ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2015 р. Справа № 5/119

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді Гнатюк Г. М.

суддів: Данко Л.С.

Кравчук Н.М.

Розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Вугілля України" № 10-07/1.Ю від 10.07.2015 року, м. Київ

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 24.06.2015 року

у справі № 5/119

за позовом: Державного підприємства "Вугілля України", м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго", м. Львів

про стягнення заборгованості,

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Чорній О.Б. - представник

23.07.2015р. на адресу суду поступила апеляційна скарга Державного підприємства "Вугілля України" на ухвалу Господарського суду Львівської області від 24.06.2015 року про зміну порядку виконання рішення Господарського суду Львівської області від 10.12.2010р. у даній справі, яка автоматизованою системою документообігу суду розподілена до розгляду судді-доповідачу Гнатюк Г.М. При цьому, відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями, до складу колегії входять судді Кравчук Н.М. та Мирутенко О.Л.

Ухвалою суду від 27.07.2015р. зазначена вище апеляційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду на 10.08.2015р.

У зв'язку із перебуванням судді Мирутенка О.Л. у відпустці, розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 року у склад судової колегії для розгляду справи №5/119 внесено зміни, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя Гнатюк Г.М., судді Данко Л.М. та Кравчук Н.М.

В судове засідання 10.08.2015р. з'явився представник відповідача, якому роз'яснено його права та обов'язки, передбачені ст.22 ГПК України та який надав суду усні пояснення.

Враховуючи те, що у відповідності до п.2 ст.102 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження, а також те, що позивач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, колегія вважає за можливе розглянути справу за його відсутності, у відповідності до ст.75 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Львівської області від 24.06.2015р. у справі №5/119 (суддя Кітаєва С.Б.) відмовлено у задоволенні заяви Державного підприємства "Вугілля України" про зміну порядку виконання рішення суду у справі № 5/119.

Не погоджуючись з такою ухвалою, Державне підприємство "Вугілля України" подало апеляційну скаргу, в якій ухвалу суду першої інстанції вважає необгрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм процесуального права, так як місцевим господарським судом не проведено ґрунтовного вивчення обставин справи. При цьому скаржник зазначає, що ДП «Вугілля України» знаходиться в скрутному фінансовому становищі, має велику кредиторську заборгованість, а також відповідно до Плану заходів з виконання «Програми діяльності Кабінету міністрів України та Стратегії сталого розвитку «Україна-2020» у 2015р.», затвердженого Розпорядженням КМ України від 04.03.2015р. №213-р., передбачено ліквідацію ДП «Вугілля України». Крім цього, підставою для зміни способу виконання рішення позивач-апелянт вважає також ту обставину, що відповідачем припинено перерахування коштів з листопада 2014р., чим порушено графік виконання рішення, що завдає значної фінансової шкоди ДП «Вугілля України».

У письмовому запереченні на апеляційну скаргу від 03.08.2015р. №82/2280 (вх.№01-04/4821/15 від 03.08.2015р.) ПАТ «ДТЕК Західенерго» та її представник в судовому засіданні спростовує доводи скаржника та зазначає про законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду, у зв'язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Розглянувши подану апеляційну скаргу та матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Львівський апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що ухвалу господарського суду Львівської області від 24.06.2015р. у справі №5/119 слід залишити без змін, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Львівської області від 10.12.2010р. по справі №5/119 частково задоволено позовні вимоги ДП "Вугілля України" та стягнуто з ВАТ "Західенерго" на користь позивача борг в сумі 271 015 778,01грн.

На виконання рішення господарського суду від 10.12.2010р. видано наказ від 23.12.2010р. №5/119.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 02.02.2012р., яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.03.2012р. та постановою Вищого господарського суду України від 27.08.2012р., виконання рішення суду від 10.12.2010р. по справі №5/119 розстрочено на 20 років рівними частинами.

11.06.2015р. на адресу господарського суду Львівської області поступила заява ДП «Вугілля України» про зміну порядку та способу виконання рішення господарського суду Львівської області від 10.12.2010р. у даній справі.

В обґрунтування зазначеної заяви позивач зазначив, що з листопада 2014 року відповідач припинив перераховувати щомісячні платежі, чим не виконав графік розстрочення боргу з листопада 2014 року по травень 2015 року.

Крім цього, позивач посилається на фінансову ситуацію, яка склалася на даний час в країні, і статус позивача - державне підприємство, особливістю діяльності якого є зобов'язання перерахунку частини прибутку до спеціалізованого фонду державного бюджету України; а також долучено наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 22.05.2015 року про зобов'язання ДП "Вугілля України" звернутись до суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство. До цього ж, заявник стверджує, що коаліційною угодою від 21.11.2014 року, підписаною народними депутатами України, пп. 6.5.2 п. 6.5 "Лібералізація вугільного ринку" розділу 6 "Реформа вугільної галузі", передбачено ліквідацію Державного підприємства "Вугілля України" у другому кварталі 2015 року; зазначений пункт угоди підтримано програмою діяльності Кабінету Міністрів України, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2014 року № 695 та схваленою Постановою Верховної ради України від 11.12.2014 року; розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 року № 213-р затверджено План заходів з виконання "Програми діяльності Кабінету Міністрів України та стратегії сталого розвитку "Україна-2020" у 2015 році", пп.2 п. 268 розділу Нова політика енергетичної незалежності" якого передбачено ліквідацію Державного підприємства "Вугілля України" до 30.06.2015 року. Заявник також зазначає, що Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Західенерго" включене до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу на підставі Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" від 23.06.2005 року і відповідно до п. 3.4 ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" йому надано відстрочку виконання судових рішень до 01.01.2016 року; на підтвердження наведеного зазначив про зупинення виконавчого провадження по виконанню наказу №5/119 від 23.12.2012 року. Заявник зазначив, що фінансова нестабільність Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" не є винятковою обставиною та не дає права останньому на неоплату грошових коштів за отримане вугілля. У зв'язку з наведеним просив змінити порядок виконання рішення суду від 10.12.2010 року, розстроченого на 20 років рівними частинами щомісячно по 513709,88грн., шляхом розстрочення на два місяці рівними частинами по 70 360 552,58грн., тобто у травні 2015 року 70 360 552,58грн. та в червні 2015 року 70 360 552,58грн.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, зміну способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно з п. 7.1.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Підставою для зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Згідно п. 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

До матеріалів справи долучено звіти про фінансові результати підприємств позивача та відповідача за 1 квартал 2015 року, згідно з якими збитки та поточні зобов'язання наявні у обох сторін. Разом з тим, розмір збитків станом на кінець звітного періоду змінився у меншу сторону.

Відповідно до статті 124 Конституції України, частини першої статті 4-5, частини першої статті 84 ГПК судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території. Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Крім цього, згідно з абз. 5 п. 7.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", господарський суд не має права самостійно скасувати надану ним відстрочку чи розстрочку виконання судового рішення, в тому числі й з тих мотивів, що такі умови не виконуються відповідачем. Ухвала суду від 02.02.2012 року по даній справі, якою розстрочено його виконання, набрала законної сили та не скасована в судовому порядку. Заявник-апелянт просить суд здійснити фактичний перегляд ухвали суду, яка набрала законної сили, що не передбачено чинним процесуальним законодавством.

За таких обставин справи апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що слід відмовити ДП "Вугілля України" в задоволенні заяви про зміну порядку виконання рішення господарського суду Львівської області від 10.12.2010р. по справі №5/119.

Посилання апелянта на План заходів з виконання «Програми діяльності Кабінету міністрів України та Стратегії сталого розвитку «Україна-2020» у 2015р.», затвердженого Розпорядженням КМ України від 04.03.2015р. №213-р. яким нібито передбачено ліквідацію ДП «Вугілля України» у другому кварталі 2015 року суд апеляційної інстанції вважає не обґрунтованим, так як зазначений акт не є рішенням про ліквідацію, та не тягне за собою наслідків у вигляді ліквідації. При цьому, апелянтом не подано доказів, які б свідчили про здійснення заходів, які передують ліквідації ДП "Вугілля України", зокрема, доказів включення інформації про ліквідацію заявника до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (згідно з відомостями в ЄДРПОУ підприємство не перебуває в процесі припинення), а подані наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та заява про порушення провадження у справі про банкрутство не є достатніми доказами початку ліквідації підприємства. Крім цього, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами неможливість виконання рішення суду у спосіб та порядок, визначений ухвалою господарського суду Львівської області від 02.02.2012р.

У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Згідно ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Інші доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі спростовуються викладеним вище аналізом обставин справи та чинного законодавства, а тому судом апеляційної інстанції відхиляються.

З огляду на викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Львівської області від 24.06.2015р. по справі №5/119 винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу Державного підприємства «Вугілля України» залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги, в порядку ст.49 ГПК України, слід віднести на скаржника.

Керуючись ст.ст. 101,103,105,106 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

Постановив:

1. Ухвалу господарського суду Львівської області від 24.06.2015р. по справі №5/119 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства «Вугілля України» залишити без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути в господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя Гнатюк Г.М.

Суддя Данко Л.С.

Суддя Кравчук Н.М.

Повний текст постанови

виготовлено 12.08.2015р.