів справи судом встановлено :

Між фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1 (виконавець) та приватним підприємством „Екоагролан-плюс" (замовник) укладено договір №11 від 31.03.2014р., відповідно до якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання по проведенню капітального ремонту трактора Т-150 К з переобладнанням під двигун ЯМЗ-238.

Відповідно до п.п.2.1, 2.2, 2.3 договору вартість робіт по ремонту трактора формується на основі дефектної відомості. Загальна вартість договору складає 120000,00грн. Замовник до початку робіт перечислює на розрахунковий рахунок виконавця аванс в розмірі 90000грн., решту суми зобов'язується сплатити до 01.09.2014р. Після закінчення робіт виконавцем, замовник зобов'язаний провести кінцевий розрахунок.

Пунктами 3.1, 3.2 договору визначено обов'язки сторін. Замовник зобов'язаний: погодити дефектну відомість виконавця на протязі двох робочих днів з моменту отримання; провести оплату рахунок-фактури виконавця на протязі трьох банківських днів; підписати акт прийому-передачі виконаних робіт і забрати відремонтований трактор зі складу виконавця на протязі п'яти робочих днів з моменту повідомлення про виконання. Виконавець зобов'язаний : прийняти трактор у замовника; скласти дефектну відомість на протязі двох робочих днів з моменту прийому-передачі; провести всі види робіт, вказаних в дефектній відомості, якісно і в повному об'ємі.

Строк виконання робіт в договорі не зазначений.

Відповідальність сторін передбачена п.5 договору. Зокрема, визначено, що замовник несе таку відповідальність : у випадку невиконання своїх зобов'язань замовник відшкодовує виконавцю прямі та побічні затрати, пов'язані з виниклими обставинами; у випадку несплати на протязі 1 (одного) календарного місяця вартості робіт по ремонту трактора замовник відшкодовує виконавцю усі витрати, пов'язані з відповідальним зберіганням, у розмірі 20% від загальної суми даного договору за кожен місяць зберігання (п.5.2 договору)

Строк дії даного договору встановлюється з моменту його підписання (п.7.4. договору).

Договір підписаний і скріплений печатками сторін. До матеріалів справи надано копію договору.

Сторонами підписано акт виконаних робіт №11 від 20.03.2014р., з зазначенням підстави - договір від 31.03.2014р., згідно якого вартість робіт по капітальному ремонту трактора Т-150 К з переобладнанням під двигун ЯМЗ-238 склала 120000,00грн. Перерахована сума складає 90000,00грн.(До справи надано копію акту).

Позивачем також надано дефектну відомість на капремонт трактора Т150К з переобладнанням під двигун ЯМЗ-238 на суму 95300,00грн., але на ній відсутнє погодження замовника ПП „Екоагролан-плюс", як це передбачено п.3.1 договору.

Відповідно до наданих позивачем копій виписок з рахунку, відкритому ФОП ОСОБА_1 в філії Житомирське обласне управління АТ „Ощадбанк", на його рахунок надійшли кошти від ПП „Екоагролан-плюс" в оплату за капремонт трактора, а саме: 02.04.2014р. - 90000,00грн.; 19.09.2014р. - 10000,00грн.; 06.08.2014р. - 5000,00грн. Всього на суму 105000,00грн.

В позовній заяві та в судових засіданнях позивач посилався на те, що в процесі виконання договірних зобов'язань по ремонту трактора сторони дійшли згоди про надання виконавцем в користування замовнику аналогічного трактора Т-150К, який підлягав поверненню виконавцю після виконання робіт згідно договору. Як зазначає, позивач 09.11.2014р., після виконання робіт по ремонту за договором, замовником повернуто виконавцю трактор Т-150 К, 1988р. випуску, на якому встановлено відсутність деталей та агрегатів на загальну суму 32360,00грн., що (як стверджує позивач) підтверджується накладною №21, виданою замовником.

Позивач просить стягнути з відповідача :15000,00грн. боргу за надані послуги з капітального ремонту трактора Т-150 К по договору №11 від 31.03.2014р.; 3655,00грн. пені, нарахованої за період з 09.11.2014р. по 01.06.2015р., за несвоєчасне виконання зобов'язань - несплату коштів у сумі 15000,00грн.; 9855,00грн. інфляційних нарахованих з листопада 2014 року по червень 2015 року, на суму 15000,00грн.; 1700,00грн. - 20% річних, нарахованих на суму 15000,00грн. за 205 днів; 255,00грн. - 3% річних, нарахованих на суму 15000,00грн. за 205 днів

Крім того, заявлено до стягнення з відповідача 32360,00грн. заборгованості, як відшкодування збитків внаслідок повернення з користування трактора Т-150К без частини вузлів і агрегатів; 7885,00грн. пені, нарахованої з 09.11.2014р. по 01.06.2015р. за неповернення коштів у сумі 32360,00грн.; 21388,00грн. інфляційних, нарахованих з листопада 2014 року по червень 2015 року на суму 32360,00грн.; 553,00грн. - 3% річних, нарахованих на суму 32360,00грн. за 205 днів.

В матеріалах справи наявна копія накладної №21 від 09.11.2014р., відповідно до якої ПП „Екоагролан-плюс" відпустив, а ФОП ОСОБА_1 одержав трактор Т-150К (1988р.вип., рама №46 464) в капітальний ремонт. В накладній сторонами зазначено про відсутність у тракторі деталей і агрегатів: радіатор водяний, кардан передній, рульова колонка з колесом, редуктор заднього моста, розподільник, кран повітряний, розподільник на КПП, насоси (32, 50), глушитель, кардан «ВОМА», стрем'янки 4 штуки, ресора 1шт., колеса 2 шт., тяга зворотного зв'язку, фільтр повітряний (корпус).

Доказів, які б підтверджували факт надання позивачем в користування відповідачу іншого трактора, на період виконання робіт по капітальному ремонту трактора Т-150 К з переобладнанням під двигун ЯМЗ-238, позивачем не надано.

Суд зазначає, що в договорі №11 від 31.03.2014р., складеній ФОП ОСОБА_3 дефектній відомості на капремонт трактора Т150К з переобладнанням під двигун ЯМЗ-238, відсутні будь-які ідентифікаційні ознаки трактора (номер двигуна, номер рами, рік випуску, дані про реєстрацію трактора в органі Держтехнагляду тощо). Додатку чи доповнення до договору №11 від 31.03.2014р. сторонами не підписано. Відсутні також докази укладення між сторонами угоди щодо передачі позивачем відповідачу трактора в користування.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги наст упне.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно норм ст.11 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В п.3 ч.1 ст.3, ст.627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору. Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами укладено договір №11 від 31.03.2014р. на проведення капітального ремонту трактора Т-150 К з переобладнанням під двигун ЯМЗ-238, на загальну суму 120000,00грн. Зазначений договір є договором про надання послуг.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно акту виконаних робіт №11 (датованого 20.03.2014р.) позивачем виконано роботи (надано послуги) відповідачу по капітальному ремонту трактора Т-150 К, з переобладнанням під двигун ЯМЗ-238, на суму 120000,00грн., за які відповідач 02.04.2014р. сплатив 90000,00грн. Відповідно до умов договору №11 від 31.03.2014р. (п.2.2 договору), решту коштів відповідач зобов'язаний був сплатити до 01.09.2014р.

Відповідачем сплачено за послуги по ремонту трактора 06.08.2014р. - 5000,00грн. та 19.09.2014р. - 10000,00грн., що підтверджено виписками з банківського рахунку позивача.

Таким чином, відповідачем сплачено 105000,00грн. і залишок боргу складає 15000,00грн.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 15000,00грн. залишку боргу за виконані роботи (надані послуги) по капітальному ремонту трактора Т-150 К, з переобладнанням під двигун ЯМЗ-238, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Позивачем нараховано і заявлено до стягнення з відповідача пеню в загальній сумі 11540,00грн., а саме : 3655,00грн. пені, нарахованої за період з 09.11.2014р. по 01.06.2015р., за несвоєчасне виконання зобов'язань - несплату коштів у сумі 15000,00грн.; 7885,00грн. пені, нарахованої з 09.11.2014р. по 01.06.2015р. за неповернення коштів у сумі 32360,00грн.

Пеня за визначенням ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнено лише у разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом (така позиція викладена в п.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Укладеним між сторонами договором №11 від 31.03.2014р. не передбачено відповідальності відповідача (замовника) у вигляді сплати пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання. В зв'язку з цим, вимоги про стягнення пені не підлягають задоволенню.

Відповідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наведеного в позовній заяві розрахунку, позивач заявив до стягнення з відповідача 31243,00грн. втрат від інфляції за період листопад 2014 року - червень 2015 року (в т.ч.: 9855,00грн. інфляційних, нарахованих на суму боргу 15000,00грн.; 21388,00грн. інфляційних, нарахованих на суму 32360,00грн.), 808,00грн. - 3% річних, (в т.ч.: 255,00грн. - річні за 205 днів прострочки оплати суми 15000,00грн.; 553,00грн. - річні за 205 днів прострочки оплати суми 32360,00грн.); 1700,00грн. - 20% річних, нарахованих на суму боргу 15000,00грн. за 205 днів.

Перевіривши розрахунки та підстави нарахування інфляційних і річних, господарський суд вважає обґрунтованими в цій частині позовні вимоги щодо стягнення 7152,30грн. втрат від інфляції, з урахуванням встановлених індексів інфляції, за період листопад 2014 року - червень 2015 року, та 252,74грн. річних 3%, за період з 09.11.2014р. по 01.06.2015р. (205 днів) за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання щодо сплати 15000,00грн. боргу.

Вимоги позивача про стягнення 1700,00грн. 20% річних за несплату коштів у сумі 15000,00грн. є необґрунтованими. В п.5.2. договору №11 від 31.03.2014р. передбачено, що у випадку несплати на протязі 1 (одного) календарного місяця вартості робіт по ремонту трактора замовник відшкодовує виконавцю усі витрати, пов'язані з відповідальним зберіганням, у розмірі 20% від загальної суми даного договору за кожен місяць зберігання.

Таким чином, на підставі п.5.2 договору позивач вправі був би вимагати від позивача відшкодування 20%, від загальної суми даного договору за кожен місяць, витрат на відповідальне зберігання трактора (наприклад, за його охорону).

Згідно зі ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Наданими позивачем доказами, підтверджено, що ним виконано роботи по капітальному ремонту трактора Т-150 К, з переобладнанням під двигун ЯМЗ-238, на суму 120000,00грн., за які відповідачем сплачено 105000,00грн.

Внаслідок неповної оплати за виконані роботи (дана послуги) заборгованість відповідача перед позивачем складає 15000,00грн. Доказів сплати зазначеної суми боргу відповідачем до суду не надано.

Надані позивачем рахунок-фактури від 04.02.2014р. та від 14.11.2014р. на придбання ФОП ОСОБА_1 від ТОВ ВКП „Форсаж" запчастин не мають відношення до даного спору, а додатково надані в судовому засіданні 03.08.2015р. копії витягу з книги обліку основних засобів фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, акту прийому-передачі трактора з ремонту і введення в експлуатацію від 16.04.2014р. є односторонніми (внутрішніми документами позивача) і судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Дослідивши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку в сукупності, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у сумі 22405,04грн., з яких : 15000,00грн. боргу, 7152,30грн. втрат від інфляції, 252,74грн. 3% річних.

Щодо решти вимог позивача, зокрема, вимог про стягнення 3655,00грн. пені, 1700,00грн. річних 20%, а також коштів у сумі 32360,00грн. заявлених як відшкодування збитків внаслідок повернення з користування трактора Т-150К без частини вузлів та агрегатів та нарахувань позивачем на цю суму пені, інфляційних, річних, суд вважає такі вимоги непідтвердженими належними і допустимими доказами та відмовляє в їх задоволенні.

Не підлягають задоволенню також і вимоги щодо відшкодування витрат на оплату юридичних послуг згідно акту від 20.07.2015р. загальній сумі 5397,00грн., з огляду на таке:

Відповідно до норм ст.44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум. За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 6-рп/2013 у справі №1-4/2013.

Відповідно до ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати на оплату судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.1, 45, 46,12, 32, 33, 34 43, 44, 49, 82 - 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м.Новоград-Волинський Житомирської області до приватного підприємства "Екоагролан-плюс"с.Хвощівка Славутського району Хмельницької області про стягнення 92651,00грн. задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства "Екоагролан-плюс" (с.Хвощівка Славутського району Хмельницької області, вул.Поштова, 1-А, ідентифікаційний код 37565544) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 15000,00грн. (п'ятнадцять тисяч гривень 00коп.) основного боргу, 7152,30грн. (сім тисяч сто п'ятдесят дві гривні 30коп.) втрат від інфляції, 252,74грн. (двісті п'ятдесят дві гривні 74коп.) 3% річних та 448,10грн. (чотириста сорок вісім гривень 10коп.) судового збору.

Видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 06.08.2015 року

Суддя Т.В. Дячук

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи;

2 - позивачу ФОП ОСОБА_1 (11700, АДРЕСА_1) -

надіслати згідно заяви.;

3 - відповідачу ПП "Екоагролан-плюс" (30046, с.Хвощівка Славутського району Хмельницької області,

вул.Поштова, 1-А) - надіслати.