ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"10" серпня 2015 р. Справа № 911/3422/15

Суддя Карпечкін Т.П., розглянувши позовну заяву і додані до неї документи

Фермерського господарства «Надросся» Лисяного Володимира Михайловича

до Володарського районного управління юстиції

про визнання права власності та зобов'язання вчинити дії

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Луговицької сільської ради

про визнання права користування та зобов'язання вчинити дії

встановив:

07.08.2015 року до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фермерського господарства «Надросся» Лисяного Володимира Михайловича до Володарського районного управління юстиції за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Луговицької сільської ради про визнання права користування та зобов'язання вчинити дії.

Розглянувши подану позовну заяву, господарський суд встановив, що вона не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, та підлягає поверненню без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно п. 3 частини 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно п. 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21 лютого 2013 року за № 7 у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Пунктом 2.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21 лютого 2013 року за № 7 передбачено, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача.

Частиною 2 пункту 1, 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставки судового збору у таких розмірах: за подання позовної заяви майнового характеру 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат; за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Законом України від 06.12.2012р. №5515-VІ "Про державний бюджет України на 2013 рік" на 1 січня 2013 року місячний розмір мінімальної заробітної плати встановлено на рівні 1 218,00 грн.

В позові заявлено одну вимогу майнового характеру (визнання права власності на майно) та одну вимогу немайнового характеру (зобов'язання зареєструвати право власності на майно). Однак, позивачем до позовної заяви долучено лише квитанцію № 8 від 07.08.2015 року на суму 1218,00 грн., як доказ сплати судового збору за одну немайнову вимогу, доказів сплати ж судового збору за вимогу про визнання права власності на майно позивачем не додано.

Таким чином, позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно із пунктом 4 частини першої ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо до позовної заяви не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Враховуючи вищевикладені обставини, позовна заява не може бути прийнятою до розгляду Господарським судом Київської області та підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позовну заяву Фермерського господарства «Надросся» Лисяного Володимира Михайловича разом з доданими до неї матеріалами, всього на 22 аркушах (в т.ч. оригінал квитанції № 8 від 07.08.2015 року) повернути заявнику без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя Т.П. Карпечкін