ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.15 справа№ 914/1864/15

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «Віссманн», с. Чайки Київська область

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Газтеплоенерго», с. Загірочко Львівська область

про стягнення 778 232,97 грн. заборгованості

суддя Юркевич М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Калюжна Н.В. - представник

від відповідача: не з'явився

На розгляд до господарського суду Львівської області поступила позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Віссманн» до товариства з обмеженою відповідальністю «Газтеплоенерго» про стягнення 490 316,46 грн. основного боргу, 245 158,23 грн. інфляційних втрат та 42 758,28 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду від 10.06.2015 р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 23.06.2015 р.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідній ухвалі суду від 23.06.2015р.

14.07.2015р. було оголошено перерву в судовому засіданні до 21.07.2015р.

В судовому засіданні 21.07.2015р. від сторін поступило клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості добровільного врегулювання спору.

21.07.2015р. розгляд справи було відкладено на 06.08.2015р. з підстав викладених у відповідній ухвалі суду.

В судове засідання 06.08.2015р. відповідач явку свого уповноваженого представника не забезпечив, вимоги ухвал суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача в останньому судовому засіданні підтримав раніше заявлені позовні вимоги, просив суд позов задоволити повністю.

Виходячи з того, що відповідач ухиляється від виконання вимог ухвал суду, не забезпечив явку свого уповноваженого представника судове засідання, а в силу приписів ст. 69 ГПК України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, судом з'ясовано:

18.09.2008р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Віссманн» (позивачем) та товариством з обмеженою відповідальністю «Газтеплоенерго» було укладено договір купівлі-продажу №1113_08, за умовами якого позивач зобов'язався здійснювати передачу відповідачеві товару у власність, а останній взяв на себе зобов'язання приймати товар та оплачувати його вартість.

На виконання умов вказаного договору, позивачем було передано відповідачу товару на загальну суму 2 110 109,58 грн., що підтверджуються накладними на відвантаження (а.с.52-78).

Відповідно до п.3.1 договору, покупець зобов'язався оплатити товар у розмірі 100% суми договору на протязі 50 банківських днів з моменту отримання обладнання.

Як стверджує позивач, відповідачем було частково здійснено оплату поставленого товару на суму 1 064 733,13 грн. Неоплаченим залишився товар на загальну суму 1 045 316, 46 грн.

14.02.2012р. між сторонами було укладено додаткову угоду №4 до договору, якою був погоджений новий порядок здійснення поступової оплати відповідачем за поставлений товар починаючи з травня 2012р. до 31.12.2017р. Зокрема, заборгованість у розмірі 1 045 316, 46 грн. відповідач мав сплатити за наступним графіком:

до 31.05.2012р. - 12 000,00 грн.;

до 21.12.2012р. - 108 316,46 грн.;

до 31.05.2013р. - 55 000,00 грн.;

до 31.12.2013р. - 130 000,00 грн.;

до 31.05.2014р. - 55 000,00 грн.;

до 31.12.2014р. - 130 000,00 грн.;

до 31.05.2015р. - 55 000,00 грн.;

до 31.12.2015р. - 130 000,00 грн.;

до 31.05.2016р. - 55 000,00 грн.;

до 31.12.2016р. - 130 000,00 грн.;

до 31.05.2017р. - 55 000,00 грн.;

до 31.12.2017р. - 130 000,00 грн.

Однак, як стверджує позивач, відповідач не виконує взятих на себе додатковою угодою зобов'язань та станом на день подання позову (09.06.2015р.) допустив заборгованість перед позивачем за період з 31.05.2012р. до 31.05.2015р. на суму 490 316,46 грн.

З огляду на вищенаведене, а також враховуючи, що відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, позивач звернувся до господарського суду з вимогою стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Газтеплоенерго» 490 316,46 грн. основного боргу з урахуванням 245 158,23 грн. інфляційних втрат та 42 758,28 грн. 3% річних.

Розглянувши доводи позовних вимог, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. При цьому, суд виходить з наступного:

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно з приписами ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріалами справи підтверджено факт поставки позивачем відповідачу товару, про що свідчать долучені до матеріалів справи видаткові накладні (а.с.52-78).

Відповідач підписав накладні без зауважень та застережень.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, відповідач, підписавши додаткову угоду №4 від 14.02.2012р. зобов'язався оплачувати позивачу товар у строки передбачені даною угодою за наведеним вище графіком. Однак, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідачем неналежним чином виконувались зобов'язання по оплаті за відвантажений товар, зокрема, за період з 31.05.2012р. по 31.05.2015р. останній допустив заборгованість у розмірі 490 316,46 грн.

Разом з тим, суду не було представлено жодних доказів які підтверджували б оплату відповідачем товару за спірний період.

З таких умов, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 490 316,46 грн. основного боргу є підставною та підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до вищенаведеного положень, позивач, у зв'язку з порушенням з боку відповідача строків оплати товару, здійснив нарахування останньому 42 758,28 грн. 3% річних та 245 158,23 грн. інфляційних втрат.

Господарський суд, за результатами перевірки правильності нарахування зазначених сум, дійшов висновку, що сума 3% річних є обгрунтованою та підлягає до задоволення повністю. Водночас, нараховані позивачем 3% річні в сумі 42 758,28 грн. підлягають до часткового задоволення.

Так, господарський суд звертає увагу позивача на те, розрахунок 3% річних на суму заборгованості здійснюється стосовно кожного періоду нарахування окремо. А відтак, після проведення судом перерахунку суми 3% річних встановлено, що такі складають 19 629,96 грн. Тому, у цій частині позовних вимог позов підлягає до задоволення частково.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо об'єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідачем не подано доказів погашення заборгованості, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та з урахуванням наведених вище обставин, підлягають до задоволення частково.

Витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 43 ,33,34,44,49,75,82,82-1,84,85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Віссманн» задоволити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Газтеплоенерго» (81750, Львівська область, Жидачівський район, с. Загірочко вул. Центральна, 3, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Віссманн» (08130, Київська область, с. Чайки, вул. Валентини Чайки, 16, ) 490 316,46 грн. основного боргу,245 158,23 грн. інфляційних втрат, 19 629,96 грн. 3% річних та 15 102,09 грн. витрат по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

3. В частині позовних вимог про стягнення 23 128,32 грн. 3% річних відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст.116 та 117 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 06.07.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 11.07.2015р.

Суддя Юркевич М. В.