РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2015 р. Справа № 903/288/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Тимошенко О.М.

судді Огороднік К.М. ,

судді Коломис В.В.

при секретарі Саган І.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Мартинюк Д.В.

від відповідача - Собковський С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача ТзОВ "Птахокомплекс "Губин" на рішення господарського суду Волинської області від 28.04.15 р. у справі № 903/288/15

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Птахокомлекс "Губин"

до Приватне підприємство "Інтертрейд"

про стягнення компенсації різниці між вартістю оплаченого бетону та вартістю бетону, який був фактично оплачений в розмірі 158 457,81 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 28.04.2015 року у справі № 903/288/15 (суддя Пахолюк В.А.) в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ТзОВ "Птахокомплекс "Губин" подав апеляційну скаргу, в якій просить останнє скасувати з підстав порушення норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права та не повністю досліджених обставин справи. Зазначає, що судом не враховано положення ст.ст. 179, 181 ГК України та ст. 627 ЦК України та неправомірно відхилено в якості доказу скановану копію договору від 29.04.2014 року № 33(б). вказує, що при прийнятті бетону по якості ТОВ "Птахокомплекс"Губин" дотримані вимоги Інструкції П-7. Також зазначив, що роботи по викладенню бетону були виконані якісно, що підтверджується копією журналів виконаних будівельних робіт. Крім того, зазначає, що в копії журналів якості будівельних робіт зазначені сертифікати якості, що дає змогу ідентифікувати, що даний бетон поставлений ПП "Інтертрейд". Стверджує, що дані журнали підтверджують те, що будівельні роботи ТОВ "Калушстальбуд" по викладенню бетону виконані якісно.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів апелянта заперечив. Відзначає, що рішення господарського суду було винесено з урахуванням всіх обставин справи. Просить залишити рішення господарського суду Волинської області від 28.04.2015 року у справі № 903/288/15 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заперечення викладені у відзиві.

Заявлене апелянтом клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи судом відхилено з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Висновок судового експерта оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 43 ГПК України, тобто є одним із доказів. Оскільки такого доказу не існувало під час розгляду справи в суді першої інстанції, останній буде вважатися додатково поданим. Відтак, колегія суддів констатує, що апелянт в поданому клопотанні згідно ст. 101 ГПК України не обгрунтував неможливість заявлення клопотання про призначення судової експертизи в суді першої інстанції (або необгрунтоване відхилення такого клопотання), що є підставою для відмови в його задовленні.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, відзив на неї, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду Волинської області від 28.04.2015 року у справі № 903/288/15 залишити без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно видаткових накладних (а.с.22-85) за період з 05.05.2014р. по 04.06.2014р. на підставі виданих ТзОВ "Птахокомплекс"Губин" довіреностей на відповідальних осіб Голуба О.Л. та Волощука М.Ф, ПП "Інтертрейд" було поставлено ТзОВ "Птахокомплекс"Губин" бетон М350 (В25) РЗФ-20 на загальну суму 1474026,15грн.

З доводів позивача поставка товару здійснювалась на підставі договору №33(б) від 29.04.2014 року, укладеного між сторонами.

В матеріалах справи наявна сканкопія договору №33(б) від 29.04.2014 року посвідченого юрисконсультом Сулімовим М.Л. "копія згідно з оригіналом".

В апеляційній скарзі позивач зазначив з посиланням на ч.1 ст. 181 ГК України, що у зв'язку з тим, що ПП "Інтертрейд" фактично приступило до виконання договору - здійснювалась поставка бетону то вищезазначений договір необхідно рахувати, як укладений.

Відповідно до ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу з урахуванням особливостей , передбачених цим кодексом.

Як передбачено умовами договору №33(б) від 29.04.14р., зокрема п.1.1 та 1.2 якого Постачальник зобов'язується виготовити та передати у власність покупця бетон, а покупець зобов'язується прийняти вказаний бетон та сплатити на українській валюті на умовах Договору. Предметом поставки є бетон - М350 В25.

Пунктом 2.1.3 договору передбачено, що якість бетону, що поставляється повинна відповідати діючим ДСТУ, ДСТ та ТУ.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до законів ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаним з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Водночас відповідач заперечує поставку бетону М350 (В25) Р3 ф5-20 на підставі договору поставки №33(б) від 29.04.14р. посилаючись на те, що між сторонами даний договір не був укладений, а сканкопія долучена позивачем до матеріалів справи є неналежним доказом.

З матеріалів справи вбачається, що оригінал договору №33(б) від 29.04.14р. позивач так і не надав.

Згідно з ч.2 ст. 4 абз. 3 ГПК та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як визначено ст.36 ГПК України, письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Абз. 6 п.2.2 та п.2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено про те, що "якщо одним з учасників судового процесу подано засвідчені ним копії документів, а інший з цих учасників заперечує відповідність їх оригіналам, то господарський суд зобов'язаний витребувати такі оригінали для огляду у особи, яка їх подала".

Якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні та допустимі докази в тому числі на вимогу суду або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (ч.1 ст.38 ГПК) то розгляд справи господарським судом може здійснюватись виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність тверджень апелянта про поставку відповідачем бетону на підставі договору №33(б) від 29.04.14р., оскільки долучена до матеріалів справи сканкопія даного договору у розумінні вимог ст.ст. 34, 36 ГПК України не є належним та допустимим доказом у справі.

Колегія суддів погоджується, що фактично між сторонами зобов'язання виникли на підставі договору купівлі- продажу, укладеного у спрощений спосіб шляхом відпуску товару згідно видаткових накладних , що не суперечить вимогам ст.181 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Статтею 673 ЦК України передбачено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису.

Як визначено ч.1 ст.675 ЦК України, товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Натомість загальні положення про купівлю- продаж, а саме ч.2 ст. 689 ЦК України, встановлюють для покупця обов'язок вчинити дії які відповідно до вимог, що звичайно ставляться необхідні з його боку для забезпечення передання та отримання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що продавцем відпуск товару здійснювався на підставі видаткових накладних з зазначенням марки бетону М 350 (В25) Р3ф5-20. На кожну партію бетону був виданий документ про якість (паспорт) який згідно додатку "Д" відповідав вимогам ДТСУ БВ.2.7-96-2000.

Крім того, як визначено даним паспортом якості бетону, підприємство гарантує, що міцність бетону (при зберіганні контрольних зразків в нормальних умовах по ДСТУ Б.В.2-7-214: 2009 температура +17 +23 градусів цельсія, відносна вологість повітря 90-100%) досягає необхідної міцності 330кгс/см.кв., яка відповідає проектній марці віком 28 діб від дня виготовлення виробу.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що оскільки сторонами на власний розсуд було врегульовано питання щодо порядку приймання -передачі бетону, то в даному випадку слід застосовувати Інструкцію про порядок приймання продукції виробничо- технічного призначення і товарів народного споживання по якості затвердженої постановою державного арбітражу Союзу РСР від 25.04.1966р. № П-7, (надалі - Інструкція П-7).

Між тим, позивачем при відібранні зразків бетону класу В25 (М350) для випробування, що підтверджує протоколами випробування №37 від 04.06.2014р. та №36 від 03.06.2014р. здійснених науково- дослідною будівельною лабораторією Луцького НТУ на замовлення ТзОВ"Калушсталь буд" не було дотримано вимог Інструкції П-7 , зокрема п.п.16, 27 щодо виклику представника виробника продукції та складання акту відбору товару належної якості.

Водночас, як вбачається із самих протоколів замовником випробувань бетону виступало ТзОВ "Калушсталь" а не Покупець- Товариство з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Губин", а відтак останні не можуть бути належним доказом на підтвердження обставин належної якості бетону, за договором купівлі - продажу між ПП "Інтертрейд" та ТзОВ "Птахокомплекс"Губин", укладеного шляхом підпису видаткових накладних.

20.06.2014р. позивачем на адресу відповідача була надіслана претензія за № 1-4/705.1 з вимогою усунути порушення договору поставки №33(б) від 29.04.14р. та направити свого представника для проведення повної перевірки якості поставленого бетону.

Місцевим судом вірно відмічено, що дана вимога - претензія на адресу відповідача була направлена після відібрання зразків бетону та проведення лабораторних випробувань і не може слугувати доказом дотримання позивачем порядку прийняття товару по якості, а саме Інструкції П-7.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що результати додаткової експертизу бетону виконаною УДП "Волинський експертно- технічний центр" на замовлення відповідача, які підтвердили невідповідність бетону вимогам ДСТУ Б.В.2.7-43-96, що слугує підставою для грошової компенсації між вартістю фактично оплаченого товару та фактично поставленого, не є належним та допустимим доказом доведеності ним факту відпуску ПП "Інтертрейд" неякісного бетону за видатковими накладними за період з 05.05.2014р. по 04.06.2014 року.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Волинської області від 28.04.2015 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає. Зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ТзОВ "Птахокомплекс "Губин" № 1-4/495 від 28.05.2015р. залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Волинської області від 28.04.2015 року у справі № 903/288/15 залишити без змін.

3. Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Коломис В.В.