РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2015Справа №910/17626/15

За позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробничо-наукове підприємство «Київпроменерго»
прозобов'язання вчинити дії

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник на підставі ордеру КВ№070605;

від відповідача: Грунський Г.У. - представник за довіреністю б/н від 01.04.2015.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

09.07.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробничо-наукове підприємство «Київпроменерго» про зобов'язання вчинити дії, а саме створити спільну комісію для проведення процедури інвентаризації нежитлового приміщення, яке знаходиться на земельній ділянці, площею 493,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача, відповідач не виконує свого обов'язку, передбаченого п. 2.7 укладеного між сторонами Договору від 16.02.2004, щодо створення спільної комісії для проведення процедури інвентаризації об'єкта оренди, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості повернути об'єкт оренди відповідачу за актом приймання-передавання, який складається сторонами на підставі проведеної інвентаризації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2015 порушено провадження у справі № 910/17626/15; розгляд справи призначено на 31.07.2015.

29.07.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач, зокрема, зазначив, що той порядок повернення об'єкта оренди, на який позивач посилається у позовній заяві, застосовується у разі добровільного повернення приміщення після закінчення договору оренди. Однак, після закінчення договору оренди, у добровільному порядку позивач об'єкт оренди відповідачу не повернув, у зв'язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробничо-наукове підприємство «Київпроменерго» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом про зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 повернути об'єкт оренди шляхом звільнення, та рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2014, яке залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 25.03.2015, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробничо-наукове підприємство «Київпроменерго» були задоволені у повному обсязі.

У судовому засіданні 31.07.2015 представник позивача надав усні пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 31.07.2015 надав усні пояснення по суті спору; проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 31.07.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

16.02.2004 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробничо-наукове підприємство «Київпроменерго» (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) укладено Договір, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування нежитлове приміщення, площею 96,34 кв.м. по АДРЕСА_1

Відповідно до п. 2.1 Договору, вступ орендаря у володіння та користування майном настає одночасно із підписанням сторонами акту приймання-передавання орендованого приміщення.

Згідно з п. 2.3 Договору, приймання-передавання об'єкта, що надається в оренду, здійснюється двосторонньою комісією, що складається із представників сторін.

Відповідно до п. 2.7 Договору, вартість майна, що повертається орендарем орендодавцеві, визначається на підставі акта оцінки, складеного за даними інвентаризації майна на момент припинення договору оренди, звіреного з актом приймання-передавання майна в оренду. Майно вважається повернутим орендодавцеві з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання на підставі інвентаризації, що проводиться комісією, призначеною орендодавцем.

Відповідно до п. 5.6 Договору, у разі припинення договору оренди орендар зобов'язаний повернути орендоване майно протягом 10 днів орендодавцеві в належному технічному і санітарному стані.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором найму (оренди).

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2014 у справі № 910/16138/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробничо-наукове підприємство «Київпроменерго» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії, а саме повернути об'єкт оренди шляхом його звільнення, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробничо-наукове підприємство «Київпроменерго» задоволено та Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 зобов'язано повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробничо-наукове підприємство «Київпроменерго» нерухоме майно, загальною площею 86,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом звільнення такого приміщення.

Вказане рішення Господарського суду міста Києва залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 25.03.2015.

Задовольняючи позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробничо-наукове підприємство «Київпроменерго» у справі № 910/16138/14 суд зазначив, що термін дії Договору від 16.02.2004 закінчився, а доказів на підтвердження факту повернення об'єкта оренди Товариству з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробничо-наукове підприємство «Київпроменерго» суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, факт припинення Договору від 16.02.2004, який встановлений у рішенні Господарського суду міста Києва від 29.09.2014 у справі № 910/16138/14, свідчить про припинення договірних правовідносин між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробничо-наукове підприємство «Київпроменерго» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

Суд зазначає, що порядок повернення об'єкта оренди, викладений у п. 2.7 Договору, а саме, шляхом підписання сторонами акта приймання-передавання на підставі інвентаризації, що проводиться комісією, призначеною орендодавцем, регулює порядок повернення об'єкта оренди саме у договірних правовідносинах між сторонами у випадку закінчення дії договору оренди та у випадку добровільного повернення орендодавцем об'єкта оренди, тобто, у випадку належного виконання орендарем свого обов'язку за договором.

Однак, у добровільному порядку позивач об'єкт оренди відповідачу не повернув, у зв'язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробничо-наукове підприємство «Київпроменерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зобов'язання повернути об'єкт оренди шляхом його звільнення.

Таким чином, наразі відсутній обов'язок у Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробничо-наукове підприємство «Київпроменерго» призначити комісію для проведення інвентаризації об'єкта оренди, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 493,9 кв.м., та на підставі такої інвентаризації підписати акт приймання-передавання об'єкта оренди із Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, оскільки відсутній саме обов'язок повернути об'єкт оренди по акту приймання-передавання.

Натомість, саме у позивача існує обов'язок повернути об'єкт оренди відповідачу шляхом його звільнення, тобто шляхом виселення.

Як зазначив відповідач у відзиві на позовну заяву, поданому до суду 29.07.2015, ним був пред'явлений до виконання до Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві наказ Господарського суду міста Києва у справі № 910/16138/14, яким зобов'язано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробничо-наукове підприємство «Київпроменерго» нерухоме майно, загальною площею 86,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом звільнення такого приміщення.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження», виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Згідно з ч. 5 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження», виселення здійснюється у присутності понятих за сприянням органів внутрішніх справ з обов'язковим описом майна державним виконавцем. Один примірник акта опису майна вручається під розписку боржнику. За необхідності державний виконавець в установленому законом порядку забезпечує зберігання майна боржника з покладенням пов'язаних з цим витрат на боржника.

Відповідно до ч. 9 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження», про виконання рішення про виселення боржника державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні.

Таким чином, вищезазначені положення Закону України «Про виконавче провадження» передбачають процедуру повернення, в тому числі об'єкта оренди від орендаря до орендодавця, в межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду.

Суд зазначає, що хоча статтею 16 Цивільного кодексу України і передбачений такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів як примусове виконання обов'язку в натурі, втім, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Однак, враховуючи припинення Договору від 16.02.2004, зокрема в частині обов'язку сторін підписати акт приймання-передавання об'єкта оренди при його поверненні на підставі інвентаризації, що проводиться комісією, призначеною орендодавцем, та відсутність будь-якого акту цивільного законодавства, який би встановлював обов'язок для відповідача створити спільну з позивачем комісію для проведення процедури інвентаризації нежитлового приміщення, що було об'єктом оренди, суд вважає позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 необґрунтованими та відмовляє в їх задоволенні.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 05.08.2015

Суддя І.М. Отрош