РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2015 р. Справа № 924/647/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Бучинська Г.Б. ,

судді Демянчук Ю.Г.

при секретарі Мухомеджанов Д.Ю.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

третя особа - не з'явилася

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Проскурів на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13.07.15 р. у справі № 924/647/15

за позовом Публічного акціонерного товариства „Проскурів, с. Розсоша, Хмельницький район, Хмельницька область

до Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк, м. Київ в особі Хмельницької обласної філії, м. Хмельницький

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Асоціація Українських банків, м. Київ

про визнання недійсною третейської угоди, викладеної у вигляді третейського застереження у п.6.2 ст.6 договору невідновлювальної кредитної лінії №880/115-НКЛ 28 від 05.06.2007р., укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк та Відкритим акціонерним товариством „Проскурів

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 13.07.2015 р. у справі №924/647/15 (суддя Магера В.В.) провадження у справі №924/647/15 за позовом Публічного акціонерного товариства „Проскурів, с. Розсоша, Хмельницький район, Хмельницька область до Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк, м. Київ в особі Хмельницької обласної філії, м. Хмельницький за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Асоціація Українських банків, м. Київ про визнання недійсною третейської угоди, викладеної у вигляді третейського застереження у п.6.2 ст.6 договору невідновлювальної кредитної лінії №880/115-НКЛ 28 від 05.06.2007р., укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк та Відкритим акціонерним товариством „Проскурів, припинено.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Хмельницької області від 13.07.2015 р. у справі №924/647/15 Публічне акціонерне товариство „Проскурів подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13.07.2015 р. у справі №924/647/15, та направити справу на розгляд до господарського суду Хмельницької області.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд прийшов до хибного висновку, про те, що третейське застереження є дійсним та не порушує прав ПАТ «Проскурів».

Крім того, судом першої інстанції було проігноровано той факт, що мало місце підписання договору про приєднання на підставі типової форми кредитного договору, розробленої відповідачем, і ПАТ «Проскурів» був позбавлений реальної можливості підписати кредитний договір не підписавши, при цьому, спірне третейське застереження.

Таким чином, позивач не мав реальної можливості змінити умови договору, шляхом складання протоколу розбіжностей та остаточного погодження запропонованих умов з відповідачем, оскільки, відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договір приєднання, яким є договір, укладений між позивачем та відповідачем, виключає таку можливість.

Крім того, судом не взято до уваги, що згідно з ч.1,5 ст.12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода, викладена у вигляді третейського застереження в договорі, повинна містити інформацію, зокрема, про предмет спору. Таким чином, на момент укладення третейської угоди конкретно визначений спір повинен існувати і за спільною згодою його сторін повинен бути включеним до третейської угоди.

При цьому третейська угода обовязково повинна містити вичерпне коло питань, що передаються на третейський розгляд.

В п.6 Договору №880/115-НКЛ 28 від 05.06.2007 р. не визначений предмет спору, що підлягає розгляду Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків.

Більш того, вищезазначеним пунктом передбачений розгляд Третейським судом не реально існуючих спорів, а таких, що можуть виникнути в майбутньому з невизначеним ступенем такої можливості.

Зазначена обставина свідчить про навмисне включення в текст вищезазначеного Договору кредиту відповідно в такій редакції, яка б дозволила банку неправомірно звертатися до третейського суду для вирішення будь-яких питань з виконання договорів, що неоднозначно тлумачаться сторонами. Разом з тим, діючим законодавством України не передбачається право осіб укладати третейські угоди про передачу на вирішення третейському суду невизначеної або необмеженої кількості спорів.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.07.2015 р. у даній справі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Проскурів прийнято до провадження, справу призначено до слухання.

До початку розгляду справи розпорядженням в. о. голови Рівненського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 р. у справі №924/647/15 змінено склад колегії, окрім заміни головуючого судді, у зв'язку з перебуванням у відпустці суддів Розізнаної І.В., Сініциної Л.М. визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б., суддя Демянчук Ю.Г.

10.08.2015 р. від Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк на адресу Рівненському апеляційному господарському суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Проскурів залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13.07.2015 р. без змін.

У судове засідання представники сторін не з'явилися, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомленні належним чином про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, наявні в матеріалах справи. Крім того, від представника Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства „Проскурів без участі в судовому засіданні представника ПАТ "Укрсоцбанк".

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 23.04.2015 р. Публічне акціонерне товариство „Проскурів, с. Розсоша, Хмельницький район, Хмельницька область звернулось до господарського суду із позовом до Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк, м. Київ в особі Хмельницької обласної філії, м. Хмельницький про визнання недійсною третейської угоди, викладеної у вигляді третейського застереження у п.6.2 ст.6 договору невідновлювальної кредитної лінії №880/115-НКЛ 28 від 05.06.2007р., укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк та Відкритим акціонерним товариством „Проскурів.

12.05.2015 р. Публічне акціонерне товариство „Проскурів звернулося до господарського суду Хмельницької області із клопотанням про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Асоціацію Українських банків.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 13.05.2015 р. залучено до участі у справі №924/647/15 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Асоціацію Українських банків.

10.06.2015 р. Публічне акціонерне товариство надало господарському суду Хмельницької області клопотання про припинення провадження у справі. В обгрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на те, що розгляд питання недійсності третейського застереження судом загальної юрисдикції можливий лише тоді, якщо в суд поданий позов у питанні, що є предметом такого третейського застереження. Тобто, суд загальної юрисдикції не має права розглядати окремо самостійну вимогу про визнання недійсним третейського застереження.

Прийнявши до уваги вище зазначене клопотання господарський суду Хмельницької області ухвалою від 13.07.2015 р. у справі №924/647/15 провадження у справі №924/647/15 за позовом Публічного акціонерного товариства „Проскурів, с. Розсоша, Хмельницький район, Хмельницька область до Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк, м. Київ в особі Хмельницької обласної філії, м. Хмельницький за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Асоціація Українських банків, м. Київ про визнання недійсною третейської угоди, викладеної у вигляді третейського застереження у п.6.2 ст.6 договору невідновлювальної кредитної лінії №880/115-НКЛ 28 від 05.06.2007р., укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк та Відкритим акціонерним товариством „Проскурів, припинив на підставі п.5 ч.1 ст.80 ГПК України.

Переглядаючи ухвалу місцевого господарського суду, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

05.06.2007р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк в особі Хмельницької обласної філії (кредитор) та Відкритим акціонерним товариством „Проскурів (позичальник) було укладено договір невідновлювальної кредитної лінії №880/115-НКЛ28.

Відповідно до п.п. 1,1, 1.1.1., 1.1.2. Договору кредиту передбачено, що кредитор зобов'язався надати позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 400000 доларів США із сплатою 13 процентів річних, зі щомісячним погашенням Кредиту рівними частинами по 3333 долари США не пізніше 5 числа кожного місяця.

06.02.2013р. сторони уклали Договір про внесення змін №9 до Договору кредиту, яким змінили валюту кредиту, перевели заборгованості по кредиту в розмірі 252893 долари США та за процентами в розмірі 34716 доларів 19 центів США в гривню, яка склала 2346890 гривень 99 копійок, максимальний ліміт заборгованості встановили в розмірі 2346890 гривень 99 копійок, сплату заборгованості по кредиту встановили здійснювати рівними частинами не пізніше 5 числа кожного місяця, процентну ставку встановили на рівні 9,9 процентів річних до „05 лютого 2023 року, з „06 лютого 2023 року - 18 процентів річних.

Відповідно до п.п.4.1. Договору кредиту передбачено, що у разі прострочення позичальником строків погашення кредиту та/або сплати процентів, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в цей період, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно п.6.2 вказаного договору міститься третейське застереження такого змісту: „У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України „Про третейські суди, домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002. м. Київ. вул. М. Раскової,15, ОСОБА_1. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається ОСОБА_2 або ОСОБА_3 у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі якщо спір не може бути розглянутий вищезазначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до чинного регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків (третейський суддя Ярошовець В.М.) від 24.02.205р. по справі №104/15 було задоволено позов публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк до Публічного акціонерного товариства „Проскурів та Агрофірми „Проскурів про солідарне стягнення заборгованості по договору невідновлювальної кредитної лінії №880/115-НКЛ28 в сумі 2 457 680,12 грн. та третейський збір в сумі 24 976,80 грн.

Оцінивши матеріали справи та врахувавши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції враховуючи наступне.

Частиною другою статті 12 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Законом України «Про третейські суди» передбачено, що до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом (статті 1, 5).

Третейський суд - це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому Законом України «Про третейські суди», для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона, у т.ч. підписана сторонами. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Згідно ст.6 Закону „Про третейські суди встановлено, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб; справ, пов'язаних з державною таємницею; справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство; справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки; справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення; справ у спорах, що виникають з трудових відносин; справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств; інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України; справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України; справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень; справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Предметом позову Публічного акціонерного товариства „Проскурів до Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк у справі №924/647/15 є визнання недійсною третейської угоди, викладеної у вигляді третейського застереження у п.6.2 ст.6 договору невідновлювальної кредитної лінії №880/115-НКЛ 28 від 05.06.2007р., укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк та Відкритим акціонерним товариством „Проскурів.

Розглядаючи питання про недійсність угоди суд встановлює наявність чи відсутність обставин, з якими закон повязує недійсність правочину з огляду на положення статей 203, 215 ЦК України. Таким чином, предметом дослідження є сама угода , яка має відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а також у цьому випадку і відповідність третейської угоди у вигляді третейського застереження положенням Закону України «Про третейський суд».

Предметом третейської угоди, укладеної між сторонами шляхом внесення до договору невідновлювальної кредитної лінії № 880/115-НКЛ 28 від 05.06.2007р. третейського застереження у п.6.2 цього договору , є передача на розгляд третейського суду усіх спорів, які можуть виникнути щодо виконання цього договору. Таким чином, спір про недійсність самої третейської угоди, викладеної у вигляді третейського застереження, не входить в коло спірних питань, які могли би виникнути з договору невідновлювальної кредитної лінії при його виконанні.

Виходячи з цього, колегія суддів вважає помилковим застосування судом першої інстанції у розгляді спору положень пункту 5 частини 1 ст.80 ГПК України, враховуючи, що такий спір не може бути переданий на розгляд до третейського суду.

Посилання відповідача на положення Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 1958), яка набула чинності для України 10 січня 1961 року, про що зокрема йдеться у листі МЗС України від 07.02.2000р. №4.3/8-076-137 , оцінюються колегією суддів критично, оскільки положення Конвенції, які містяться у Статті II і стосуються передачі спорів на розгляд арбітражу позивачем тлумачаться помилково.

Так, у пункті 1 Статті II Конвенції йдеться про спір, який виник або може виникнути між сторонами, у звязку з будь-яким конкретним договірним або іншим правовідношенням, обєкт якого може бути предметом арбітражного розгляду. На думку колегії суддів, у даному спорі, зміст якого стосується дійсності угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, правовідношення стосуються такого обєкта, який не може бути предметом третейського розгляду.

Апеляційним судом також враховується, що у рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/2008 від 10.01.2008 визначено, що третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3, є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного частиною п'ятою статті 55 Конституції України. Третейські суди не віднесені до системи судів загальної юрисдикції (стаття 125 Конституції України). Таким чином, третейські суди не здійснюють правосуддя, їх рішення не є актами правосуддя, а самі вони не входять до системи судів загальної юрисдикції.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що нормами чинного законодавства не передбачено визнання недійсною третейської угоди третейським судом, а отже зазначений спір підлягає вирішенню виключно судами загальної юрисдикції.

Таким чином, оскільки спір між сторонами не підвідомчий третейському суду відповідно до закону, він не може бути переданий сторонами на розгляд третейського суду, а тому відсутні підстави, визначені п.5 ч. 1 ст. 80 ГПК для припинення провадження у справі.

На підставі вищевикладеного колегія суддів прийшла до висновку, що доводи позивача, викладені у апеляційній скарзі є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, місцевим господарським судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин наявні підстави, визначені ст. 104 ГПК України, для скасування ухвали господарського суду Хмельницької області від 13.07.2015 р. у справі №924/647/15.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,104,105,106,109,110 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Проскурів на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13.07.15 р. у справі № 924/647/15 задоволити, ухвалу господарського суду першої інстанції - скасувати.

Справу №924/647/15 направити до господарського суду Хмельницької області для розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Демянчук Ю.Г.