ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.08.15р. Справа № 904/956/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім ПРОФІЛЬ УКРАЇНИ", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 ДНІПРО", м. Дніпропетровськ

про визнання правочину недійсним

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 44/8 від 16.02.2015 року, представник;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім ПРОФІЛЬ УКРАЇНИ", м. Дніпропетровськ звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 ДНІПРО", м. Дніпропетровськ про визнання правочину недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оспорюваним кредитним договором не встановлені умови і порядок видачі кредиту та умови взаєморозрахунків. Позивач заперечує дійсність кредитного договору на підставі ч.1,2 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить застосувати строки позовної давності.

09.04.2015 року від позивача до суду надійшло клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, при цьому представником позивача в судовому засіданні пояснено, що спірна редакція кредитного договору директором товариства не підписувалася. Була підписана збоку позивача інша редакція договору.

Ухвалою господарського суду від 14.4.2015 року по справі призначено почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз. Цією ж ухвалою провадження по справі було зупинено.

На розгляд експертам було поставлено наступне питання:

- Чи виконано підпис на всіх сторінках договору № 050210-КЛВ від 05.02.2010 року між ПАТ "ОСОБА_1 Дніпро" та ТОВ "ТД Профіль України" ОСОБА_3.

Ухвалою господарського суду від 25.05.2015 року провадження по справі було поновлено з 03.06.2015 року для розгляду клопотання експерта про витребування документів для проведення експертизи.

Ухвалою господарського суду від 03.06.2015 року розгляд клопотання експерта відкладено, а строк розгляду вирішення спору продовжено до 18.06.2015 року.

У зв'язку з неявкою в судове засідання 15.06.2015 року ОСОБА_3 для відбору експериментальних зразків підпису, справу направлено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз для вирішення питання про можливість проведення експертизи за наявними матеріалами, ухвалою господарського суду від 15.06.2015 року провадження по справі було зупинено.

22.07.2015 року до господарського суду надійшла справа № 904/956/15 з супровідним листом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, яким повідомлено, що матеріали справи повертаються на адресу суду без проведення почеркознавчої експертизи, у зв'язку з ненаданням документів необхідних для проведення експертизи та не оплатою експертизи.

Ухвалою господарського суду від 24.07.2015 року провадження по справі поновлено з 11.08.2015 року.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 11.08.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.02.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Профіль України» (далі - Позивач) та Публічним акціонерним товариством „ОСОБА_1 ДНІПРО" (далі - ОСОБА_1) було укладено Кредитний договір № 050210-КЛВ.

Відповідно до пункту 2.3 Кредитного договору датою надання кредитів вважається день фактичного виникнення (збільшення) дебетового залишку на позичковому рахунку, відкритому Банком для обліку заборгованості Позичальника за кредитами, наданими згідно з цим Договором.

Пунктом 2.6.1 Кредитного договору встановлено, що розрахунок суми процентів за користування кредитами починається з дня фактичного виникнення дебетового залишку на рахунку обліку кредитної заборгованості, відкритому Банком для обліку заборгованості Позичальника за кредитами, наданими згідно з яким Договором.

Позивач вказує як підставу для визнання договору недійсним те, що сторони не досягли згоди щодо всіх істотних умов договору.

При недосягненні згоди з істотних умов, договір є не укладеним, а не визнається недійсним. Доводи позивача про визнання договору недійсним з підстав не досягнення згоди з істотних умов не ґрунтуються та нормах законодавства України та є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. ст. 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем відповідно до приписів ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, не надано доказів того, що договір не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, а тому у суду відсутні підстави для визнання договору недійсним.

Крім того, слід зазначити, що позивачем пропущено строк позовної давності, скільки договір укладено 05.02.2010 року, а позивач звернувся з позовом до господарського суду лише 12.02.2015 року, про що заявлено відповідачем.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги Позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 17.08.2015 року.

Суддя ОСОБА_4