РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року Справа № 918/522/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мамченко Ю.А.

судді Дужич С.П. ,

судді Саврій В.А.

при секретарі Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

позивача: Ященко Р.Ю. (довіреність №14-135 від 13.05.2014 року)

відповідача: Шавронська В.А. (директор, посвідчення №31 від 31.12.2011 року)

розглянувши апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Рівненської області від 23.06.2015 року у справі №918/522/15 (суддя Пашкевич І.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради

про стягнення заборгованості в сумі 317428 грн. 12 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області (суддя Пашкевич І.О.) від 23 червня 2015 року у справі №918/522/15 в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі - позивач) до Комунального підприємства «Здолбунівкомуненерго» Здолбунівської міської ради (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 317 428 грн. 12 коп. відмовлено /а.с. 72-73/.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що відсутні належні правові підстави для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору. Судом встановлено, що розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивач - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 23 червня 2015 року у справі №918/522/15 та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги /а.с.78-80/. Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права статей 525, 526, 599, 617, 625, 631 Цивільного кодексу України та процесуального права статей 4-7, 43 ГПК України, без дослідження усіх істотних обставин справи. Зокрема, апелянт зазначає, що договором №860/30 від 20.10.2014 року про організацію взаєморозрахунків укладеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №30 чітко встановлено, що даний договір є дійсний лише у разі проведення відповідного фінансування (пункт 14). Відповідач виконав свої зобов'язання за договором про організацію взаєморозрахунків 27.10.2014 року, сплативши суму основного боргу у розмірі 809 351,37 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості щодо нарахування інфляційних втрат та 3% річних вбачається, що вони нараховані за період з 05.08.2014 року по 27.10.2014 року, через прострочення оплати за поставлений природний газ протягом січня - квітня 2013 року. Тобто, нарахування таких санкцій здійснювалося до моменту набуття чинності договором про організацію взаєморозрахунків №860/30 від 20.10.2014 року. Крім того, пунктом 6.1. Договору купівлі-продажу природного газу встановлено, що остаточний розрахунок за фактично спожитий природний газ здійснюється до 14 числа, наступного за місяцем поставки газу. Жодних застережень щодо настання у відповідача обов'язку оплатити спожитий природний газ виключно після надходження коштів з державного бюджету, вказаний пункт договору не містить. Змін і доповнень, щодо строків здійснення розрахунків по договору в порядку пункту 10.3 договору сторонами не внесено, а в силу статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Вказаний договір про організацію взаєморозрахунків є лише одним з способів погашення заборгованості за спожитий природний газ за рахунок бюджетних коштів, а не єдиним можливим. Надання або ненадання субвенцій з державного бюджету не може бути умовою виконання або невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 20 липня 2015 року у справі №918/522/15 було прийнято до провадження апеляційну скаргу позивача та призначено дату судового засідання на 05 серпня 2015 року /а.с. 77/.

Від відповідача - Комунального підприємства «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін /а.с. 89-90/. В обґрунтування своїх заперечень посилається на доводи викладені в оскаржуваному рішенні місцевого господарського суду. Крім того, відповідач звертає увагу, що договір про організацію взаєморозрахунків за №860/30 від 20.10.2014 року, на який посилається апелянт, щодо оплати боргу за природній газ згідно договору №13/2656-ТЕ-28 за 2013 рік від 25.12.2012 року КП «Здолбунівкомуненергія» не укладала. 20 жовтня 2014 року з позивачем було підписано договір №859/30.

Розпорядженням Голови Рівненського апеляційного господарського суду від 05 серпня 2015 року у справі №918/522/15, у зв'язку із зайнятістю судді Демидюк О.О. у розгляді справ іншими колегіями суддів та відповідно до затверджених складів колегій, внесено зміни до складу колегії суддів та визначено наступний її склад: головуючий суддя Мамченко Ю.А., суддя Дужич С.П., суддя Саврій В.А..

Безпосередньо в судовому засіданні представники позивача та відповідача повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 25 грудня 2012 року між ПАТ «НАК «Нафтогаз України», як продавцем та КП «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради, як покупцем було укладено договір №13/2656-ТЕ-28 купівлі-продажу природного газу /а.с. 14-19/.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Договору Продавець зобов'язався поставити Покупцеві імпортований природний газ, виключно для вироблення теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності), а Покупець зобов'язався прийняти та оплачувати газ на умовах цього Договору.

Порядок та строк оплати газу погоджений сторонами в пункті 6.1 договору, за яким оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

На виконання укладеного між сторонами Договору позивач поставив відповідачу протягом січня - квітня 2013 року та жовтня - грудня 2013 року природний газ на суму 4 817 122,83 грн., що підтверджується відповідними актами приймання - передачі природного газу, відповідач зобов'язання щодо оплати поставленого природного газу виконав несвоєчасно.

Позивач звернувся до господарського суду Рівненської області з даним позовом, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором, та на підставі статті 625 Цивільного кодексу України нарахував останньому 290 551,35 грн. інфляційних втрат за період з 07.2014 року по 10.2014 року та 26 876,77 грн. 3% річних за період з 05.08.2014 року по 27.10.2014 року.

Предметом даного спору є стягнення інфляційних втрат та відсотків річних за договором поставки.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України - господарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобов'язань і є обов'язковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобов'язання у статтях 11, 629 Цивільного кодексу України.

Зобов'язанням, відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України - є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Такі ж правила встановлює і стаття 174 Господарського кодексу України.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріалами справи підтверджено, що з моменту укладення Договору між сторонами виникли відносини постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, оскільки взаємовідносини сторін підпадають під визначення, які містять статті 265 Цивільного кодексу України та 712, 714 Цивільного кодексу України: коли одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Тому, в силу статей 655, 692 Цивільного кодексу України, факт отримання відповідачем природного газу зумовлює виникнення у нього зобов'язання оплатити його вартість.

З дослідженого місцевим господарським судом та перевіреного судом апеляційної інстанції вбачається, що 20.10.2014 року між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Рівненській області, Департаментом фінансів Рівненської облдержадміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства, енергетики та енергоефективності Рівненської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Здолбунівської районної державної адміністрації, Здолбунівською районною державною адміністрацією, Комунальним підприємством "Здолбунівкомуненергія" та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" було укладено договір №859/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік") з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 року № 30.

Договір про організацію взаєморозрахунків підписаний уповноваженими представниками та скріплений відтисками печаток всіх сторін /а.с. 57-58/.

Згідно пункту 9 договору №859/30, КП «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради перераховує на рахунок ПАТ "НАК "Нафтогаз України" кошти в сумі 3892866,04 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2013 рік згідно з договором від 25.12.2012 року №13/2656-ТЕ-28.

Відповідно до пунктів 2, 3, 12 договору №859/30, з метою виконання договору, сторони зобов'язуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору та перераховувати кошти наступній стороні.

Сторони засвідчують, що після виконання договору, вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору (пункт 17 договору №859/30).

Згідно платіжного доручення від 27 жовтня 2014 року №17 /а.с. 59/ відповідачем здійснено повну оплату за поставлений природний газ згідно договору купівлі-продажу природного газу від 25.12.2012 року № 13/2656-ТЕ-28 на суму 3 892 866,04 грн.

Статтею 11128 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України; суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Враховуючи наведене, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку, що відсутні належні правові підстави для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема у справах №5011-35/1534-2012-42/553-2012, №5011-42/1230-2012-69/542-2012, №5011-35/1271-2012, які згідно статті 111-28 ГПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діє на момент розгляду справи і відповідно до пункту 17 якого сторони узгодили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України № 5011-1/1043-2012-42/528-2012 від 09.09.2014 року та № 5011-35/1272-2012-42/527-2012 від 09.09.2014 року).

Судами обох інстанцій встановлено, що розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків.

З врахуванням вищевикладеного, господарським судом Рівненської області було правомірно відмовлено в задоволені позовних вимог ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до Комунального підприємства «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради про стягнення 290 551,35 грн. інфляційних втрат та 26 876,77 грн. 3% річних.

Інші доводи скаржника не заслуговують на увагу, оскільки їм була надана вичерпна правова оцінка судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів, які відповідно до статей 33, 34 ГПК України засвідчують певні обставини і на яких ґрунтується висновок суду.

Відповідно до пункту 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Рівненської області від 23.06.15 року у справі №918/522/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 918/522/15 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Саврій В.А.