ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" серпня 2015 р.Справа № 922/3535/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі Лук'яненко Ю.Ю.

розглянувши матеріали справи та заяву про забезпечення позову (з урахуванням уточнень)

за позовом Фізичної особи ОСОБА_1, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Славія", смт. Орілька
простягнення коштів
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (договір б/н);

від відповідача: Капустник В.В. (дов. б/н від 16.07.2015 року).

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Славія" (відповідач) про стягнення з відповідача грошові кошти в сумі 825 958,90 грн. компенсації вартості майна, пропорційної частці позивача у статутному капіталі, 447 003,11 грн. інфляційних втрат, 30 277,62 грн. 3% річних, а також покласти на відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем положень ч.1 ст. 54 Закону України "Про господарські товариства", відповідно до яких у зв'язку з виходом позивача зі складу учасників (засновників) ТОВ "Славія", йому повинна була бути виплачена вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.06.2015 року порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 09.07.2015 року.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи неодноразово відкладався для надання письмових пояснень позивача щодо наданої заяви про вжиття заходів про забезпечення позову.

09.07.2015 року позивач через канцелярію суду надав заяву про вжиття заходів забезпечення позову ( у якій просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить товариству з обмеженою відповідальністю "Славія" на підставі власності.

16.07.2015 року позивач через канцелярію суду надав уточнену заяву про забезпечення позову, у якій просить накласти арешт на нерухоме майно та транспортні засоби, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Славія" на праві власності, а саме:

- нежитлова будівля магазину, розташована за адресою: АДРЕСА_1;

- нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_2;

- нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_3;

- нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_4;

- нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_5.

Транспортні засоби зазначені у прохальній частині у уточненої заяви про забезпечення позову від 15.07.2015 року.

03.08.2015 року відповідач через канцелярію суду надав письмові пояснення щодо заяви про вжиття заходів забезпечення позову у яких просить суд відмовити у задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову з уточненнями.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову (з урахуванням уточнень), вислухавши представника позивача та відповідача, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити, передбачених статтею 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-кій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно зі статтею 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Про забезпечення позову виноситься ухвала.

У першому із зазначених випадків заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заява позивача про забезпечення позову вмотивована відомостями про те, що відповідач здійснює підготовчі дії, направлені на реалізацію майна ТОВ "Славія".

Як зазначено у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати її. З цією метою та із урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У даному разі, на підтвердження заяви про вжиття заходів забезпечення позову та заяви про вжиття заходів забезпечення позову уточненої позивачем фактично надано лише оголошення про продаж майна відповідача (т. І а.с. 69, 83), що в свою чергу розцінюється судом як припущення і не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім цього, обґрунтованість заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Водночас позивач у своїй заяві про забезпечення позову (з урахуванням уточнень) просить накласти арешт на нерухоме майно та транспортні засоби відповідача не обмежуючи такий ціною позову.

Так, судом встановлено, що предметом позову є стягнення грошових коштів у сумі 1.303.239,63 грн., в той час як із заяви позивача не можливо встановити вартість нерухомого майна та транспортних засобів, на які останній просить суд накласти арешт.

Враховуючи вищенаведене, те, що вказана заява про забезпечення позову (з урахуванням уточнень) позивача базуються на припущеннях, не підтверджені у відповідності до норм ст. ст. 32, 33 ГПК України, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову (з урахуванням уточнень) - відмовити.

Суддя О.О. Ємельянова