ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2015 р. Справа № 911/2598/15

Господарський суд Київської області у складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЮФ Рейнланд Україна», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Солід-Груп», Київська область, м. Бровари

про стягнення 39435,18 грн.

секретар судового засідання Колісник Ю.І.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (договір №28/07-15 від 28 липня 2015 року);

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЮФ Рейнланд Україна» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Солід-Груп» (далі - відповідач) про стягнення 39435,18 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору від 1 листопада 2012 року за №0285.Y.310/2012, а саме, відповідач не сплатив грошові кошти за надані позивачем послуги, в результаті чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 26070,00 грн. Додатково, за прострочення виконання зобовязання позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати у розмірі 12843,42 грн. та 3% річних у розмірі 521,76 грн.

Провадження у справі порушено відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 23 червня 2015 року та призначено справу до розгляду на 28 липня 2015 року.

Відповідно до ухвали суду від 28 липня 2015 року розгляд справи на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 11 серпня 2015 року.

Відповідач у судові засідання 28 липня 2015 року та 11 серпня 2015 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в установленому законом порядку ухвалами суду від 23 червня 2015 року та від 28 липня 2015 року. Витребувані документи відповідач суду не надав. Суд вважає за можливе відповідно до ст. 75 ГПК України розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами.

11 серпня 2015 року відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЮФ Рейнланд Україна» (за договором виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Солід-Груп» (за договором замовник) 1 листопада 2012 року укладено договір за №0285.Y.310/2012.

Пунктом 1.1 договору встановлено, що замовник доручає, а виконавець зобовязується надати послуги по організації та проведенню першої наглядової інспекції Системи менеджменту якості замовника на відповідність вимогам міжнародного стандарту ISO 9001:2008 у строки, вказані в даному договорі.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що загальна сума договору становить 26070,00 грн.

Згідно пункту 4.1 договору оплата послуг здійснюється методом 100% передплати на основі виставленого рахунку.

Відповідно до пункту 4.2 договору, після надання виконавцем в повному обсязі послуг за даним договором, сторони підписують у двохсторонньому порядку акт здачі-приймання виконаних робіт.

На виконання пункту 4.1 договору, позивач виставив відповідачу на оплату рахунок-фактуру №СФ-0000374 від 13 листопада 2012 року.

15 листопада 2012 року між позивачем та відповідачем підписано акт приймання-передачі виконаних робіт (том 1, а.с. 23).

Загальна вартість послуг, наданих позивачем, згідно зазначеного акту становить 26070,00 грн.

Судом встановлено, що 19 червня 2014 року між позивачем та відповідачем підписано додаткову угоду про реструктуризацію заборгованості, яка утворилась за відповідачем за договором №0285.Y.310/2012 від 1 листопада 2012 року.

Згідно пункту 1 додаткової угоди, замовник зобовязується погасити заборгованість перед виконавцем у розмірі 26070,00 грн. до 30 листопада 2014 року.

Пунктом 2 додаткової угоди сторони погодили графік погашення заборгованості, а саме: 6517,50 грн. до 31 серпня 2014 року, 6517,50 грн. до 30 вересня 2014 року, 6517,50 грн. до 31 жовтня 2014 року та 6517,50 грн. до 30 листопада 2014 року.

Однак, відповідач у встановлені додатковою угодою строки не погасив існуючу заборгованість у розмірі 26070,00 грн., у звязку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Судом оглянуто оригінали документів, залучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Станом на день прийняття рішення у справі відповідач не виконав умови договору. Зазначений факт відповідачем не спростовано. Розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи. Вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості, що виникла у відповідача через порушення умов договору в розмірі 26070,00 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нараховані позивачем 3% річних у сумі 521,76 грн. та інфляційні втрати у сумі 12843,42 грн. є обґрунтованими, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Солід-Груп» (08306, Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 79, код 35249530) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЮФ Рейнланд Україна» (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 77, код 31113205) 26070 (двадцять шість тисяч сімдесят) грн. 00 коп. заборгованості, 521 (пятсот двадцять одна тисяча) грн. 76 коп. 3% річних, 12843 (дванадцять тисяч вісімсот сорок три) грн. 42 коп. інфляційних витрат та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14 серпня 2015 року

Суддя Д.Г. Заєць