ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" серпня 2015 р. Справа № 903/668/15

за позовом прокурора міста Луцька Волинської області

до відповідачів: Луцької міської ради Волинської області

підприємця ОСОБА_1, м.Луцьк

про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання договору недійсним та повернення земельних ділянок

Суддя Шум М. С.

Представники:

від позивача: прокурор прокуратури Волинської області ОСОБА_2

від відповідачів: Луцька міська рада ОСОБА_3, довіреність від 27.01.2015 року

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. ст. 22, 29 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки учасників судового процесу.

Суть спору: прокурор міста Луцька звернувся до суду з позовною заявою до Луцької міської ради Волинської області, підприємця ОСОБА_1 та просить суд:

- визнати незаконним та скасувати п.1, підпункт 2.1 п. 2 та п. 4 рішення Луцької міської ради №58/143 від 28.04.2010 "Про розміщення підприємцем ОСОБА_1 групи малих архітектурних форм та проведення комплексного благоустрою дитячого містечка "Диво" в Центральному парку культури і відпочинку імені ОСОБА_4 та укладення договору особистого строкового сервітуту".

- визнати недійсними договори про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення малої архітектурної форми №32 від 12.05.2010, №33 від 12.05.2010, №34 від 12.05.2010 та №35 від 12.05.2010, укладені між територіальною громадою міста Луцька Волинської області від імені якої діє Луцька міська рада, з однієї сторони, та підприємцем ОСОБА_1, з іншої сторони.

- зобов'язати підприємця ОСОБА_1 звільнити та повернути земельні ділянки надані йому за договорами земельного сервітут, що розташовані в Центральному парку культури і відпочинку імені ОСОБА_4 загальною площею 412, 1 кв. м., вартістю 551 379 грн. 60 коп. Луцькій міській раді.

Обґрунтовуючи свої вимоги прокурор зазначає, що земельний сервітут може бути встановлений лише для власника або землекористувача земельної ділянки, а також в тому разі, якщо потреби такого власника чи землекористувача не можуть бути задоволені в інший спосіб, ніж встановлення сервітуту. Проте як вбачається з рішення Луцької міської ради земельні ділянки надані підприємцю ОСОБА_1 не для усунення недоліків своєї земельної ділянки, а для розміщення малих архітектурних форм, для здійснення підприємницької діяльності.

Крім того, згідно інформації виконавчого комітету Луцької міської ради підприємець ОСОБА_1 не є землекористувачем або землевласником сусідніх земельних ділянок, що унеможливлює встановлення земельного сервітуту відповідно до вимог земельного законодавства.

Ухвалою суду від 19.06.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 23.07.2015 року, відповідачів зобовязано надати суду пояснення по суті позовних вимог.

Представник Луцької міської ради в судовому засіданні та в запереченнях від 23.07.2015 року №3-28/321 в задоволенні позову просить відмовити. При цьому зазначає, що постановою Кабінету Міністрів від 26.08.2009 року №982 затверджено порядок розміщення малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності. Згідно зазначеного Порядку сільська, селищна, міська рада протягом місяця після реєстрації документів приймає рішення щодо розміщення малої архітектурної форми та/або укладення договору особистого сервітуту.

Відтак, рішення Луцької міської ради від 28.04.2010 року №58/143 прийнято згідно чинного на той момент законодавства.

Ухвалою суду від 23.07.2015 року розгляд справи відкладено.

Судом встановлено, що згідно інформації з веб-сайту Міністерства юстиції України розділ «Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» юридична адреса підприємця ОСОБА_1: АДРЕСА_1.

Враховуючи викладені обставини, неповідомлення відповідача 2 про день та час слухання справи, суд відкладає розгляд справи.

Крім того, суд зобовязує позивача надіслати відповідачу 2 копію позовної заяви з додатками.

Прокурор в заяві від 11.08.2015 року просить суд продовжити строк розгляду справи на 15 днів відповідно до ст. 69 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Крім того, відповідно до п. 3.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» продовження передбачених частинами першою і другою статті 69 ГПК строків вирішення спору можливе лише у виняткових випадках за клопотанням сторони і не більше як на п'ятнадцять днів (частина третя цієї статті ГПК); якщо таке продовження здійснюється два і більше разів, сукупна його тривалість також не може перевищувати п'ятнадцяти днів.

Продовження строку розгляду справи здійснюється господарським судом у будь-який з наведених далі способів шляхом зазначення у відповідній ухвалі: а) кількості днів, на який продовжено строк, або б) певної дати, до якої продовжено строк (якою може бути й дата наступного судового засідання), або в) як кількості днів, так і певної дати, до якої продовжено строк.

Керуючись ст.ст. 69, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1. Продовжити строк розгляду справи №903/668/15 на пятнадцять днів до 31.08.2015 року.

2. Розгляд справи відкласти на 31.08.2015 року на 11 год. 00 хв.

3. Зобовязати позивача прокуратуру міста Луцька надіслати на юридичну адресу відповідача ОСОБА_5 (м. Луцьк, вул. Літня, 1/4) копію позовної заяви з додатками. Докази надіслання подати суду до 25.08.2015 року.

3.1. Відповідачу ОСОБА_5 до 28.08.2015 року подати суду: пояснення по суті позовних вимог, докази в їх обгрунтування, належно засвідчену копію довідки органу статистики про включення до Єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців.

Суддя М. С. Шум