ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2015 року Справа № 904/1259/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії

суддів: головуючого судді Величко Н.Л. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Коваль Л.А.

секретар судового засідання: Погорєлова Ю.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №70 від 19.01.15;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність №31/016-юр від 19.01.15;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2015 року по справі № 904/1259/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ", смт. Радушне, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

про зобов'язання укласти договір.

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2015 року у справі № 904/1259/15 ( суддя Новікова Р.Г. ) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до ч. 7 ст. 181 ГК України двадцятиденний строк визначений для передачі до суду протоколу розбіжностей є присікальним, його сплив тягне за собою наслідки у вигляді констатації факту прийняття пропозиції іншої сторони відносно спірних пунктів договору. Матеріалами справи доведено, що строк передбачений ч. 7 ст. 181 ГК України сплив.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення.

Не погодившись з зазначеним рішенням господарського суду, публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ", звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення щодо зобовязання відповідача укласти договір транспортування природного газу №15-18 від 10.12.14р., а саме спірні пункти в редакції позивача п. 2.7, п. 3.1., п. 4.3., п. 4.2. та п. 6 (в протоколі розбіжностей) в редакції відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник посилається на те, що протокол розбіжностей до договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, в якому відповідач виклав в своїй редакції зміст пунктів 2.7, 3.1, 4.2, 4.3, 11.4 договору та банківські реквізити сторін, отримав лише 16.01.2015р. та згідно строків встановлених законодавством, а саме 27.01.15р. надіслав позовну заяву щодо врегулювання розбіжностей по договору з транспортування природного газу. 05.02.15р. ухвалою господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/704/15 (суддя Васильєв О.Ю.) повернуто зазначену позовну заяву без розгляду. 18.02.15р. ухвалою господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/1259/15 (суддя Новікова Р.Г.) прийнято позовну заяву до провадження відповідно до ст. 53 ГПК України, що вказує на те, що строки спірних пунктів договору не сплинули. Проте незрозуміло чому, в оскаржуваному рішенні йдеться про двадцятиденний строк, який надається законодавством є пресікальним.

Представник скаржника підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

3. Доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні 12.08.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

4. Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський встановив наступні обставини:

26.11.14р. відповідач направив на адресу позивача лист від 25.11.14р. № 2964/01-6 Щодо укладення договору на 2015р. з проханням у звязку з закінченням 31.12.14р. строку дії договору № 14-18 від 10.12.14р. на транспортування природного газу магістральними трубопроводами надіслати відповідачу договір на 2015 рік на транспортування природного газу магістральними трубопроводами. (а.с. 77)

16.12.2014р. Відповідач отримав від Позивача поштою проект договору № 15-18 від 10.12.2014 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами (надалі - Договір). Предметом Договору є надання послуг Позивачем з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Відповідача від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а Відповідач зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами Позивачу. Позивач приймає газ від Відповідача в пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи та здійснює його транспортування по території України до газорозподільних станцій, де передає газ Відповідачу в загальному потоці в газорозподільні мережі.

За результатами розгляду Відповідач підписав договір з протоколом розбіжностей щодо умов пунктів 2.7, 3.1, 4.2, 4.3, 11.4 договору та надіслав договір з протоколом розбіжностей рекомендованим листом №3315/01-06 від 25.12.2014р з повідомленням. Опис вкладення відповідачем не наданий. Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення 51 3 зазначене відправлення вручено позивачу 30.12.14р.(а.с. 78-80)

Частково не погодившись з запропонованою редакцією спірних пунктів, публічне акціонерне товариство Укртрансгаз м. Київ в особі Криворізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів смт. Радушне зазначає, що протокол розбіжностей отримано ним 16.01.15р. ( згідно реєстрації вхідної кореспонденції №39 від16.01.15р.) та згідно строків встановлених законодавством звернулось до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства ДніпроАЗОТ м. Дніпродзержинськ про зобовязання відповідача укласти договір з транспортування природного газу №15-18 від 10.12.2014р., а саме спірні пункти 2.7, 3.1, 4.3 в редакції позивача, пункти 4.2 та 6 (в протоколі розбіжностей) в редакції відповідача. (а.с 17-19)

05.02.15р. ухвалою господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/704/15 (суддя Васильєв О.Ю.) повернуто зазначену позовну заяву без розгляду на підставі п.3,4ст 63 ГПК України (а.с.32).

18.02.15р. позивач повторно звернувся позовом до відповідача про врегулювання розбіжностей по договору з транспортування природного газу до господарського суду.

5. Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Відповідно до п.1,7 ст.179 Господарського кодексу України майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання та не господарюючими субєктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобовязаннями.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Загальний порядок укладення договорів субєктами господарської діяльності врегульовано статтею 181 Господарського кодексу України.

1.Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

2. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

3. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

4. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

5. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

6. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

7. Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

8. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Тобто, п.7 ст.181 Господарського суду України передбачено особливий порядок укладення договорів з монополістами на певному ринку товарів (робіт , послуг) та закріплено пріоритет інтересів автора протоколу розбіжностей щодо контрагентів, які визнані монополістами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває в Зведеному переліку субєктів природних монополій.

Позивач належними доказами (поштовий конверт з календарним штемпелем поштового відділення у якому він отримав супровідний лист з договором та протоколом розбіжностей) не спростував доводи відповідача про те, що він отримав зазначену кореспонденцію саме 30.12.2014р., а не в день її реєстрації у вхідній кореспонденції 16.01.2015р. на підприємстві позивача, тому суд першої інстанції обґрунтовано рахував, що перебіг строку для передачі позивачем неврегульованих розбіжностей до договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами розпочався 31.12.14р. та сплив 20.01.15р.

До 20.01.15р. позивач не подав до господарського суду позовної заяви про врегулювання розбіжностей до договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, тому в силу імперативної норми п.7 ст.181 Господарського кодексу України , пропозиції другої сторони вважаються прийнятими, а договір укладеним з урахуванням протоколу розбіжностей до нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно з ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Позивач починаючи з 01.01.15р. розпочав (продовжив) здійснення транспортування відповідачу природного газу магістральними трубопроводами. Дії позивача по наданню послуг з транспортування природного газу відповідачу підтверджуються актом наданих послуг з транспортування природного газу від 31.01.15р. за січень 2015р. (а.с. 114)

Тобто, позивач після отримання від відповідача протоколу розбіжностей до договору, фактично вчинив дії по виконанню договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 15-18 від 10.12.14р., що в розуміння ч. 2 ст. 642 УК України та ч. 8 ст. 181 ГК України свідчить про укладення договору з урахуванням пропозицій відповідача, наведених у протоколі розбіжностей до нього.

Доводи апелянта про те, що суддя прийнявши позовну заяву до провадження та розпочавши розгляд справи відповідно ст. 53 ГПК України та не повернувши заяву без розгляду на підставі пропущення строків, що вказує на те що строки розгляду спірних пунктів договору не сплинули, судовою колегією не приймаються до уваги, оскільки строк на врегулювання розбіжностей щодо окремих умов договору встановлений ст.181 ГК України не є процесуальним. Дії суду щодо прийняття позовної заяви до розгляду в порядку ст.61 ГПК України, не можуть розглядатися, як відновлення або визнання будь-яких строків, що стосуються предмету спору.

Відповідно до ст.251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Юридично значимою подією при укладанні договорів з субєктами природних монополій є не передання у 20-ти денний термін на вирішення суду розбіжностей до договору, не вчинення у зазначений строк відповідної дії , має правовим наслідком визнання пропозиції другої сторони укласти договір на інших умовах прийнятою в силу закону.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору по суті судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2015 року у справі №904/1259/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний тест постанови виготовлено 14.08.2015р.

Головуючий суддя Н.Л. Величко

Суддя О.Г. Іванов

Суддя Л.А. Коваль