РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2015№910/13003/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., при секретарі судового засідання Грабовській А.С.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/13003/15

за позовом Broadcast Music Ink., м. Нью Йорк, штат Нью Йорк, Сполучені Штати Америки, та Performing Right Society Limited, м. Лондон, Великобританія,

організація, яка звертається за захистом порушених прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав - державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія «Студія "1+1» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - іноземне підприємство « 1+1 Продакшн», м. Київ,

про стягнення 53 592 грн.,

за участю представників:

позивачів - Матросова Д.Г. (довіреність від 05.02.2015 №б/н);

Широкої С.І. (довіреність від 24.02.2015 №б/н);

відповідача - Варічевої Л.С. (довіреність від 18.08.2013 №б/н);

третьої особи - Варічевої Л.С. (довіреність від 06.02.2013 №б/н).

Державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (далі - Організація; Агентство) звернулася до господарського суду міста Києва в інтересах Broadcast Music Ink. та Performing Right Society Limited з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія «Студія « 1+1» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - Студія): 53 592 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав і 5 359,20 грн. штрафу в доход державного бюджету України за порушення майнових авторських прав.

Позов мотивовано тим, що:

- 29.03.2015 з 21 год. 01 хв. до 21 год. 59 хв. відповідачем в ефірі належного йому телеканалу « 1+1» здійснено бездоговірне (без надання відповідного дозволу) публічне сповіщення музичних творів з текстом, майнові авторські права на які належать Broadcast Music Ink. (Бродкаст М'юзік Інк.) та Performing Right Society Limited, зокрема: «I Have Nothing» (виконавець: Анна Благова; оригінальний власник: Foster David W та Jenner Linda Thompson; іноземна організація колективного управління: Broadcast Music Ink. (Бродкаст м'юзік Інк.); «Can't Pretend» (виконавець: Дмитро Костюк; оригінальний власник: Odell Tom Peter; іноземна організація колективного управління: Performing Right Society Limited); «Unintended» (виконавець: Олександр Господінов; оригінальний власник: Bellamy Matthew James; іноземна організація колективного управління: Performing Right Society Limited);

- факт публічного сповіщення Студією вказаних музичних творів підтверджується даними моніторингу, а саме записом використання музичних творів на micro SDHC карта пам'яті №MMAGR02GUECA - MB FDGB02GA 132 та актом фіксації публічного сповіщення творів від 29.03.2015 (далі - Акт).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.05.2015 порушено провадження у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києві від 13.07.2015 залучено до участі у справі іноземне підприємство « 1+1 Продакшн» (далі - ІП « 1+1 Продакшн») як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Студія 22.07.2015 подала суду відзив на позов та пояснення, в яких зазначила таке:

- Організація, Broadcast Music Ink. та Performing Right Society Limited є організаціями колективного управління, а не суб'єктами авторського права, тобто особами, яким належать майнові авторські права; в силу приписів чинного законодавства України Організація, Broadcast Music Ink. та Performing Right Society Limited не можуть бути особами, чиї права порушені у даному спорі; Broadcast Music Ink. та Performing Right Society Limited є іноземними організаціями колективного управління, а отже не є суб'єктами авторського права, то відповідно не можуть виступати позивачами у справі та вимагати виплати компенсації;

- відповідач не є виробником аудіовізуального твору «Голос країни - 5», він лише набув права на публічне сповіщення вказаного твору на підставі договору від 01.09.2014 про виробництво аудіовізуального твору та передачі (відступлення) майнових прав (далі - Договір від 01.09.2014), укладеного відповідачем та ІП « 1+1 Продакш»;

- сповіщення твору, що увійшов як складова частина до іншого цілісного аудіовізуального твору, право на сповіщення якого одержано на законних підставах, за своєю суттю не є позадоговірним використанням авторського твору і не порушує прав позивача; у такому випадку Організація має право звертатися з позовом про стягнення авторської винагороди, а не про стягнення компенсації;

- відповідач не має змоги надати суду копію ефірного запису, оскільки відповідачем, враховуючи вимоги статті 13 Закону України «Про телебачення та радіомовлення», не збережено запис ефіру.

Організація 27.07.2015 подала суду пояснення, в яких зазначила, що:

- пунктом 4.2 ліцензійного від 03.06.2015 договору №LCTV/A-24 (далі - Ліцензійний договір від 03.06.2015), укладеного ІП « 1+1 Продакшн» та товариством з обмеженою відповідальністю «УМИГ Мьюзік» (далі - ТОВ «УМИГ Мьюзік»), передбачено, що правовласник заявляє та гарантує компанії, що на законних підставах володіє всіма необхідними правами на використання творів і/або фонограм; права вільні від обов'язків перед третіми особами; використання творів та/або фонограм не призведе до порушення прав третіх осіб; компанія може користуватися наданими правами без отримання будь-яких додаткових дозволів від третіх осіб і без здійснення будь-яких додаткових виплат на користь третіх осіб у випадку, якщо доля правовласника у творі і/або фонограмі складає 100%;

- згідно з пунктом 3.5 ліцензійного договору від 11.02.2015 №11/02/15 (далі - Ліцензійний договір від 11.02.2015), укладеного ІП « 1+1 Продакшн» та приватним підприємством «Світова музика» (далі - ПП «Світова музика»), правовласник заявляє та гарантує компанії, що на законних підставах володіє достатнім об'ємом прав та повноважень для видачі дозволу на використання творів та іншого використання творів у порядку, зазначеному у договорі; права на використання цих творів вільні від зобов'язань перед третіми особами та реалізація компанією дозволів на використання творів та/або подальше використання передач з включеними в них творами не призведе до порушень прав третіх осіб;

- відповідно до пункту 9.2 ліцензійного договору від 01.04.2015 №WMU-01042015 (далі - Ліцензійний договір від 01.04.2015), укладеного ІП « 1+1 Продакшн» та товариством з обмеженою відповідальністю «Ворнер Мьюзік Україна» (далі - ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна»), ліцензіар гарантує ліцензіату наявність у нього прав інтелектуальної власності, що є предметом даного договору - ліцензійного права, а також наявність у ліцензіара повноважень на передачу таких прав третім особам;

- надані представником третьої особи ліцензійні договори, укладені з ТОВ «УМИГ Мьюзік», ПП «Світова музика» та ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» не є авторськими договорами, такі договори тільки містять гарантії, що кожен з ліцензіарів володіє необхідним обсягом прав для укладення такого договору;

- публічне сповіщення музичних творів «І Have Nothing», «Can't Pretend» та «Unintended» в ефірі відповідача відбулося 29.03.2015, але станом на 29.03.2015 аудіовізуального твору «Голос країни-4» чи то аудіовізуального твору «Голос країни-5», який, як стверджує відповідач, було сповіщено в його ефірі, ще не існувало; останній із дозволів на включення музичних творів «Can't Pretend» та «Unintended» до складу аудіовізуального твору «Голос країн-4»/«Голос країни-5» був отриманий ІП « 1+1 Продакшн» лише 01.04.2015, тобто уже після публічного сповіщення твору в ефір.

03.08.2015 відповідач подав суду додаткові пояснення, в яких вказав таке:

- в обґрунтування свого права на подання позову на захист прав авторів Організація посилається на договір від 31.12.2004 про взаємне представництво інтересів, укладений з Бродкаст М'юзік, Інк. (ВМІ);

- відповідно до пункту1і розділу II вказаного договору Агентство надало ВМІ право на представництво інтересів у судах, в той час як ВМІ такого права Організації не надало;

- таким чином, Організація не має повноважень на подання позовів від імені позивача-1, не має права представляти інтереси авторів ВМІ у даному суді та діяти від їх імені, а відтак справа у цій частини не може розглядатись судом по суті.

03.08.2015 Організація подала суду додаткові письмові пояснення, в яких вказала таке:

- ліцензійний договір № WMU-010415, укладений 01.04.2015, публічне сповіщення спірних музичних творів відбулося 29.03.2015, тобто право на використання отримано значно пізніше, ніж відбулося фактичне використання об'єкту авторського права;

- посилання у вказаному договорі на частину третю статті 631 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є таким, що суперечить приписам статті, оскільки предметом ліцензійного договору не можуть бути права на використання об'єкта права інтелектуальної власності, які на момент укладення договору не були чинними (частина п'ята статті 1109 ЦК України);

- доводи відповідача про відсутнсть підстав для задоволення вимог позивача із стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав суперечать приписам статей 433, 435, 440, 441, 443 ЦК України і статей 7, 8, 15, 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон) стосовно змісту майнових авторських прав та загального принципу використання твору з дозволу правовласника.

У судовому засіданні 03.08.2015 представники позивача надали пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали у повному обсязі; представник відповідача та третьої особи надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з частиною першою статті 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Підпунктом «г» частини першої статті 49 Закону встановлено, що організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду в порядку, передбаченому статтею 45 Цивільного процесуального кодексу України, за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

У пункті 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» (далі - Постанова № 12) наведено, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Організація є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 22.08.2003 № 3/2003.

31.12.2004 Broadcast Music Ink. і Організацією було укладено договір про взаємне представництво інтересів (далі - Договір від 31.12.2004), за умовами якого:

- слово «термін» означає період, що починається з 31.12.2004 та закінчується 31.12.2007, при чому даний період дії Договору від 31.12.2004 буде продовжуватися із року в рік автоматично, якщо він не буде розірваний іншою стороною рекомендованим листом, листом-підтвердженням або іншим еквівалентним повідомленням не пізніше ніж за шість місяців до закінчення кожного періоду (пункт «а» Договору від 31.12.2004);

- за Договором від 31.12.2004 Організація є єдиним представником інтересів Broadcast Music Ink. на території України протягом терміну Договору від 31.12.2004 (підпункт «б» пункту 1 Договору від 31.12.2004);

- сторони встановлюють, що Організація та її ліцензіати користуються всіма правами на твори Broadcast Music Ink., властивими для звичайної передачі прав на виконання, і якими користуються ліцензіати Організації на музичні композиції на території України (підпункт «в» пункту 2 Договору від 31.12.2004);

- кожна сторона підтверджує та гарантує, що вона має повні права та повноваження укладати Договір від 31.12.2004 та передавати права, що в ньому містяться, і права, передані за Договором від 31.12.2004, не будуть мати у своїй правовій охороні перешкод та претензій (пункт 7 Договору від 31.12.2004).

Broadcast Music Ink. є акціонерним товариством, юридичною особою Сполучених Штатів Америки, яка заснована в 1939 році та знаходиться за адресою: 320 West Street, New York 10019, U.S.A.

Вказана юридична особа за законодавством Сполучених Штатів Америки, зокрема авторського закону (copyright law) є організацією, що володіє правами на понад 8,5 млн. музичних творів шляхом надання ліцензій під назвою «Суспільне право на виконання» (public performing right).

«Суспільне право на виконання» (public performing right) - це право виконувати музику на публіці, що включає в себе трансляцію музичного твору на радіо чи телебаченні.

У вказаному випадку роялті сплачується безпосередньо автору або організації, зокрема, Broadcast Music Ink.

09.06.2006 Performing Right Society Limited і Організацією було укладено договір про взаємне представництво інтересів (далі - Договір від 09.06.2006), за умовами якого:

- Performing Right Society Limited надає Організації невиключне право видавати на території, на якій діє остання, необхідні дозволи на всі види публічного виконання музичних творів з текстом або без тексту, що охороняються згідно з національним законодавством, двосторонніми угодами та багатосторонніми міжнародними конвенціями в галузі авторського права (копірайт, інтелектуальна власність і т.п.), як тих, що діють нині, так і таких, що будуть прийняті і наберуть чинності під час дії Договору від 09.06.2006 (пункт 1 статті 1 Договору від 09.06.2006);

- кожна із договірних сторін надає в розпорядження іншої всю необхідну документацію для того, щоб остання могла обґрунтувати роялті, за збір яких вона відповідає згідно з Договором від 09.06.2006, а також для надання можливості подавати будь-які позови та вживати інших заходів (пункт 1 статті 4 Договору від 09.06.2006);

- Договір від 09.06.2006 вступає в силу з 01.06.2006 та відповідно до положень статті 14 діє до 31.12.2007, якщо тільки його не буде припинено будь-якою із сторін повідомленням рекомендованим листом до закінчення цього періоду (пункт 1 статті 13 Договору від 09.06.2006).

01.11.2007 сторони уклали додаткову угоду до Договору від 09.06.2006, якою було внесено зміни до статті 13, а саме: за умови дотримання положень статті 14 Договір від 09.06.2006 продовжує діяти до тих пір, поки його не буде припинено яким-небудь із товариств шляхом надсилання письмового повідомлення не менше ніж за три місяці.

Performing Right Society Limited - це юридична особа Великобританії, яка заснована в 1914 році (зареєстрована 06.03.1914 та знаходиться за адресою: 29-33 Berners Street, London WT 3 AB, United Kingdom) групою музичних видавців з метою захисту авторського права і надання допомоги у забезпеченні отримання доходів для композиторів, авторів і музичних видавців.

Вказана юридична особа має право видавати ліцензії на використання музичних творів, у тому числі на публічне сповіщення.

Відповідач вказував на те, що Broadcast Music Ink. та Performing Right Society Limited є організаціями колективного управління, які за чинними законодавствами США та Великобританії не можуть виступати позивачами у справі та вимагати компенсації.

Вказане твердження є безпідставним, оскільки вказані юридичні особи, уклавши правочини з авторами набули право на звернення до суду з позовом та на отримання компенсації.

Чинне законодавство США, як і чинне законодавство Великобританії, не містить заборони щодо звернення таких юридичних осіб до суду за захистом порушеного майнового авторського права.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

З виписок із системи IPI про приналежність автора до членів іноземної авторсько-правової організації, яка управляє майновими правами авторів на колективній основі, вбачається таке:

«I Have Nothing» (оригінальний власник: Foster David W та Jenner Linda Thompson; іноземна організація колективного управління: Broadcast Music Ink. (Бродкаст м'юзік Інк.);

«Can't Pretend» (оригінальний власник: Odell Tom Peter; іноземна організація колективного управління: Performing Right Society Limited);

«Unintended» (оригінальний власник: Bellamy Matthew James; іноземна організація колективного управління: Performing Right Society Limited).

Судом встановлено, що:

- 15.06.2009 Broadcast Music Ink. та David logue Foster було укладено договір, за умовами якого David logue Foster передав Broadcast Music Ink. всі права на виконання творів, якими він володіє або набув публічно, а також право надавати дозвіл іншим на виконання в будь-якій частині світу, в будь-якому місці та через будь-які засоби масової інформації тепер відомі або створені у майбутньому;

- 26.11.1984 Broadcast Music Ink. та Jenner Linda Thompson було укладено договір, за умовами якого Jenner Linda Thompson передала Broadcast Music Ink.: всі права, якими вона володіє або набула, на публічне виконання, а також надавати дозволи іншим на виконання, в будь-якій частині світу, будь-якої частини або твору в цілому; невиключне право на запис та надання права на запис будь-якої частини або в цілому будь-якого твору на механічному записі, на плівці, на кіноплівці або іншим шляхом, але лише з метою публічного виконання твору засобами радіо та телебачення, або ж з метою зберігання та прослуховування; дане право не включає запис з метою продажу або озвучування у кінокартині, призначеній в першу чергу для театрального показу або у програмах, які розповсюджуються шляхом синдикату декількох станцій сповіщення; невиключне право адаптувати або аранжувати твір або його частину з метою публічного виконання або надання права на публічне виконання іншим;

- 13.01.2010 Performing Right Society Limited та Odell Tom Peter було укладено договір про членство автора (номер заявки 011313), за умовами якого Odell Tom Peter передав Performing Right Society Limited передав на територію всього світу прав (права на публічне виконання і права на синхронізацію з аудіовізуальним твором), що належать на дату підписання, якими володіє або набуде їх протягом терміну членства;

- 19.06.1998 Performing Right Society Limited та Bellamy Matthew James було укладено угоду про членство автора (272662261), за умовами якової Bellamy Matthew James передав Performing Right Society Limited права (права на публічне виконання і права на синхронізацію з аудіо твором) безумовно на територію всього світу, які належать на день укладання вказаної угоди або які може здобути чи набути, будучи членом вказаної юридичної особи.

Таким чином, позивачами були подані відповідні правочини, що підтверджують передачу їм виключних майнових авторських на музичні твори з текстом особами, яким ці права належали.

Судом враховано те, що зазначені вище договори є чинними і недійсними у встановленому законом порядку не визнавалися (стаття 204 ЦК України - презумпція правомірності правочину).

Таким чином, Організація набула по суті повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на музичні твори з текстом «I Have Nothing», «Can't Pretend» та «Unintended» на території України, а тому доводи відповідача про неподання позивачем доказів, що підтверджують наявність прав у Організації на подання даного позову, спростовані доказами, наявними в матеріалах справи.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

У пункті 28 Постанови № 12 зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Згідно зі статтею 1 Закону публічне сповіщення (доведення до загального відома) - це передача за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гама-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті.

Судом у розгляді даної справи встановлено, що: 29.03.2014 представником Організації Шульгою Андрієм Анатолійовичем в присутності громадян: Новицької О.А. та Бугаєнко І.Д. у м. Києві складено Акт, відповідно до якого в період з 21 год. 01 хв. до 21 год. 59 хв. здійснювалась фіксація використання (публічного сповіщення) творів, які використовувалися Студією « 1+1», зокрема: «I Have Nothing» (виконавець: Анна Благова; оригінальний власник: Foster David W та Jenner Linda Thompson; іноземна організація колективного управління: Broadcast Music Ink. (Бродкаст м'юзік Інк.); «Can't Pretend» (виконавець: Дмитро Костюк; оригінальний власник: Odell Tom Peter; іноземна організація колективного управління: Performing Right Society Limited); «Unintended» (виконавець: Олександр Господінов; оригінальний власник: Bellamy Matthew James; іноземна організація колективного управління: Performing Right Society Limited).

Відповідач заперечував проти прийняття судом Акта як доказу, зазначаючи про те, що позивач не наділений правом, зокрема, обліку та фіксування телерадіопередач, складання ефірних довідок та здійснення контролю та нагляду за дотриманням законодавства у сфері телерадіомовлення в розумінні Закону України «Про телебачення і радіомовлення».

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 № 71 «Про затвердження розміру, порядку та умов виплати винагороди (роялті) за комерційне використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань» (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2009 № 450) надано право представникам уповноважених організацій колективного управління фіксувати факти прямого чи опосередкованого комерційного використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, зокрема, за допомогою технічних засобів і (або) шляхом складення відповідного акта фіксації.

Фіксація здійснювалась з використанням відеокамери SONY HDR-AS 20 на micro SDHC карта пам'яті №MMAGR02GUECA - MB FDGB02GA 132.

До матеріалів справи долучено вказану карту пам'яті; суд оглянув у судовому засіданні 27.07.2015 відеозапис фіксації порушення, з якого вбачається, що публічне сповіщення кожного з музичних творів відбулося на телеканалі « 1+1» 29.03.2015 у складі передачі «Голос країни-5» у період з 21 год. 01 хв. до 21 год. 59 хв.

На вимогу господарського суду від 22.06.2015 відповідач подав суду витяг з журналу обліку телепередач за 29.03.2015, з якого вбачається, що у період часу з 21 год. 01 хв. до 21 год. 59 хв. в ефірі телеканалу « 1+1» транслювалася передача «Голос країни-5».

Запис телевізійного ефіру телеканалу « 1+1» з трансляцією випуску передачі «Голос країни-5» і ефірну довідку відповідач не подав.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач не є виробником аудіовізуального твору «Голос України-5», він лише набув права на публічне сповіщення цього аудіовізуального твору на підставі Договору від 01.09.2014.

Так, 01.09.2014 ІП « 1+1 Продакшн» (виробник) та Студією (замовник) укладено Договір від 01.09.2014, за умовами якого:

- на умовах та в порядку, передбачених Договором від 01.09.2014, замовник доручає, виробник бере на себе зобов'язання з виробництва передачі на основі формату та подальшої передачі (відступлення) виключних майнових авторських прав на передачу (пункт 2.1 Договору від 01.09.2014);

- виробник зобов'язується в порядку, передбаченому законодавством України, придбати майнові права авторів, твори яких (як існували раніше, так і створені в процесі роботи над передачею і рекламними матеріалами) увійдуть як складова частина в передачу та/або та рекламні матеріали (підпункт 4.4.2 пункт 4.4 Договору від 01.09.2014);

- Договір від 01.09.2014 набирає чинності від дати його підписання, вказаної на першому аркуші Договору від 01.09.2014, та діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за Договором від 01.09.2014, а в частині реалізації замовником виключних майнових прав на передачу та рекламні матеріали - протягом всього строку охорони таких майнових прав (пункт 10.1 Договору від 01.09.2014).

Разом з тим, ІП « 1+1 Продакшн» та Студією укладено додаток до Договору від 01.09.2014 (акт), з якого вбачається, що протягом березня 2015 року виробник передав, а замовник прийняв твір та виключні майнові права на нього, а саме: виробництво передачі «Голос країни-5», включаючи вартість виключних майнових прав на передачу (1-4 випуск).

Відповідно до частин другої-третьої статті 17 Закону:

- якщо інше не передбачено у договорі про створення аудіовізуального твору, автори, які зробили внесок або зобов'язалися зробити внесок у створення аудіовізуального твору і передали майнові права організації, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи продюсеру аудіовізуального твору, не мають права заперечувати проти виконання цього твору, його відтворення, розповсюдження, публічного показу, публічної демонстрації, публічного сповіщення, а також субтитрування і дублювання його тексту, крім права на окреме публічне виконання музичних творів, включених до аудіовізуального твору;

- автори, твори яких увійшли як складова частина до аудіовізуального твору (як тих, що існували раніше, так і створених у процесі роботи над аудіовізуальним твором), зберігають авторське право кожний на свій твір і можуть самостійно використовувати його незалежно від аудіовізуального твору в цілому, якщо договором з організацією, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи з продюсером аудіовізуального твору не передбачено інше.

Правовий аналіз наведених приписів свідчить про те, що позивач як власник майнових авторських прав на спірні твори не має права заперечувати проти їх використання у складі іншого аудіовізуального твору лише тоді, коли включення цих творів до складу іншого відбулося з дозволу правовласника, оформленого належним чином.

Матеріалами справи підтверджено, що ІП « 1+1 Продакшн» було укладено ліцензійні договори, які стосуються отримання ІП « 1+1 Продакшн» невиключних майнових прав на використання товарів з каталогів правовласників.

11.02.2015 ІП « 1+1 Продакшн» (компанія) та ПП «Світова музика» (правовласник) укладено Ліцензійний договір від 11.02.2015, за умовами якого: правовласник надає компанії на умовах, визначених Ліцензійним договором від 11.02.2015, дозвіл на використання творів з каталогу правовласника у передачах, а компанія зобов'язується виплатити винагороду (роялті) правовласнику за надання дозволу на використання творів відповідно до умов Ліцензійного договору (пункт 2.1 Ліцензійного договору від 11.02.2015); Ліцензійний договір від 11.02.2015 набирає чинності з 01.01.2015 і діє до 31.12.2015 (пункт 5.1 Ліцензійного договору від 11.02.2015).

Відповідно до звіту до Ліцензійного договору від 11.02.2015 на підставі вказаного договору ІП « 1+1 Продакшн» та ПП «Світова музика» було погоджено перелік творів для використання, а саме: твір «I Have Nothing», авторами якого є Foster David W та Jenner Linda Thompson; доля правовласника - 25 %.

03.06.2015 ІП « 1+1 Продакшн» (компанія) та ТОВ «УМИГ Мьюзік» (правовласник) укладено Ліцензійний договір від 03.06.2015, за умовами якого: правовласник надає компанії в користування невиключні авторські та/або суміжні права на використання творів та/або фонограм (права), перелік яких зазначено в додатку до Ліцензійного договору від 03.06.2015, для створення передач; компанія не має права передавати (субліцензувати) ліцензійне право на використання творів та/або фонограм, отриманих за Ліцензійним договором від 03.06.2015, третім особам, які здійснюють виробництво аудіовізуальних творів, а саме передач «Голос країни-5» для наступного включення в ефір телевізійних каналів «ТЕТ», « 2+2», « 1+1», «Плюс Плюс», «Бигуди», «УНИАН»; Ліцензійний договір від 03.06.2015 набирає чинності з моменту його підписання сторонами та засвідчення їх печатками та припиняє свою дію до повного виконання сторонами своїх обов'язків за Ліцензійним договором від 03.06.2015.

Відповідно до додатку № 1 до Ліцензійного договору від 03.06.2015на підставі вказаного договору ІП « 1+1 Продакшн» та ТОВ «УМИГ Мьюзік» було погоджено перелік творів для використання в телепередачі під назвою «Голос країни-5»: твір «I Have Nothing» (виконавець за каталогом: Whitney Houston; композитор/автор тексту (фізична особа): Foster David W та Jenner Linda Thompson); доля авторських прав на публічне сповіщення - 18,75%; доля авторських прав на синхронізацію - 37,5 %.

01.04.2015 ІП « 1+1 Продакшн» (ліцензіат) та ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» (ліцензіар) укладено Ліцензійний договір від 01.04.2015, за умовами якого: ліцензіар передає ліцензіату невиключні права (авторські та/або суміжні) на використання музичних творів (твори) та/або фонограм, які зазначені в додатку до Ліцензійного договору від 01.04.2015, який є невід'ємною його частиною, способами, вказаними в пункті 1.2 Ліцензійного договору від 01.04.2015, та в об'ємі, вказаному в пункті 1.3 Ліцензійного договору від 01.04.2015 (ліцензійні права), а ліцензіат зобов'язується використовувати твори/фонограми відповідно до умов Ліцензійного договору від 01.04.2015 та виплачувати ліцензіару винагороду за використання ліцензійними правами в розмірі вказаному в Ліцензійному договорі від 01.04.2015 та додатку до нього. Ліцензійні права, вказаних в Ліцензійному договорі від 01.04.2015 надаються ліцензіаром ліцензіату без передачі права власності, володіння, відчуження або будь-якого іншого розпорядження такими творами/фонограмами (пункт 1.1 Ліцензійного договору від 01.04.2015); ліцензіат має право передавати (субліцензувати) ліцензійне право на використання творів/фонограм, отриманих за Ліцензійним договором від 01.04.2015, третім особам, які здійснюють виробництво телепередач для наступного включення в ефір телевізійних каналів «ТЕТ», « 2+2», « 1+1», «Плюс Плюс», «Бигуди», «УНИАН» (пункт 1.5 Ліцензійного договору від 01.04.2015); Ліцензійний договір від 01.04.2015 набирає чинності з моменту підписання представниками та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2015, але не може бути припинений раніше виконання сторонами своїх зобов'язань за Ліцензійним договором від 01.04.2015. Умови та/або положення Ліцензійного договору від 01.04.2015 поширюються на відносини сторін, які виникли раніше, а саме 01.04.2015. Продовження строку дії Ліцензійного договору від 01.04.2015 оформлюються додатковою угодою до нього або окремим договором та підписується сторонами (пункт 11.1 Ліцензійного договору від 01.04.2015).

Відповідно до додатку №2 до Ліцензійного договору від 01.04.2015 на підставі вказаного договору ліцензіар передав ліцензіату невиключні авторські та суміжні права на твори/фонограми для використання в телепередачі під назвою «Голос країни-5», а саме:

твір «I Have Nothing», авторами якого є Foster David W та Jenner Linda Thompson; доля авторських прав на музику твору - 37,5 %; доля авторських прав на текст твору - 37,50 %; строк дії ліцензійного права з 01.01.2015 по 31.12.2015;

твір «Can't Pretend», автором якого є Odell Tom Peter; доля авторських прав на музику твору - 100 %; доля авторських прав на текст твору - 100 %; строк дії ліцензійного права з 01.01.2015 по 31.12.2015;

твір «Unintended», автором якого є Bellamy Matthew Jame; доля авторських прав на музику твору - 100 %; доля авторських прав на текст твору - 100 %; строк дії ліцензійного права з 01.01.2015 по 31.12.2015.

Судом встановлено, що публічне сповіщення творів «Can't Pretend» та «Unintended» в ефірі відповідача відбулося 29.03.2015, але станом на 29.03.2015 аудіовізуального твору «Голос країни-5» ще не існувало; дозвіл на включення творів «Can't Pretend» та «Unintended» до складу аудіовізуального твору «Голос країни-5» був отриманий ІП « 1+1 Продакшн» лише 01.04.2015, тобто уже після публічного сповіщення твору в ефір телеканалу « 1+1», а тому підстав стверджувати, що ІП « 1+1 Продакшн» передало відповідачу права саме на аудіовізуальний твір за наявними у матеріалах справи ліцензійними договорами немає.

Посилання відповідача на те, що в Ліцензійному договорі від 01.04.2015 зазначено, що його умови поширюються на правовідносини сторін з 01.01.2015 (частина друга статті 631 ЦК України) не може братися господарським судом до уваги, оскільки наведене суперечить припису статті 31 Закону та статті 1109 ЦК України.

Отже, судом встановлено, що виключні майнові авторські права на музичні твори «Can't Pretend» та «Unintended» належать позивачу; відповідач не надав доказів укладення угод із правовласниками, які б дозволяли публічне сповіщення вказаних творів; використання відповідачем спірних музичних творів у власній господарській діяльності відбулося без дозволу відповідного правовласника та без сплати авторської винагороди.

Що ж до використання твору «I Have Nothing», то слід зазначити таке.

Відповідач належним чином підтвердив право на використання вказаного музичного твору, а саме подав суду Ліцензійний договір від 11.02.2015, умовами якого ІП « 1+1 Продакшн» було надано право на використання твору «I Have Nothing».

Отже, на момент публічного сповіщення (29.03.2015) відповідач мав право використовувати, у тому числі шляхом публічного сповіщення, музичний твір «I Have Nothing».

Твердження Організації про те, що Студією та ІП « 1+1 Продакшн» не подано доказів укладення ПП «Світова музика» відповідних правочинів з авторами є безпідставними, оскільки судом враховано те, що Ліцензійний договір від 11.02.2015 є чинним і недійсним у встановленому законом порядку не визнавався (стаття 204 ЦК України - презумпція правомірності правочину).

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав за музичний твір «I Have Nothing» у сумі 26 796 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Статтею 445 ЦК України передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Водночас використання твору без дозволу уповноваженої особи та без сплати авторської винагороди є порушенням авторського права, передбаченим пунктом «а» статті 50 Закону, за яке пунктом «г» частини другої статті 52 цього Закону передбачено можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

Так, у пункті 42 Постанови № 5 зазначено, що розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат (пункт «г» частини другої статті 52 Закону), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі.

Організацією у зверненні до господарського суду з даним позовом визначено суму компенсації 53 592 грн. (26 796 грн. (13 389 (11 х 1 х 1 128 грн.) + 13 389 (11 х 1 х 1 128 грн.)) за порушення за виконання музичного твору «I Have Nothing» з врахуванням двох авторів; 13 398 грн. (11 х 1 х 1 128 грн.) за порушення за виконання музичного твору «Can't Pretend»; 13 398 грн. (11 х 1 х 1 128 грн.) за порушення за виконання музичного твору «Unintended» виходячи з того, що: мінімальна заробітна плата складає 1 218 грн.; сума компенсації складає одинадцять мінімальних заробітних плат як компенсація за використання кожного твору.

Разом з тим, у підпункті 51.3 пункту 51 Постанови № 12 наведено, що у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

В провадженні господарського суду міста Києва знаходяться справи за позовами Організації до Студії про стягнення компенсації за порушення виключних майнових авторських прав в результаті публічного сповіщення музичних творів без відповідного дозволу.

Вказані позови почали надходити до господарського суду з травня 2015 року, а в обґрунтування позовних вимог Організація посилається на публічні сповіщення, які відбувалися протягом 2014 - 2015 років.

Судом враховано, що в даному випадку Студія припустилася порушення щодо двох музичних творів 29.03.2015; про можливі порушення чинного законодавства шляхом отримання відповідних позовів відповідач дізнався в травні 2015 року, а тому, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, доцільно притягнути відповідача до відповідальності у вигляді сплати компенсації у сумі 24 360 грн., у стягненні ж решти компенсації слід відмовити.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1 218 гривень.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 52 Закону суд може постановити рішення про накладення на порушника штрафу у розмірі 10 відсотків суми, присудженої судом на користь позивача. Сума штрафів передається у встановленому порядку до Державного бюджету України.

З огляду на викладене суд дійшов до висновку про накладення штрафу на відповідача у сумі 2 436 грн. (10% від 24 360 грн.)

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія «Студія « 1+1» (04080. м. Київ, вул. Фрунзе, 23; ідентифікаційний код 23729809) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на поточний рахунок державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 41-А, офіс 1-3; ідентифікаційний код 31025266) на користь Performing Right Society Limited (29-33 Berners Street, London WT 3 AB, United Kingdom) 24 360 (двадцять чотири тисячі триста шістдесят) грн. компенсації за порушення майнових авторських прав і 830 (вісімсот тридцять) грн. 45 коп. судового збору.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія «Студія « 1+1» (04080. м. Київ, вул. Фрунзе, 23; ідентифікаційний код 23729809) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, в доход державного бюджету України 2 436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. штрафу.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.08.2015.

Суддя О. Марченко