номер провадження справи 7/106/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2015 Справа № 908/4332/15

За позовом: Мелітопольської міської ради Запорізької області, м. Мелітополь, Запорізька область

до відповідача: Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1, м. Мелітополь, Запорізька область

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю КМД-Трейдінвест Україна, м. Київ

Суддя Кутіщева-Арнет Н.С.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_2, дов. б/н від 16.06.2014 р.

Від відповідача: не зявився

Від третьої особи: не зявився

ВСТАНОВЛЕНО:

Господарським судом Запорізької області розглядається позов Мелітопольської міської ради, Запорізька область, м. Мелітополь до Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1, м. Мелітополь, Запорізька область за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю КМД-Трейдінвест Україна, м. Київ про розірвання договору оренди земельної ділянки вартістю 89 941 грн. 09 коп., кадастровий номер :02:023:0033, укладеного 02.08.2002 р. між Мелітопольською міською радою Запорізької області, м. Мелітополь, Запорізька область та Субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1, м. Мелітополь, Запорізька область та зобовязання Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1, м. Мелітополь, Запорізька область, ідентифікаційний код НОМЕР_1, повернути за належністю Мелітопольській міській раді за актом прийому-передачі земельну ділянку кадастровий номер :02:023:0033, вартістю 89 941 грн. 09 коп., площею 0,028854 га, розташовану по просп. Б.Хмельницького, 67а у м. Мелітополі у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він її одержав в оренду.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010 р., протоколом автоматичного розподілу справи між суддями від 28.07.2015 р., справу № 908/4332/15 передано на розгляд судді Кутіщевій-Арнет Н.С.

Ухвалою суду від 29.07.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/4332/15, присвоєно справі номер провадження 7/106/15 та призначено судове засідання на 12.08.2015 р.

До початку розгляду справи 12.08.2015 р. представник позивача заявив усне клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено, яка справа розглядається, склад суду, та розяснено представнику позивача, який прибув в судове засідання, його права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 12.08.2015 р. представник позивача підтримав позовні вимоги, на підставах, викладених у позовній заяві. На виконання вимог суду, викладених в ухвалі від 29.07.2015 р., позивачем надано витребувані документи в обґрунтування заявлених вимог.

Відповідач у судове засідання, 12.08.2015 р. не зявився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. Поважні причини своєї неявки суду не повідомив. Клопотань про розгляд справи за відсутності відповідача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

В засідання суду 12.08.2015р. представник третьої особи не зявився. Про час та місце розгляду справи третя особа була попереджений належним чином. Поважні причини неявки представника суду не повідомлено. Клопотань про розгляд справи за відсутності представника третьої особи або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування ГПК України, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

На виконання вимог суду, позивачем надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, щодо адреси відповідача та знаходження його на теперішній час в державному реєстрі на день розгляду справи. Згідно реєстру, станом на 10.08.2015 р., місцезнаходження юридичної особи Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 є: 72311 Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Лесі Українки, буд. 68.

Ухвали суду від 29.07.2015 р. надіслано на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

У відповідності із ст. 33 ГПК України, обовязок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно розяснень Вищого Господарського Суду України, які викладені в інформаційному листі від 15.03.2010 року № 01-08/140 Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві, неявка в судові засідання учасників судового процесу (сторін), ненадання витребуваних судом документів та доказів, необхідних для повного розгляду справи подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, може розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами.

Згідно п. 26.4.7-1 Розяснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002 р. Про внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких розяснень президії Вищого арбітражного суду України, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Неявка відповідача в судове засідання не звільняє відповідача від виконання вимог суду, викладених в ухвалах суду і направлення суду витребуваних матеріалів.

Суд зазначає, що господарський процесуальний кодекс України не обмежує коло осіб, які можуть зявитися в судове засідання та представляти інтереси Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1, згідно статті 28 ГПК України.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами, якщо їх достатньо для вирішення спору по суті. Відповідач свої зобовязання не виконав, не скористався правом на захист своїх інтересів.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, заслухавши представника позивача, оцінивши надані докази, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено, що 02.08.2002 р. між Мелітопольською міською радою (орендодавець) та Субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1 (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами п. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний субєкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Порядок захисту прав субєктів господарювання та споживачів визначається Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законами.

За приписами статей 1 та 2 ГПК України, звертаючись з позовами до господарських судів, підприємства, установи, організації реалізують надане їм право захищати в судовому порядку свої порушені або оспорюванні права та охоронювані законом інтереси у спосіб, передбачений, зокрема, ст.16 ЦК України.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності

конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Правовідносини сторін врегульовано договором оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Договір оренди земельної ділянки зареєстрований у Мелітопольському виконавчому комітеті, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис від 02.08.2002 р. № 590.

Відповідно до п. 1 договору, орендодавець, відповідно до рішення сесії Мелітопольської міської ради від 26.06.2002 р. № 1/36, передає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Мелітополь, пр. Богдана Хмельницького, 67а (кадастровий номер .02.023.0033).

Пунктом 1.2 договору встановлено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,028854 га.

1.3. Грошова оцінка земельної ділянки на момент підписання цього договору складає:

89 941 грн. 09 коп.

Відповідно до підпункту 1.4 пункту 1 договору, на земельній ділянці знаходиться кам'яна споруда будівлі.

Об'єкт оренди фактично передано орендарю за актом прийому-передачі.

Відповідно до пункту 3.1 договору, орендна встановлена у розмірі 1.5% від грошової оцінки земельної ділянки, що 2002 р. становить 1 349 грн. 12 коп. за один календарний рік.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем щомісячно в розмірі 1/12 частини від загальної річної орендної плати на розрахунковий рахунок міського бюджету, , УДК у Запорізькій обла сті, МФО 813015, р/р 0013 код платежу 13050500 протягом 30 календарних днів, наступних за останнім днем звітного місяця.,

Згідно п. 4.4 договору орендар зобовязаний своєчасно вносити орендну плату.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Згідно зі ст. 640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 ЗК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою посвідчується договором оренди, зареєстрованим відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частиною першою статті 377 ЦК України також передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного) будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до листа Комунального підприємства «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 07.04.2014 вих. № 1629, право власності на не житлову будівлю, розташовану по проспекту Богдана Хмельницького, 67 а, в місті Мелітополі зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «КМД - Трейдінвест Україна» на підставі договору купівлі - продажу від 25.06.2012 № 2987.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 23.04.2015, власником об'єкту нерухомого майна, яке розташоване по просп. Богдана Хмельницького, 67 а, у м. Мелітополі Запорізької області є Товариство з обмеженою відповідальністю «КМД - Трейдінвест Україна», підстава виникнення права власності - договір купівлі продажу від 25.06.2012 р. № 2987.

Згідно п. 7.6 договору, сторони визначили підстави припинення дії договору шляхом його розірвання, зокрема, при переході права власності на будівлю і споруду, яка розтошована на орендованій земельній ділянці, дійсний договір підлягає розірванню.

Таким чином, законодавством та умовами договору передбачена можливість дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору , у зв'язку з тим, що будівля розташована на спірній земельній ділянці належить новому власнику.

Пунктом «є» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є, між іншим, набуття іншою особою права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Договір оренди землі припиняється в разі, між іншим, набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом (частина З ст. 31 Закону України «Про оренду землі»).

Крім того, підпунктом 7.6 пункту 7 договору, визначено, що при переході права власності на будівлю і споруду, яка розташована на орендованій земельній ділянці, дійсний договір підлягає розірванню.

Згідно з підпунктом 5.1 пункту 5 договору, у разі припинення або розірвання договору орендар зобов'язаний повернути земельну ділянку у стані, не гіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду та придатному для її подальшого використання.

Приписами статті 124 Конституції України визначено, що обставини дотримання досудового порядку взагалі не впливають на можливість застосування судом відповідного способу захисту порушених прав позивача.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Крім того, за інформацією Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції (лист від 12.05.2015 № 15-03-08-32) відповідачем за період дії договору податкова звітність з плати за землю з 2012 року по теперішній час до податкової інспекції не надавалась.

Обставини щодо систематичної несплати орендної плати підтверджуються також розрахунком, проведеного фінансовим управлінням Мелітопольської міської ради станом на 22.05.2015 (лист від 22.05.2015 № 01-10/365). Відповідач за період дії договору неналежним чином виконував обов'язки щодо своєчасності та повноти внесення орендної плати, внаслідок чого, станом на 22.05.2015 утворилась заборгованість з виплати орендної плати у розмірі 7 247,12 грн. (сім тисяч двісті сорок сім гри.) 12 коп., за період з березня 2013 по травень 2015.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Невиконання відповідачем, як суб'єктом господарювання, умов договору, з одного боку, є порушенням законодавства, а з іншого, порушує інтереси держави, поскільки, Мелітопольська міська ради Запорізької області позбавлена можливості розпорядження землею комунальної власності щодо передачі її в оренду та отримання орендної плати.

Згідно зі ст. 1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Порушення СПД фізичною особою ОСОБА_1 умов договору щодо повернення земельної ділянки вартістю 89 941,09 грн. призводить до неможливості оформлення орендних відносин з новим власником нерухомого майна, отримання відповідної орендної плати, що призводить до бюджетних втрат.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Правовідносини сторін врегульовано договором оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про оренду державного та комунального майна, засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької діяльності є орендою.

Статтею 3 Закону України Про оренду державного та комунального майна визначено, що відносини про оренду державного майна регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 3 ст. 5 Закону України Про оренду державного та комунального майна, орендодавцем цілісних майнових комплексів, нерухомого майна, яке перебуває у комунальній власності є орган місцевого самоврядування.

Статтею 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна передбачено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до ст. 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна, орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 651 ЦК України, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли в наслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розрахувала при укладенні договору.

Відповідно до п. 3 ст. 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна, договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Відповідно до ч. 3 статті 291 ГК України, договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст. 188 цього Кодексу.

Пунктом 2.20 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 7 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах що виникають із земельних відносин" (в редакції від 16.01.2013р.), роз'яснено, що у вирішенні спорів про розірвання договору оренди земельної ділянки судам слід враховувати, що відповідно до статті 32 Закону України "Про оренду землі", на вимогу однієї із сторін, договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених статтями 24 і 25 Закону України "Про оренду землі", у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта , оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також з підстав, визначених ЗК України та іншими законами України.

Наведене свідчить про те, що чинним законодавством передбачено можливість дострокового розірвання договору оренди землі за рішенням суду на вимогу однієї із сторін цього договору. Таке розірвання може ініціюватися як з підстав, визначених сторонами у спірному договорі, так і у випадках, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 вищезазначеного закону про оренду, у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Пунктом 5.1 договору сторони узгодили, що після припинення його дії орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Передача здійснюється за актом приймання-передачі обєкту оренди.

Як свідчать матеріали справи, пояснення позивача, відповідач в добровільному порядку орендоване ним приміщення не звільнив, акт приймання-передачі не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГК України та ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який обумовлено в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Враховуючи встановлені на підставі оцінки доказів обставини справи, суд дійшов висновку, що будь-які правові підстави у відповідача займати орендовану земельну ділянку відсутні і він зобовязаний повернути орендодавцю дану земельну ділянку, зазначену у договорі оренди земельної ділянки від 02.08.2002 р.

Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договору.

Згідно із ст. 795 ЦК України, повернення наймачем предмета договору найму оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

На день розгляду справи у господарському суді, відповідач орендовану земельну ділянку не повернув, акт приймання-передачі не підписав.

За таких обставин, вимоги позивача про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки вартістю 89 941,09 грн., кадастровий номер :02:023:0033, укладений 02.08.2002 між Мелітопольською міською радою Запорізької області та ОСОБА_1, зареєстрований у Мелітопольському виконавчому комітеті 02.08.2002 за № 590 та зобовязання ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, повернути за належністю Мелітопольській міській раді Запорізької області за актом прийому-передачі земельну ділянку кадастровий номер :02:023:0033 вартістю 89 941,09 грн., площею 0,028854 га, розташовану по просп. Б. Хмельницького, 67а у м. Мелітополі у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він її одержав в оренду, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, ст. 34 ГПК України.

На підставі статті 85 ГПК України 12.08.2015 року прийнято рішення про задоволення позовних вимог і оголошено в присутності представника позивача в повному обємі.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, поскільки спір до суду доведений з його вини.

Керуючись ст.ст. 3, 22, 28, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Мелітопольської міської ради, Запорізька область, м. Мелітополь до Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1, Запорізька область, м. Мелітополь задовольнити.

Розірвати договір оренди земельної ділянки вартістю 89 941,09 грн., кадастровий номер :02:023:0033, укладений 02.08.2002 між Мелітопольською міською радою Запорізької області та Субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1, зареєстрований у Мелітопольському виконавчому комітеті 02.08.2002 за № 590.

Зобов'язати Субєкта підприємницької діяльності фізичну особу ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, повернути за належністю Мелітопольській міській раді Запорізької області за актом прийому-передачі земельну ділянку кадастровий номер :02:023:0033 вартістю 89 941,09 грн., площею 0,028854 га, розташовану по просп. Б. Хмельницького, 67а у м. Мелітополі у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він її одержав в оренду.

Стягнути з Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 (72300, Запорізька область м. Мелітополь, вул. Лесі українки, 68, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Мелітопольської міської ради Запорізької області (72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Карла Маркса, 5, ) 3 045 (три тисячі сорок пять) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили через 10 днів з дати його прийняття.

Суддя Н.С. Кутіщева-Арнет