РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2015Справа №910/15758/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю фірма "Компас"
до Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд"
простягнення 176 830,66 грн.
суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Полонська Н.М. - представник за довіреністю № 27/15 від 27.04.15;
від відповідачане з'явились

В судовому засіданні 12.08.15, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Компас» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про стягнення 176830,66 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18.05.2015 господарським судом м. Києва було ухвалено рішення у справі № 910/7549/15-г за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Компас» до Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд», яким вирішено зобов'язати відповідача виконати умови мирової угоди, укладеної 16.01.14 шляхом стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 295666,12 грн. За доводами позивача, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань не виконує умови мирової угоди щ0одо сплати 29 5666, 12 грн., у зв'язку з чим позивачем нараховано 3 % річних в сумі 8 724,18 грн. та інфляційні втрати в сумі 16 8106,48 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.06.2015 порушено провадження у справі № 910/15758/15 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 12.08.2015.

На виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі представником позивача 06.08.15 через канцелярію суду подано документи, що долучені до матеріалів справи.

В судове засідання 12.08.15 з'явився представник позивача, який надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав. Відповідач не забезпечив явку уповноваженого представника в судове засідання, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляв, хоча про час і місце судових засідань був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення 641.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутності представника відповідача та його відзиву на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

24.01.2014 р. в межах справи господарського суду міста Києва №50/254-43/124-46/304-2012 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Трест Міськбуд-4» було затверджено мирову угоду, за змістом якої вимоги кредиторів четвертої черги, серед яких є вимоги ТОВ «Фірма «Компас» на суму 295666,12 грн., погашаються кредитором - ПАТ «ХК «Київміськбуд»; виплата здійснюється протягом шістдесяти днів з моменту набрання законної сили ухвалою господарського суду міста Києва про затвердження умов мирової угоди.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.05.2015 р. у справі № 910/7549/15-г, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2015 р., зобов'язано ПАТ «ХК «Київміськбуд» виконати умови мирової угоди, укладеної 16.01.2014 р., що затверджена ухвалою господарського суду м. Києва від 24.01.14 у справі № 50/254-43/124-46/304-2012, укладеної між кредиторами ВАТ «Трест Міськбуд-4» та ВАТ «Трест Міськбуд-4», шляхом стягнення з ПАТ «ХК «Київміськбуд» на користь ТОВ «Фірма «Компас» грошових коштів у розмірі 295666,12 грн. та судового збору у розмірі 5913,32 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання зі сплати користь позивача грошових коштів у розмірі 295666,12 грн

Позивачем заявлено вимогу про стягнення 3% річних у розмірі 8 724,18 грн. та інфляційних у розмірі 168106,48 грн., які нараховані за період прострочення виконання грошового зобов'язання з 24.06.2014 р. по 17.06.2015 р.

При цьому, наявність грошового зобов'язання відповідача по сплаті позивачу заборгованості у розмірі 295666,12 грн. підтверджується рішенням господарського суду міста Києва від 18.05.2015 р. у справі № 910/7549/15-г.

Згідно з ч. 3 ст. 35 Господарського кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пунктом 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус (наприклад, позивач у даній справі був відповідачем в іншій, а відповідач у даній справі - позивачем в іншій).

Отже, рішення господарського суду м. Києва від 18.05.2015 р. у справі № 910/7549/15-г має преюдиціальне значення, а встановлені ним факти повторного доведення не потребують.

За змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на корить другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Пунктом 1 частини 2 вказаної статті визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Суд відзначає, що мирова угода за своєю правовою угодою є правочином у розумінні змісту ст.ст. 202, 203 Цивільного кодексу України і є підставою для виникнення прав та обов'язків сторін, що її уклали.

Аналогічні висновки містяться у постановах Вищого господарського суду України від 28.10.2010 р. у справі №28/130 та від 27.01.2014 р. у справі № 922/3651/13.

Статтею 598 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 601, 604-609 Цивільного кодексу України, які не передбачають підставою припинення зобов'язання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора.

Пунктом 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» визначено, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Однак при цьому слід мати на увазі, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв'язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦК України проценти не нараховуються, інфляційні ж нарахування та нарахування трьох процентів річних на цю заборгованість можуть здійснюватися на загальних підставах відповідно до частини другої статті 625 названого Кодексу з дня, наступного за днем набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.05.2015 р. у справі № 910/7549/15-г встановлено, що останнім днем строку для розрахунків відповідача перед позивачем є 23.06.2014 р., а відтак з 24.06.2014 р. відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання зі сплати на користь позивача коштів у розмірі 295666,12 грн.

При цьому доказів повного або часткового виконання грошового зобов'язання по сплаті ТОВ «Фірма «Компас» грошових коштів в розмірі 295666,12 грн. станом на момент ухвалення цього рішення відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень ст. 610, ч. 1 ст. 612, ст. 611 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення інфляційних та трьох відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України.

За перерахунком суду розмір інфляційних втрат складає суму більшу, ніж заявлено позивачем до стягнення, проте, враховуючи, що відповідно до п.2 ч.1 ст.83 ГПК України суд не може виходити за межі позовних вимог без відповідного клопотання позивача, з відповідача підлягає стягненню 168 106,48 грн. інфляційних втрат, що нараховані за період з 24.06.14 по 17.06.15.

Перевіривши наведений позивачем у позові розрахунок заборгованості, відповідно до якого розмір трьох процентів річних - 8 724,18 грн. за період з 24.06.14 по 17.06.15, суд дійшов висновку про його обґрунтованість та арифметичну правильність, в зв'язку з чим зазначена сума підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Компас» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» (01010, м. Київ, вул. Суворова, 4/6; ідентифікаційний код 23527052) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Компас» (02105, м. Київ, вул. Тампере, 13-б; ідентифікаційний код 25197848) 3% річних у розмірі 8 724 (вісім тисяч сімсот двадцять чотири) грн. 18 коп., інфляційні втрати у розмірі 168 106 (сто шістдесят вісім тисяч сто шість) грн. 48 коп. та судовий збір у розмірі 3 536 (три тисячі п'ятсот тридцять шість) грн. 61 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.08.2015 р.

Суддя Пукшин Л.Г