РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2015Справа №910/14736/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування"

про стягнення грошових коштів

Суддя Ю.В. Цюкало

Представники сторін в судове засідання не з'явились.

СУТЬ СПОРУ:

В червні 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (позивач) надійшла позовна заява до Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" (відповідач) про стягнення 13 362,32 грн. страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем за полісом № АІ/6128539.

03.07.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій останній просить з урахуванням оплати відповідачем 11 003,72 грн. страхового відшкодування стягнути з останнього 2 358,60 грн.

Відповідно до 3.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18, Господарським процесуальним кодексом України, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Враховуючи викладене, суд розцінює подану позивачем заяву як зменшення позовних, яка приймається судом до розгляду.

13.07.2015 року відповідач звернувся до суду із відзивом, у якому вказав, що суму страхового відшкодування в розмірі 11 003,72 грн. останнім було сплачено, крім того, зазначив, що позивачем не дотримано порядку звернення із заявою про сплату страхового відшкодування, передбаченого ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2015р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/14736/15. Розгляд справи призначено на 13.07.2015р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2015 року розгляд справи відкладено на 04.08.2015 року.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.04.2014 року між позивачем (надалі - страховик) та Самойленко О.В. (далі - страхувальник) був укладений Договір № 2336125/05АВ добровільного страхування наземного транспорту (копія договору в справі, по тексту - Договір або Договір добровільного страхування).

Об'єктом договору добровільного страхування є транспортний засіб «Шкода», державний реєстраційний номер АА 7147 СМ.

Вказаний транспортний засіб позивач прийняв на страхування на випадок заподіяння збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідний страховий випадок настав 19.09.2014р., коли Згоран В.О., керуючи автомобілем «Ніссан», державний реєстраційний номер АС 4309 ВС, в м. Києві по вул. Вікентія Хвойки, 18/14, здійснював рух заднім ходом, не переконавшись, що це буде безпечно, здійснив наїзд автомобіль «Шкода», державний реєстраційний номер АА 7147 СМ.

В результаті ДТП автомобіль «Шкода», державний реєстраційний номер АА 7147 СМ було пошкоджено, що підтверджується довідкою виданою органами МВС України (копія довідки міститься в матеріалах справи).

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем було перераховано страхове відшкодування в розмірі 13 362,32 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 136 635 від 20 жовтня 2014 року (належним чином завірена копія документу в матеріалах справи).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов виснвоку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У відповідності до положень частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з постановою Оболонського районного суду міста Києва від 12.11.2014р. у справі № 756/13340/14-п (належним чином засвідчена копія постанови міститься в матеріалах справи), дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм Згораном Василем Олександровичем Правил дорожнього руху України. Останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Страхувальник має право вибору страховика для укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 14 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

З урахуванням положень пункту 21.1 цієї статті, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування (ст. 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Як свідчать матеріали справи, ПП «Транспортна компанія» застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу "Ніссан", державний реєстраційний номер АС 4309 ВС, шляхом укладення з відповідачем поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6128539 (витяг з інформаційної бази МТСБУ в матеріалах справи).

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, на підставі зазначених вище норм та у зв'язку з укладенням відповідачем з ПП «Транспортна компанія» полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/6128539, відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу "Ніссан", державний реєстраційний номер АС 4309 ВС.

Як випливає із висновку № 591/14 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 07.10.2014 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Шкода» складає 11 387,16 грн., відповідно до ремонтної калькуляції № 1.001.14.15346 від 06.10.2014 року розмір вказаного збитку складає 15 049,16 грн. Крім того, згідно з рахунком № САСТ-362815 від 20.09.2014 року (складено ТОВ «Автоцентр Прага Авто на Кільцевій»), вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Шкода», державний реєстраційний номер АА 7147 СМ складає 14 512,32 грн., відповідно до страхового акту № 1.001.14.15346/vesko29527 від 16.10.2014 року розмір страхового відшкодування складає 13 362,32 грн.

Проте, судом у якості належного доказу, що підтверджує розмір оціненої шкоди завданої власнику автомобіля «Шкода», державний реєстраційний номер АА 7147 СМ приймається висновок № 591/14 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 07.10.2014 року, який проведено експертом і за яким вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Шкода» складає 11 387,16 грн., що узгоджується з положеннями п. 22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Так, сторонами визнано що відповідачем здійснено оплату страхового відшкодування в розмірі 11 003,72 грн., що на підставі ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України не підлягає доказуванню.

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно частини 2 підпункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи викладене, зважаючи на положення ст. 1191 Цивільного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також те, що полісом № АС/7683200 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000,00 грн. та франшизу в сумі - 0,00 грн., позовні вимоги підлягають задоволенню за викладених в позові обставин про те, що сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті відповідачем за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації водієм Згораном О.В., транспортного засобу «Ніссан», державний реєстраційний номер АС 4309 ВС, складає: 383,44 грн. з розрахунку 11 387,16 грн. (оцінена шкода) - 11 003,72 грн. (страхове відшкодування оплачене відповідачем) - 0,00 грн. (франшиза).

Щодо викладених у відзиві обставин, суд зазначає наступне.

З Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року N 15-рп/2002 вбачається, що кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Тобто наведена норма визначає можливість відмови страховика у виплаті страхового відшкодування страхувальнику в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж встановлених строків, і не містить підстав для відмови у задоволенні вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, до особи, відповідальної за завдані збитки, про відшкодування виплачених ним фактичних сум у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судові витрати позивача, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» (ідентифікаційний код 24745673, адреса: 04050, м. Київ, вул. Герцена, будинок 10), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (ідентифікаційний код 20474912, адреса: 04070, м. Київ, вулиця Іллінська, будинок 8, р/р № 0311, Банк: АТ «УкрСиббанк», МФО 351005), або на будь-який інший рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: 383,44 грн. (триста вісімдесят три гривні 44 копійки) страхового відшкодування, 297,02 грн. (двісті дев'яносто сім гривень 02 копійки) судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Копію даного рішення направити сторонам у справі № 910/14736/15-г.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 10.08.2015р.

Суддя Ю.В. Цюкало