донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

05.08.2015 справа №908/49/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівМ'ясищева А.М. Будко Н.В., Мартюхіна Н.О.
при секретарі: за участю представників сторін: від позивача (скаржника): від відповідача: розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу на рішення господарського судуЧеркас В. Шевченко А.О. - представник, довіреність б/н від 07.11.2014р.; не з'явився; Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" м.Дніпропетровськ Запорізької області
від у справі12.05.2015р. №908/49/15-г (суддя Гандюкова Л.П.)
за позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" м.Дніпропетровськ Приватного підприємства "Салфит" м.Запоріжжя
проЗобов'язання відповідача визнати вимоги позивача в сумі 382315,75 грн. та включення вимог до реєстру та ліквідаційного балансу

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 12.05.2015 р. по справі № 908/49/15-г у задоволенні позову ПАТ Комерційного банку "Приватбанк" м. Дніпропетровськ відмовлено повністю.

Оскаржуючи рішення господарського суду ПАТ Комерційного банку"Приватбанк" м. Дніпропетровськ просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов ПАТ Комерційного банку "Приватбанк" м. Дніпропетровськ до Приватного підприємства "Салфит" м. Запоріжжя про зобовязання відповідача визнати вимоги позивача в сумі 382315,75 грн. та включити вимоги позивача до реєстру вимог кредиторів та ліквідаційного балансу.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що при прийнятті рішення господарським судом були порушені та неправильно застосовані норми матеріального права ст. ст. 15,16,20,105,110,111,112, ЦК України, що відповідно до ст.104 ГПК України є підставою для скасування зазначеного рішення та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог.

Жодна норма актів чинного законодавства не ставить в залежність можливість вирішення позовних вимог кредиторів, відповідно до ч.3 ст.112 ЦК України від факту попереднього розгляду цих вимог юридичною особою, що припиняється.

Виходячи з норм ст. 20 ГК України ст. ст. 15,16,20 ЦК України та оскільки відповідач ухилявся від розгляду предявлених до нього вимог позивача, то ПАТ КБ "Приватбанк" цілком правомірно обрав способом захисту своїх порушених прав розгляд його вимог до ПП "Салфит" судом, а також зобовязання відповідача виконати порушені ним обов'язки

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника скаржника судова колегія встановила.

Згідно Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 28.04.2015 р., стосовно юридичної особи Приватного підприємства "Салфит" (ідентифікаційний код: 32694310), в графі "дані про перебування юридичної особи в процесі припинення" внесено запис: " 19.12.2013, в стані припинення, за рішенням засновників", строк заявлення кредиторами своїх вимог засновниками визначений до 01.03.2014 р. Головою комісії з припинення (ліквідатором) є Курлат Дорел. Даний строк мається лише у роз печатці з веб-сайту Єдиного державного реєстру (а.с.82-86). Будь - яких доказів опублікування повідомлення про рішення ПП "Салфит" про його ліквідацію з відображенням визначеного строку для пред'явлення вимог кредиторів та інших необхідних відомостей позивачем суду не надано.

Позивач 28.02.2014 р. в межах встановленого строку направив відповідачу в особі голови комісії з припинення (ліквідатору) Курлат Дорел заяву з вимогами (претензію) № 28/02 від 28.02.2014 р., в якої просив розглянути вимоги з оплати заборгованості у розмірі 382315,75 грн. (станом на 10.02.2014 р.); визнати вимоги у сумі 382315,75 грн., включити їх до ліквідаційного балансу ПП "Салфит" й оплатити ПАТ КБ "Приватбанк" суму заборгованості у розмірі 382315,75 грн. (станом на 10.02.2014 р.).

Направлення відповідачу зазначеної вимоги з доданими до неї документами підтверджено фіскальним чеком № 7409 від 28.02.2014 р. та описом вкладення у цінний лист.

Оскільки відповідь на вимогу позивачем отримано не було, останній 16.12.2015р. звернувся до господарського суду з позовом про зобовязання відповідача визнати вимоги кредитора в порядку ст.16,112 ЦК України та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що 31.01.2011 р., 03.02.2011 р., 10.08.2012 р. ПП "Салфит" звернулося до ПАТ КБ "Приватбанк" із заявою про відкриття поточного рахунку та карткою зі зразками підписів та відбитку печатки, які разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, розміщеними в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua складають договір банківського обслуговування.

Згідно з даними договорами відповідачу відкриті рахунки № 7421, 1066, 3511, відповідно.

Відповідач порушив взяті на себе зобов'язання з повернення кредиту та зі сплати відсотків за його користування, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 10.02.2014р. складає 154855,47 грн., з якої: заборгованість за кредитом - 136116,73 грн., заборгованість за відсотками - 18738,74 грн.

Між сторонами у справі 28.02.2013р. укладений договір № DNUGLOF03173 про надання овердрафтового кредиту, відповідно до п. А.2 якого кредитний ліміт овердрафту по цьому договору становить розмір 211000,00 грн., у тому числі: у розмірі 200000,00 грн. на поповнення обігових коштів, у розмірі 11000,00 грн. на сплату судових витрат. Період безперервного користування кредитом - не більше 30 днів (п. А.4).

Позивач виконав умови зазначеного договору, що підтверджує випискою за рахунком

відповідача № 2384, відкритим відповідача в ПАТ КБ "Приватбанк".

Відповідно до письмових пояснень позивача, які надійшли до суду 20.04.2015 р., 29.11.2013 р. сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором № DNUGLOF03173 про надання овердрафтового кредиту в сумі 200000,00 грн. була винесена на прострочку, що підтверджується випискою та меморіальним ордером до неї, оскільки період безперервного користування кредитом завершився (був розпочатий 29.10.2013 р.).

Зі сторони відповідача зобов'язання за вказаним договором порушені, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 10.02.2014 р. у сумі 227310,28 грн., з якої: заборгованість за кредитом - 200000,00 грн., заборгованість за відсотками - 21843,36 грн., пеня - 5466,92 грн.

Позивач також зазначив, що основним поточним рахунком відповідача, відкритим в ПАТ КБ "Приватбанк", є рахунок № 2384. Відповідач уклав з позивачем договір банківського обслуговування, що встановлено заявами про відкриття поточних рахунків і 23.10.2013 р. скористався послугою банку "Кредит за послугою "Гарантовані платежі" на загальну суму 200000,00 грн., що підтверджує випискою за рахунком № 2384 та копіями заявок №№ 661, 662. Відповідно до довідки позивача від 17.04.2015 р. № б/н відповідачу у ПАТ КБ "Приватбанк" відкрито рахунок № 2384, валюта (українська гривня), відкритий 10.10.2003 р. Згідно з письмовими поясненнями позивача від 20.04.2015 р. заборгованість ПП "Салфит" перед позивачем за рахунком № 2384 станом на 10.02.2015 р. в сумі 150,00 грн. є похідною з вищевказаного договору банківського обслуговування та є заборгованістю за розрахунково-касове обслуговування за жовтень - грудень 2013р.

Відповідно до ст. 59 ГК України припинення суб'єкта господарювання здійснюється відповідно до закону.

Статтею 110 ЦК України визначено, що юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами.

Згідно з ч.ч. 4, 5, 6 ст. 105 ЦК України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи. Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

За приписами частин 8, 9 ст. 111 ЦК України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи. Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 28.02.2014 р. направлено на адресу відповідача (голові комісії з припинення (ліквідатору)) заяву з грошовими вимогами.

Однак позивач відповідь на вимогу від відповідача не направив. При цьому у письмовому поясненні позивач від 05.05.2015 р. зазначив, що у нього відсутні будь - які достовірні відомості щодо дати (дня, місяця) відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду.

Таким чином, ліквідаційною комісією вимоги позивача не розглядались та не вирішувалось питання про їх визнання або відхилення. Фактично ліквідаційна комісія відповідача ухилилась від їх розгляду.

Ч. 3 ст. 112 ЦК України встановлено, що у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Таким чином, дії ліквідаційної комісії, як ухилення від розгляду кредиторських вимог та повна або часткова відмова у визнанні вимог кредиторів, можуть бути оскаржені до суду протягом місяця з дати коли він дізнався, чи мав дізнатися про таку відмову .

Тому відповідно до вимог ст.112 ЦК України. після спливу місячного строку позовне провадження не допускається та на підставі ст.62 ГПК України господарський суд у разі звернення з відповідним позовом має право відмовити у його прийомі.

Згідно матеріалів справи позивач відповідно до вимог ст.105 ЦК України мав значно раніше , а ні ж в грудні 2014р. бути обізнаним про ухилення від розгляду кредиторських вимог ліквідаційною комісією і цей факт не оспорюється ним і вони не містять будь - яких пояснень щодо неможливості (будь-яких поважних причин) у встановлений законом строк звернутися з таким позовом.

Оскільки позивач звернувся за захистом порушеного права після спливу місячного строку встановленого ст.112 ЦК України, тому господарський суд .помилково прийняв позов до розгляду та порушив провадження справі. За таких обставин, відповідно до приписів ч.1 ст.80 ГПК України провадження у справі підлягає припиненню.

З огляду на наведене рішення господарського суду не відповідає матеріалам справи ,приписам чинного законодавства та підлягає скасуванню., а провадження у справі припиненню.

Керуючись ст. ст.80 ч.1 ,103,104,105 ГПК України судова колегія

П О С Т А Н О В ИЛА:

Рішення господарського суду Запорізької області від 12.05.2015 р. по справі № 908/49/15-г скасувати.

Провадження у справі № 908/49/15-г припинити .

Головуючий А.М. М'ясищев

Судді: Н.В.Будко

Н.О. Мартюхіна

Надруковано 1 позивачу, 1. відповідачу, 1. у справу, 1, 1 - ДАГС