ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 р. Справа № 918/835/15

Суддя Гудзенко Я.О., розглянувши позов Товариства з обмеженою відповідальністю промислового підприємства "ЗІП" до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 949 208, 90 грн.

За участю:

Від позивача: Качан В. Ю. (дов. №11 від 05.01.2015 р.);

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ "ЗІП" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - Відповідач) про стягнення 949 208, 90 грн., з яких: 625 196, 72 грн. основної суми боргу, 310 041, 78 грн. інфляційних втрат та 13 970, 40 грн. три відсотки річних.

Ухвалою від 23 липня 2015 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 918/559/15, розгляд якої призначено на 5 серпня 2015 року.

4 серпня 2015 року від Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із перебуванням представника в черговій відпустці.

Суд відмовив в задоволенні вказаного клопотання, оскільки відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

В судовому засіданні 5 серпня 2015 року розгляд справи розпочато по суті, судом оглянуто оригінали документів поданих в копіях у підтвердження вимог (договір, специфікації, накладні, акти, довіреність), Позивач підтримав заявлені вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач відзив на позовну заяву, а також доказів погашення заборгованості не подав.

Враховуючи те, що нез'явлення Відповідача в судове засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на надання відзиву та направлення представника для участі в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно із ст. 75 ГПК України.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 5 серпня 2015 року відповідно до ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення Позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, господарський суд Рівненської області, -

ВСТАНОВИВ:

3 квітня 2014 року між Позивачем та Відповідачем укладено поставки №04/14-6п (далі - Договір, а. с. 26-28) за умовами якого Позивач (Постачальник) зобов'язався поставляти та передавати у власність Відповідача (Покупця), а Відповідач (Покупець) зобов'язався прийняти і оплатити фарбу, склокульки (далі - Товар).

За умовами п. 1.2. Договору найменування (номенклатура, асортимент) Товару визначається згідно специфікації.

12 червня 2014 року сторонами було складено специфікацію на поставку Товару відповідно до умов Договору на загальну суму 345 782, 08 грн. (а. с. 29).

29 червня 2014 року сторонами було складено специфікацію на поставку Товару відповідно до умов Договору на загальну суму 279 414, 64 грн. (а. с. 30).

Таким чином, сторонами було складено дві специфікації на поставку Товару (а. с. 29-30).

На виконання умов Договору, у відповідності до складених специфікацій Позивач поставив, а Відповідач прийняв Товар (лакофарбову продукцію) на загальну суму 625 196, 72 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними:

- № ГП-0000418 від 17.06.2014 р. на суму 182 767, 68 грн.;

- № ГП-0000419 від 17.06.2014 р. на суму 147 614, 40 грн.;

- № ГП-0000420 від 17.06.2014 р. на суму 15 400, 00 грн.;

- № ГП-0000454 від 24.06.2014 р. на суму 104 822, 64 грн.;

- № ГП-0000455 від 24.06.2014 р. на суму 15 400, 00 грн.;

- № ГП-0000456 від 24.06.2014 р. на суму 159 192, 00 грн. (а. с. 31-36).

Приймання товару Відповідачем здійснювалося уповноваженою особою за довіреністю №175 від 16 червня 2014 року (а. с. 37).

Вказані накладні підписані уповноваженими особами та скріплені печаткою Позивача.

Факт отримання Відповідачем вищезазначеного Товару підтверджується також наявними в матеріалах справи Актами приймання-передачі товару і документів від 17 червня 2014 року (а. с. 38) та від 24 червня 2014 року (а. с. 39).

Відповідно до п. 4.1. Договору розрахунки за поставлений Товар проводяться шляхом оплати Покупцем після пред'явлення Постачальником рахунку на оплату Товару та підписання сторонами Акту приймання-передачі Товару і документів, зазначених в п. 4.2. Договору.

До рахунка додаються: документи, що підтверджують належну якість Товару (сертифікат або паспорт якості), видаткові накладні, податкові накладні та інші первинні документи, передбачені для даного виду Товару чинним законодавством. В разі ненадання зазначених цим пунктом Договору документів Постачальник зобов'язується відшкодувати спричинені Покупцем збитки (витрати).

Відповідно до п. 4.3. Сторони свідчать про те, що Покупець зобов'язується розрахуватися з Постачальником за отриманий товар не раніше ніж через 120 днів з моменту отримання від Постачальника документів, зазначених в п. 4.1., 4.2. Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, документи визначені вищезазначеними пунктами Договору було отримано Відповідачем 17 червня 2014 року та 24 червня 2014 року відповідно, що відображено в актах приймання-передачі та підтверджується поясненнями представника Позивача в судовому засіданні.

Відповідно до п. 5.5. Договору датою передачі Товару від Постачальника Покупцю, вважається дата підписання Акту приймання-передачі Товару та документів.

Таким чином, враховуючи положення пункту 4.3. Договору, строк сплати за поставлений Позивачем товар 17 червня 2014 року настав 15 жовтня 2014 року та за поставлений Позивачем товар 24 червня 2014 року - 22 жовтня 2014 року.

В порушення умов укладеного Договору станом на момент винесення рішення у справі Відповідач за поставлений товар не розрахувався.

Позивач звертався до Відповідача з претензією в якій просив погасити існуючу заборгованість (а.с. 41, докази направлення а.с. 42).

Як встановлено судом, станом на 16 липня 2015 року, заборгованість Відповідача за поставлений товар становить 625 196, 72 грн.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України Позивачем було нараховано Відповідачу 310 041, 78 грн. інфляційних втрат та 13 970, 40 грн. три відсотки річних.

Розрахунок інфляційних втрат проведено на суму 345 782, 08 грн. з 15 жовтня 2014 року по 16 липня 2015 року, що становить 177 040, 42 грн. та з 22 жовтня 2014 року по 16 липня 2015 року на суму 279 414, 64 грн., що становить 133 001, 36 грн. інфляційних втрат.

Судом встановлено, що за період з 22 жовтня 2014 року по 16 липня 2015 року розмір інфляційних втрат становить 133 280, 78 грн., однак, оскільки Позивачем було заявлено до стягнення 133 001, 36 грн., суд бере до уваги розрахунок, наведений Позивачем.

Розрахунок трьох відсотків річних за інші періоди - з 15 жовтня 2014 року по 16 липня 2015 року становить 7 815, 62 грн. та з 22 жовтня 2014 року по 16 липня 2015 року - 6 154, 78 грн. Таким чином, розрахунок трьох відсотків річних Позивачем проведено вірно.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

За змістом ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно із ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З наданих Позивачем доказів вбачається, що Позивач прийняті на себе зобов'язання виконав належним чином, проте Відповідачем розрахунків проведено не було.

Доказів на обґрунтування своїх заперечень, а також доказів сплати боргу під час розгляду справи Відповідач суду не надав, хоча про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений заздалегідь, належним чином.

Враховуючи викладене вище, заслухавши пояснення позивача, враховуючи докази надані Позивачем на підтвердження заявлених вимог, - вимоги Позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 49 ГПК України судові витрати в розмірі 18 984, 18 грн., покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (33028, м. Рівне, вул. Остафова, буд. 7, код 31994540) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю промислового підприємства "ЗІП" (51901, м. Дніпродзержинськ, вул. Широка, 107-А, код 21875464) 625 196 (шістсот двадцять п'ять тисяч сто дев'яносто шість) грн. 72 коп. основної суми боргу, 310 041 (триста десять тисяч сорок одна) грн. 78 коп. інфляційних втрат, 13 970 (тринадцять тисяч дев'ятсот сімдесят) грн. 40 коп. три відсотки річних та 18 984 (вісімнадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят чотири) грн. 18 коп. судового збору.

3. Видати наказ.

Повний текст рішення підписано 10.08.2015 року.

Суддя Гудзенко Я.О.