ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.08.15р. Справа № 904/6248/15

За позовом публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", м. Київ

до відповідача-1 товариства з обмеженою відповідальністю "Нововолинський олійно-жировий комбінат", м. Київ

до відповідача-2 товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн бізнес", м. Дніпропетровськ

про стягнення 2 000 000,00 доларів США, 6 962 598,55 євро та 10 800 000,00 грн. заборгованості за кредитним договором, 142 777,78 доларів США, 464 801,50 євро та 1 092 723,28 грн. заборгованості за нарахованими процентами, 711 198,05 грн. пені за порушення строків повернення основної суми кредиту, 1 328 739,99 грн. пені за порушення строків оплати нарахованих процентів

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: Сокол О.Ю., довіреність № 953 від 24.03.2015 року, представник

Дробот Д.М., довіреність №2341 від 30.07.2015 року, представник

Від відповідача-1: Чаніщі В.Л., довіреність від 23.07.2015 року, представник

Данилов Е.О., довіреність від 20.07.2015 року, представник

Від відповідача -2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 2 000 000,00 доларів США, 6 962 598,55 євро та 10 800 000,00 грн. заборгованості за кредитним договором; 142 777,78 доларів США, 464 801,50 євро та 1 092 723,28 грн. заборгованості за нарахованими процентами; 711 198,05 грн. - пені за порушення строків повернення основної суми кредиту, 1 328 739,99 грн. - пені за порушення строків оплати нарахованих процентів за кредитним договором №311-КД від 19.07.2011.

Позивач просить стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Нововолинський олійно-жировий комбінат" на користь публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованість за кредитним договором №311-КД від 19 липня 2011р. у poзмipi стягнення 2 000 000,00 доларів США, 6 962 598,55 євро та 10 800 000,00 грн. заборгованості за кредитним договором, 142 777,78 доларів США, 464 801,50 євро та 1 092 723,28 грн. заборгованості за нарахованими процентами, 711 198,05 грн. пені за порушення строків повернення основної суми кредиту, 1 328 739,99 грн. пені за порушення строків оплати нарахованих процентів, та стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн Бізнес" на користь публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", заборгованість за кредитним договором №311-КД від 19 липня 2011р. та договором поруки №311-П від 27 лютого 2014 року у розмірі 100 000,00 грн.

22.07.2015 року судом задоволено клопотання позивача щодо вжиття заходів про забезпечення позову.

06.08.15 року відповідачем-1 подано зустрічну позовну заяву, яка ухвалою суду від 06.08.15 року повернута без розгляду.

06.08.15 року позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи завірену копію Довідки Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 05.08.2015 року №02-11/1554 оригінал якої був наданий суду для огляду. Також, було долучено до матеріалів справи обґрунтований розрахунок заборгованості, оригінали виписок за рахунками відповідача-1, подано клопотання про долучення завірених копій меморіальних ордерів про видачу відповідачу -1 грошових коштів, пояснення до зустрічної позовної заяви.

06.08.15 року від відповідача-1надійшли наступні клопотання:

- про здійснення технічного фіксування судового процесу;

- про відкладення розгляду справи не раніше ніж на два тижні у зв'язку із тим, що представник відповідача-1 був зайнятий підготовкою зустрічної позовної заяви та не мав достатнього часу для всебічного аналізу матеріалів спору, а також фізично не мав можливості підготувати обґрунтований відзив на позов позивача;

- про витребування судом доказів, а саме: витребування у відповідача-2 документів, які підтверджують відомості про осіб, які мають право діяти від імені ТОВ "Модерн Бізнес";

- про відкладення розгляду справи для забезпечення права відповідача-1 на підготовку відзиву із врахуванням нових доказів по справі;

- про надання можливості подати заяву про відвід судді;

- про витребування судом оригіналів документів, а саме: оригінал договору поруки №311-П від 27.02.2015 року та вимоги позивача до відповідача-2;

- про призначення технічної експертизи документів, в якому останній просив призначити у справі №904/6248/15 судову технічну експертизу реквізитів документів, судову технічну експертизу друкарських форм та судову технічну експертизу матеріалів документів у відношенні до договору поруки 311-П від 27.02.2015 року та вимоги позивача до відповідача-2 від 28.04.2015 року №КНО-61-05-522-1;

- про виклик посадової особи - директора ТОВ "Модерн Бізнес" Долгого О.О. та ставить ряд питань на які зазначена особа має дати пояснення, перелік яких викладений у зазначеному клопотанні;

- про витребування судом доказів, а саме: у реєстраційній службі Чугуївського міськрайонного управління юстиції копії заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, поданої ТОВ "Ексімагроком" до реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції 19.01.2015 року за №9823449, та копію рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ТОВ "Ексімагроком" від 19.01.2015 року за №9823449;

- про зупинення провадження у справі №904/6248/15 у зв'язку із розглядом господарським судом міста Києва справи №910/19470/15 за позовною заявою відповідача 1 до позивача, відповідача-2 про визнання недійсним договору поруки від 27.02.2015 року №311-П;

- про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, а саме: Компанію "Феров Лімітед" (ідентифікаційний код: НЕ 331898, місцезнаходження: республіка Кіпр, м. Нікосія, 2035, район Строволос, вул. Ставру, буд.56 офіс 104);

- про призначення судової економічної експертизи;

- про колегіальний розгляд справи.

06.08.2015 року через канцелярію господарського суду Дніпропетровської області, відповідачем-2 було подано відзив на позовну заяву в якому відповідач-2 заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з ТОВ "Модерн Бізнес" заборгованості за кредитним договором №311-КД від 19.07.2011 у розмірі 100 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 17.07.2015 року порушено провадження у справі № 904/6248/15 та призначено до розгляду в засіданні на 06.08.2015 року.

Запис розгляду судової справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: автоматизованої системи "Документообіг господарських судів". Для архівного оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер 1001172MA11384.

Суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 06.08.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

19 липня 2011 року між публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" (далі - Банк, Позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Нововолинський олійно-жировий комбінат" (далі - Позичальник, Відповідач-1) було укладено Кредитний договір №311-КД (з відповідними змінами та доповненнями, внесеними в подальшому Додатковими угодами №1 від 25.05.2012р., №2 від 26.06.2012р., №3 від 31.08.2012р., №4 від 24.01.2013р., №5 від 15.01.2013р., №6 від 07.02.2013р., №6/1 від 15.02.2013р., №7 від 25.06.2013р., №8 від 25.07.2013р., №9 від 07.08.2013р., №9/1 від 14.11.2013р., №10 від 19.12.2013р., №11 від 03.02.2014р., №12 від 25.03.2014р., №13 від 25.04.2014р., №14 від 18.07.2014р., №15 від 25.11.2014р., №16 від 27.02.2015р., далі разом - Кредитний договір).

Згідно з п. 1.1. ст. 1 Кредитного договору, відповідно до умов, передбачених цим Договором, Банк зобов'язується надати Позичальнику мультивалютний Кредит у розмірі, еквівалентному 104 074 339,96 грн. (сто чотири мільйона сімдесят чотири тисячі триста тридцять дев'ять гривень 96 копійок), в тому числі 2 000 000,00(два мільйони) доларів США, 6 962 598,55 (шість мільйонів дев'ятсот шістдесят дві тисячі п'ятсот дев'яносто вісім) євро 55 євроцентів, 10 800 000,00 (десять мільйонів вісімсот тисяч) гривень (ліміт Кредиту), а Позичальник зобов'язується прийняти Кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити Плату за Кредит та повернути Банку Кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені цим Договором.

Кредитним договором встановлено взаємні права і обов'язки сторін.

Пунктом 4.1. ст. 4 Кредитного договору надання Кредиту відбувається за цільовим призначенням, обумовленим цим Договором, шляхом сплати із Позичкового рахунку розрахункових документів Позичальника або шляхом перерахування кредитних коштів із Позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника, відкритий у Банку, з наступним виконанням розрахункових документів Позичальника.

Згідно із п. 10.1.1. ст. 10 Кредитного договору, за умови належного виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань за цим Договором, Банк зобов'язується надати Позичальнику Кредит в порядку і на умовах, обумовлених цим Договором.

Відповідно до п. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором. Правила ст. 1048 Цивільного кодексу України поширюються й на кредитні договори (п. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 1 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно з п. 7.2. Кредитного договору Банк має право нараховувати відсотки.

Порядок нарахування відсотків неодноразово змінювались сторонами.

Пунктом 7.2.1. Кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитом нараховуються Банком за ставкою 16,5% (шістнадцять цілих п'ять десятих процентів) річних (із розрахунку 365 (триста шістдесят п'ять) днів на рік).

Згідно Додаткової угоди № 1 від 25.05.2012р. проценти за користування кредитом нараховуються Банком за ставкою 18% (вісімнадцять процентів) річних (із розрахунку 365 (триста шістдесят п'ять) днів на рік).

Згідно Додаткової угоди № 2 від 26.06.2012р. проценти за користування першою частиною кредиту нараховуються Банком за ставкою 18,5% (вісімнадцять цілих п'ять десятих процентів) річних (із розрахунку 365 (триста шістдесят п'ять) днів на рік). Проценти за користування другою частиною кредиту нараховуються Банком за ставкою 19,5% (дев'ятнадцять цілих п'ять десятих процентів) річних (із розрахунку 365 (триста шістдесят п'ять) днів на рік)

Згідно Додаткової угоди № 8 від 27.07.2013р. проценти за користування першою частиною кредиту нараховуються Банком за ставкою 18,8% (вісімнадцять цілих вісім десятих процентів) річних (із розрахунку 365 (триста шістдесят п'ять) днів на рік). Проценти за користування другою частиною кредиту нараховуються Банком за ставкою 10,5% (десять цілих п'ять десятих процентів) річних (із розрахунку 360 (триста шістдесят) днів на рік).

Згідно Додаткової угоди № 9/1 від 14.11.2013р. проценті за користування частиною кредиту, наданою в євро, нараховуються Банком за ставкою 11,5% (одинадцять цілих п'ять десятих процентів) річних (із розрахунку 360 (триста шістдесят) днів на рік.

Згідно Додаткової угоди № 13 від 25.04.2014р., №14 від 18.07.2014р. проценти за користування частиною кредиту в гривні нараховуються Банком за ставкою 23% (двадцять три проценти) річних (із розрахунку 365 (триста шістдесят п'ять) днів на рік). Проценти за користування частиною кредиту в доларах США нараховуються Банком за ставкою 12% (дванадцять процентів) річних (із розрахунку 360 (триста шістдесят) днів на рік). Проценти за користування частиною кредиту в євро нараховуються Банком за ставкою 11,5% (дванадцять процентів) річних (із розрахунку 360 (триста шістдесят) днів на рік).

Пунктом 7.2.2. Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання/ненастання/недотримання з будь-яких підстав одного із зобов'язань/умов, встановлених п. 10.3.6.1., п. 10.3.6.2., п. 10.3.6.6., п. 10.3.6.12., п. 10.3.6.16, п. 10.3.6.17 Кредитного договору, незважаючи на положення п. 7.2.1. Кредитного договору процентна ставка за користування частиною кредиту в гривні становить 25% (двадцять п'ять процентів) річних (із розрахунку 365 (триста шістдесят п'ять) днів на рік, процентна ставка за користування частиною кредиту в доларах США становить 14,0% (чотирнадцять процентів) річних (із розрахунку 360 (триста шістдесят) днів на рік), процентна ставка за користування частиною кредиту в євро становить 13,5% (тринадцять цілих п'ять десятих процентів) річних (із розрахунку 360 (триста шістдесят) днів на рік).

Пунктом 7.2.4. Кредитного договору передбачений період нарахування відсотків, який складає календарне число днів.

Датою закінчення періоду нарахування процентів за користування траншами (частинами) кредиту наданим в гривні є перший банківський день після 24 (двадцять четвертого) числа (без його урахування) або день, що передує даті повернення траншів (частини) кредиту, а початком - дата надання траншів (частини) Кредиту та/або перший банківський день після 24 (двадцять четвертого) числа (з його урахуванням).

Датою закінчення періоду нарахування процентів за користування траншами (частинами) кредиту наданим в доларах США та/або євро є перший банківський день після 10 (десятого) числа (без його урахування) або день, що передує даті повернення траншів (частини) кредиту, а початком - дата надання траншів (частини) Кредиту та/або перший банківський день після 10 (десятого) числа (з його урахуванням).

Пунктом 7.2.6. кредитного договору визначено, що проценти нараховуються щоденно на фактичну суму і за весь час користування кредитом.

Відповідно до пункту 7.2.7. Кредитного договору, нараховані проценти повинні сплачуватися Відповідачем щомісячно, але не пізніше останнього дня поточного місяця.

Згідно п. 9.4. Кредитного договору якщо будь-який строк платежу за Кредитним договором випадає на небанківський день, то такий строк переноситься на перший наступний банківський день.

Згідно п. 7.2.2. Кредитного договору з 07.04.2015р. процентна ставка за користування частиною кредиту в гривні становить 25% (двадцять п'ять процентів) річних (із розрахунку 365 днів на рік), процентна ставка за користування частиною кредиту в доларах США становить 14% (чотирнадцять процентів) річних (із розрахунку 13,5% (тринадцять цілих п'ять десятих процентів) річних (із розрахунку 360 (триста шістдесят) днів на рік).

Позивач належним чином виконав свої обов'язки за Кредитним договором, відкривши Відповідачу 1 позичковий рахунок та надавши йому обумовлені Кредитним договором грошові кошти, що підтверджується меморіальними ордерами про видачу грошових коштів, наявних у матеріалах справи.

Відповідно до пп. 6.1.1. ст. 6 Кредитного договору Позичальник був зобов'язаний повернути Кредит частинами в розмірах та строки, зазначені в наведеному в цьому підпункті графіку.

Разом з тим, згідно з п. 5.4. ст. 5 Кредитного договору, у випадку виникнення будь-якої Несприятливої події, окрім пп. 9 п. 5.1. цього Договору, Позивач набуває право вимагати від Позичальника достроково Повернути наданий Позичальникові Кредит, а Позичальник зобов'язаний, незважаючи на положення п. 6.1. Кредитного договору, виконати таку вимогу Банку і повернути отриманий Кредит в повному обсязі разом із Платою за Кредит і штрафними санкціями, що підлягають сплаті Позичальником на користь Банку згідно Кредитного договору, в строк не пізніше 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту отримання відповідної вимоги.

Відповідно до п. 1 пункту 5.1. ст. 5 Кредитного договору несплата Позичальником будь-якої суми, що належить до сплати на користь Банку згідно цього Договору, у передбачений ним строк, та/або невиконання або неналежне виконання Позичальником будь-яких інших обов'язків за цим Договором та/або обов'язків за Угодами про забезпечення та/або іншими угодами, укладеними Сторонами, є Несприятливою подією.

Відповідно до п. 10.3.6.16. ст. 10 Кредитного договору, Позичальник зобов'язався в строк до 06 квітня 2015 року (шостого квітня дві тисячі п'ятнадцятого року включно) забезпечити закінчення будівництва об'єкту, визначеного в п. 3.1.6.3. цього Договору - комплексу будівель та споруд олійно-екстракційного заводу, розташованого за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Вокзальна, 26В, введення його в експлуатацію, забезпечити його належне функціонування за прямим цільовим призначенням та оформлення права власності ТОВ "Ексімагроком" () на зазначений об'єкт відповідно до вимог чинного законодавства, а також забезпечити укладення між Банком та ТОВ "Ексімагроком" договору іпотеки зазначеного нерухомого майна/додаткової угоди до Угоди про забезпечення, вказаної в п. 3.1.6.3. цього Договору, щодо зміни опису предмета іпотеки, зміни опису документів, що підтверджують право власності на предмет іпотеки, з метою забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором.

Позичальником, в порушення умов п. 10.3.6.16. ст. 10 Кредитного договору, в строк до 06.04.2015р. не надано доказів виконання обов'язку щодо оформлення відповідно до вимог чинного законодавства права власності ТОВ "ЕКСІМАГРОКОМ" на зазначене вище нерухоме майно, а також не забезпечено укладення між Банком та ТОВ "ЕКСІМАГРОКОМ" договору іпотеки цього нерухомого майна або додаткової угоди до Угоди про забезпечення, вказаної в п. 3.1.16.3. цього Договору, не забезпечено виконання інших умов цього пункту Кредитного договору.

У відповідності з цим же пунктом 10.3.6.16. ст. 10 Кредитного договору, у випадку невиконання чи неналежного виконання зазначеного у цьому пункті зобов'язання, для Позичальника наступають наслідки, передбачені пунктом 5.4. Кредитного договору.

Враховуючи настання Несприятливих подій та їх наслідків, перелічених вище, на підставі п. 5.1. та п. 5.4. ст. 5 Кредитного договору Банком було направлено на адресу Позичальника повідомлення про дострокове повернення кредиту за вих. № КНО-61-05-517 від 28.04.2015р. з вимогою достроково повернути отримані від Банку кредитні кошти (Кредит) у повному обсязі в строк не пізніше 60 календарних днів з моменту отримання цього повідомлення.

Згідно із п. 14.1. ст. 14 Кредитного договору Сторони погодились, що повідомлення та/або документи вважаються отриманими Позичальником на сьомий календарний день з дати реєстрації Банком рекомендованого листа у відділенні поштового зв'язку (при цьому Позичальник несе ризик отримання таких листів у строк, що перевищує сім календарних днів).

Реєстрація відправлення проведена відділенням поштового зв'язку 01.05.2015р., що підтверджується штампом відділення зв'язку на опису вкладення та поштовим чеком відділення зв'язку (копії додаються). Таким чином, повідомлення вважається отриманим Позичальником 08.05.2015р., а останній день строку повернення кредиту в повному обсязі (60 календарних днів згідно із умовами Кредитного договору), сплив 07.07.2015р.

Позичальник не виконав законні вимоги Банку щодо дострокового повернення всієї суми наданих кредитних коштів, у зв'язку з чим у Позичальника виникла прострочена заборгованість за основною сумою кредиту, що станом на 09.07.2015р. включно складає:

- 2 000 000,00 доларів США (два мільйони доларів США 00 центів);

- 6 962 598,55 євро (шість мільйонів дев'ятсот шістдесят дві тисячі п'ятсот дев'яносто вісім євро 55 євроцентів);

- 10 800 000,00 гривень (десять мільйонів вісімсот тисяч гривень 00 копійок).

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши представника позивача та представника відповідача-1, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що відповідач-1 належним чином свої зобов'язання за Кредитним договором не виконав, нараховану заборгованість за користування кредитом не сплатив, умови договору, а саме пункту 10.3.6.16 Кредитного договору не забезпечив.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості за договором, доказів виконання пункту 10.3.6.16 Кредитного договору, відповідач-1 та відповідач-2 до справи на вимогу суду не надали.

Суд звертає увагу, на положення постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язан": "З огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок."

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи розрахунок Позивача у розмірі: 2 000 000,00 доларів США, 6 962 598,55 євро, 10 800 000,00 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту; 142 777,78 дол. США, 464 801,50 євро, 1 092 723,28 грн., - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 711 198, 05 грн. - пеня за порушення строків повернення основної суми кредиту, 1 328 739,99 грн. - пеня за порушення строків сплати нарахованих процентів за користування кредитом.

В якості забезпечення кредитних взаємовідносин з товариством з обмеженою відповідальністю "Нововолинський олійно-жировий комбінат" по кредитному договору №311-КД від 19.07.2011 року було укладено договір поруки, а саме:

- 27 лютого 2015 року між ПАТ "ПУМБ" та ТОВ "Модерн Бізнес" укладено договір поруки №311-П.

За цим договором поруки поручитель поручається перед публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" за виконання боржником - товариством з обмеженою відповідальністю "Нововолинський олійно-жировий комбінат" зобов'язань, що випливають (стаття 2 Договору поруки ), з Кредитного договору №311-КД від 19.07.2011 року, із змінами та доповненнями до нього.

Відповідно до п.1.2 Договору поруки між ПАТ "ПУМБ" та ТОВ "Модерн Бізнес" №311-П Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Зобов'язання Боржником (включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат Кредитора тощо) в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп.

Пунктом 3.1 ст. 3 Договорів поруки передбачено, що в разі порушення зобов'язання Боржником Кредитор направляє Поручителю письмову вимогу виконати зобов'язання. При цьому Кредитор не зобов'язаний підтверджувати яким-би то не було чином факт невиконання зобов'язання Боржником. Вимога Кредитора буде достатньою для Поручителя підставою виконати зобов'язання на суму, вказану в такій вимозі, без будь-яких застережень, умов чи вимог до Кредитора про надання додаткової інформації чи документів.

У зв'язку з порушенням Боржником своїх зобов'язань за Кредитним договором №311-КД від 19.07.2015 року, позивачем в адресу відповідача-2 було вручено лист з вимогою здійснити погашення заборгованості в строк не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання цієї вимоги погасити заборгованість ТОВ "Нововолинський олійно-жировий комбінат" перед Банком за Кредитним договором № 311-КД від 19.07.2011 станом на 28 квітня 2015р. в сумі: 51 666,67 доларів США, 159 317,48 євро, 308 909,59 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами станом на 28.04.2015; 34 333,34 дол. США, 114 882,88 євро, 243 813,69 грн. - строкової заборгованості за нарахованими процентами; 2 000 000,00 дол. США, 6 962 598,55 євро, 10 800 000,00 грн. - строкової заборгованості по сплаті основної суми кредиту.

Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, а також відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Зазначену вимогу відповідачем-2 не виконано.

Позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача-2 підлягають задоволенню у розмірі 100 000 грн.

Стосовно клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи.

Представники позивача заперечували проти заявленого клопотання, зазначили про зловживання представником відповідача-1 процесуальними правами та про намір останнього затягувати розгляд справи.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є:

1) нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу;

1-1) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи.

2) неподання витребуваних доказів;

3) необхідність витребування нових доказів;

4) залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача;

5) необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

В матеріалах справи наявне клопотання представника відповідача-1 про ознайомлення з матеріалами справи 27.07.15р, тобто до початку розгляду справи представником Відповідача 1 було здійснено ознайомлення з матеріалами справи та здійсненні відповідні копії таких матеріалів справи.

Розглянувши дане клопотання суд, на підставі ст. 20, 77 Господарського процесуального кодексу України відмовляє у відкладені розгляду справи, з огляду на те, що жодних обставин, які б зумовили неможливість відповідача-1 здійснити необхідні підготовчі дії до розгляду справи не вбачається.

Відповідачем-1 було подано зустрічну позовну заяву до ПАТ "Перший Український міжнародний банк" (позивач за первісним позовом), третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ТОВ "Модерн Бізнес" (відповідач-2 за первісним позовом) про визнання відсутнім права. Судом було повернуто відповідну заяву, про підстави повернення зазначено в ухвалі суду від 06.08.2015 року.

Стосовно клопотання відповідача-1 про витребування судом доказів, а саме: витребування у відповідача-2 документів, які підтверджують відомості про осіб, які мають право діяти від імені ТОВ "Модерн Бізнес".

Представники позивача заперечували проти задоволення даного клопотання та надали до огляду суду Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 05.08.2015 №, відповідно до якого, зазначені відомості про органи управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, а саме Гладун Сергій Григорович. Статус відомостей згідно даного Витягу є підтвердженими. Зазначений витяг долучено позивачем до матеріалів справи.

Крім того, до відзиву на позовну заяву, відповідачем-2 надано завірену копію наказу №02/08 від 05.08.2015, відповідно до якого Гладун С.Г. приступив до виконання обов'язків директора ТОВ "Модерн Бізнес" з 05.08.2015.

Враховуючи зазначене, підстав для задоволення клопотання відповідача-1 про витребування у ТОВ "Модерн Бізнес" документів не вбачається.

Стосовно клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи для забезпечення права відповідача-1 на підготовку відзиву із врахуванням нових доказів по справі.

Представники позивача заперечували проти даного клопотання, зазначаючи, що наданий обґрунтований розрахунок заборгованості не є новим, жодні із заявлених до стягнення сум не змінено, періоду нарахування пені, прострочених відсотків за користування кредитними коштами не змінено. Розширеним є виключно період з моменту надання грошових коштів відповідачу-1 та відомості щодо здійснення останнім часткового погашення заборгованості. Відомості у виписках з поточних рахунків відповідачу-1 відомі, та останній не був обмежений у вільному доступі до інформації щодо стану особистих рахунків відкритих у позивача.

Розглянувши клопотання відповідача-1 суд приходить висновку про необґрунтованість обставин на які відповідач-1 посилається у своєму клопотанні.

19 липня 2011р. між позивачем та відповідачем-1 укладено кредитний договір №311-КД (із змінами та доповненнями), відповідачем-1 здійснювалось погашення обов'язкових платежів, про що останнім не заперечувалось, крім того, 27.07.15р. представником відповідача-1 було здійснено ознайомлення з матеріалами справи, в якій міститься розрахунок заборгованості за кредитним договором (яких також долучався до копій позивних заяв надісланих позивачем відповідачам о справі), період нарахування пені, суми несплачених відсотків, як і суми наявної заборгованості у порівнянні з доданим позивачем 06.08.2015 року розрахунку є такими самими. Крім того, доказів того, що позивачем здійснювались дії які унеможливлювали доступ відповідача-1 до інформації за власними рахунками, відповідачем-1 не надано, а отже підстав для задоволення клопотання відповідача-1 не вбачається.

Ухвалою суду від 06.08.2015 року було розглянуто заяву відповідача-1 про відвід судді та відмовлено у її задоволенні.

Під час розгляду справи відповідачем-1 в усному порядку були заявлені заяви про відвід судді, про що зазначено в протоколі судового засідання. Відповідні заяви були заслухані учасниками судового засідання та відхилені судом.

Судом робилися зауваження щодо дотримання сторонами ст. 22 Господарського процесуального кодексу України в частині добросовісного користування належними їм процесуальними правами.

Стосовно клопотання відповідача-1 про витребування судом оригіналів документів, а саме: оригінал договору поруки №311-П від 27.02.2015 та вимоги позивача до відповідача-2.

Представники позивача заперечували проти задоволення такого клопотання, заявили про наявність зазначених документів, та надали суду до ознайомлення оригінал Договору поруки №311-П від 27.02.2015 року та оригінал вимоги позивача до відповідача-2 із відміткою про особисте отримання відповідачем-2. Судом оглянуто оригінал договору поруки та відмовляє у задоволенні клопотання відповідача-1.

Стосовно клопотання відповідача-1 про призначення технічної експертизи документів, в якому останній просив призначити у справі №904/6248/15 судову технічну експертизу реквізитів документів, судову технічну експертизу друкарських форм та судову технічну експертизу матеріалів документів у відношенні до договору поруки 311-П від 27.02.2015р. та вимоги позивача до відповідача 2 від 28.04.2015р. №КНО-61-05-522-1.

На розгляд експертів відповідач-1 просить суд поставити низку питань, перелік яких викладений у зазначеному клопотанні. Проведення судової експертизи відповідач-1 просить доручити Київському науково-дослідницькому інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Витрати, пов'язані з проведенням експертизи, відповідач-1 просить покласти на позивача у справі.

Представники позивача заперечували проти даного клопотання, посилаючись на необґрунтованість даного клопотання та наявності обставин, що свідчать про зловживання відповідачем-1 своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи.

Розглянувши дане клопотання суд не вбачає підстав для його задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Частиною першою статті 41 Господарського процесуального кодексу України визначено, що експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань.

Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права та згідно із правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною у Постанові пленуму від 23.03.2012 року №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Крім того, відповідач-1 клопоче про покладення витрат на проведення експертизи на позивача.

Пунктом 23 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" передбачено, що витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, в даному випадку відповідач-1.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються засобами, зокрема: поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву позивача, в якій зокрема, відповідач-2 підтверджує укладання договору поруки із позивачем та підтверджує факт отримання вимоги позивача від 28.04.2015р. №КНО-61-05-522-1.

Судом у судовому засіданні було оглянуто оригінали зазначених документів.

Також суд звертає увагу, що якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Однак, відповідачем-1 не надано належних доказів, в розумінні положень статі 34 Господарського процесуального кодексу України, які б ставили під сумнів або встановлювали взаємну суперечність факту укладання відповідного договору поруки та отримання вимоги відповідачем-2, викладені у заяві обставини носять характер припущень та мають оцінююче значення, що не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

З огляду на зазначене, суд відмовляє у задоволенні заявленого відповідачем-1 клопотання, як необґрунтованого.

Стосовно клопотання відповідача-1 про виклик посадової особи - директора ТОВ "Модерн Бізнес" Долгого О.О. та ставить ряд питань на які зазначена особа має дати пояснення, перелік яких викладений у зазначеному клопотанні.

Представники позивача заперечували проти даного клопотання.

Предметом спору по даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, а підставою - неналежне виконання відповідачем-1 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором та відповідача-2 - за договором поруки.

В матеріалах справи наявний відзив відповідача-2 з якого вбачається, що відповідач-2 не оспорює підписання договору поруки та отримання вимоги позивача.

Крім того, в матеріалах справи наявний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 05.08.2015 №, відповідно до якого, вбачаються відомості про органи управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, а саме Гладун Сергій Григорович. Статус відомостей згідно даного Витягу є підтвердженими. Таким чином, фізична особа Долгий О.О. не є посадовою особою ТОВ "Модерн Бізнес".

Разом з тим, суд, враховуючи вимоги ст. 34 Господарського процесуального кодексу України щодо належності та допустимості доказів, відмовляє в задоволенні клопотання представника відповідачів про виклик посадової особи - директора ТОВ "Модерн Бізнес" Долгого О.О. - для дачі пояснень суду при розгляді даної справи, в зв'язку з необґрунтованістю поданого клопотання та відсутністю підстав для висновку, що пояснення зазначеної посадової особи мають значення для даної справи.

Стосовно клопотання відповідача-1 про витребування судом доказів, а саме: у реєстраційній службі Чугуївського міськрайонного управління юстиції копії заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, поданої ТОВ "Ексімагроком" до реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції 19.01.2015р. за №9823449, та копію рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ТОВ "Ексімагроком" від 19.01.2015р. за №9823449.

Клопотання мотивовано тим, що вищезазначені документи є необхідними для підтвердження вжиття відповідачем-1 всіх залежних від нього заходів щодо виконання умов кредитного договору та відсутності вини у порушені зазначених зобов'язань.

Представники позивача заперечували проти даного клопотання, зазначили про його необґрунтованість та очевидні ознаки наміру відповідача-1 за будь-яких обставин перешкоджати розгляду по суті спору.

Спеціальним законом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно із положеннями статті 2 Закону про реєстрацію, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація права власності та інших речових прав, згідно ч.7 ст. 2 Закону проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав.

Ч.1 ст. 3 Закону, встановлено, що інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Згідно із статтею 4 Закону про реєстрацію, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3) інші речові права відповідно до закону;

4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

До повноважень органу державної реєстрації прав належить: проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень або відмова у їх реєстрації; забезпечення ведення Державного реєстру прав.

Державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Статтею 28 Закону визначено, що інформація про зареєстровані права та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою та загальнодоступною. Для фізичних та юридичних осіб інформація з Державного реєстру прав надається за об'єктом нерухомого майна в електронній формі через офіційний веб-сайт центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав, чи в паперовій формі шляхом подання заяви особисто або пересилання поштового відправлення органам державної реєстрації прав та нотаріусам у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, відповідач-1 не був обмежений або позбавлений можливості отримати відомості щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за ТОВ "Ексімагроком", які б підтвердили належне виконання свої зобов'язань за кредитним договором самостійно.

Враховуючи зазначене, клопотання відповідача-1 про витребування доказів відхиляється судом.

Стосовно клопотання відповідача-1 про зупинення провадження у справі №904/6248/15 у зв'язку із розглядом господарським судом міста Києва справи №910/19470/15 за позовною заявою відповідача-1 до позивача, відповідача-2 про визнання недійсним договору поруки від 27.02.2015 №311-П.

Клопотання мотивовано тим, що розгляд даної справи є неможливим до вирішення справи №910/19470/15, оскільки обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом Дніпропетровської області самостійно у справі №904/6248/15, оскільки суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи в наслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, не можливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог.

Представники позивача заперечували проти даного клопотання, зазначили про його необґрунтованість та очевидні ознаки наміру відповідача-1 за будь-яких обставин перешкоджати розгляду суті спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

В п. 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що ст. 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Згідно з п. 2.17 постанови пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" спір про визнання недійсним правочину (господарського договору) вирішується одночасно з розглядом іншим судом іншої справи, позовні вимоги в якій ґрунтуються на цьому ж правочині (зокрема, про стягнення коштів, витребування майна тощо), то наведене згідно з ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України може з урахуванням обставин конкретної справи бути підставою для зупинення провадження у такій іншій справі до закінчення розгляду справи про визнання правочину (господарського договору) недійсним.

З огляду на зміст вищенаведених правових норм, для вирішення питання про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду іншої судової справи господарському суду слід у кожному конкретному випадку з'ясовувати наступне:

- яка саме справа розглядається господарським судом, пов'язана з іншою судовою справою;

- якою обставиною обумовлена неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили рішення у іншій судовій справі.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Вказані обставини повинні бути істотними для вирішення спору по даній справі.

Отже, враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи. Сама по собі взаємопов'язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у іншій справі.

При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення. Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Щодо посилань відповідача-1 у своєму клопотанні на відсутність правомочності суду надати правову оцінку обставинам, пов'язаним із дійсністю/недійсністю договору поруки з огляду на те, що це виходить за межі предмету позову по справі №904/6248/15, суд зазначає, що відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони, а пункт 1 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачає, право господарського суду, приймаючи рішення, визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Предметом спору по справі №904/6248/15 є стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, а підставою - неналежне виконання відповідачем-1 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором та відповідача-2 - за договором поруки.

Враховуючи приписи абз. 3 ст. 17 Господарського процесуального кодексу України, а також предмет та підставу позову по справі №904/6248/15, обставини що будуть встановлені господарським судом м. Києва по справі №910/19470/15 не будуть істотними для вирішення спору по даній справі.

Крім того, Цивільний кодекс України (ст. 204 Цивільного кодексу України) встановлює презумпцію правомірності правочину, а саме - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Також суд звертає увагу, що п. 4.1.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014р. №1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" визначено, що відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Закон не забороняє укладання договору поруки на забезпечення виконання зобов'язання, яке може виникнути в майбутньому.

З урахуванням абзацу першого частини другої статті 207, частини першої статті 547 та статті 553 Цивільного кодексу України договір поруки є чинним за умови його укладення у письмовій формі та підписання кредитором і поручителем. Також відповідач-1 не позбавлений права на звернення з заявою про перегляд справи за нововиявленими обставинами, відповідно до законодавства.

Враховуючи зазначене, клопотання відповідача-1 про зупинення провадження по справі підлягає відхиленню, як необґрунтоване.

Стосовно клопотання відповідача-1 про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, а саме: Компанію "Феров Лімітед" (ідентифікаційний код: НЕ 331898, місцезнаходження: республіка Кіпр, м. Нікосія, 2035, район Строволос, вул. Ставру, буд.56 офіс 104).

Клопотання мотивовано тим, що у разі задоволення позовних вимог позивача по стягненню з відповідачів заборгованості за кредитним договором та договором поруки, таке рішення вплине на права та обов'язки Компанії "Феров Лімітед", м. Нікосія оскільки між позивачем та Компанію "Феров Лімітед", м. Нікосія 18.07.2014 укладено договір застави корпоративних прав №КЛ-КІЕ-22/1.

Представники позивача заперечували проти даного клопотання, зазначили про його необґрунтованість та очевидні ознаки наміру відповідача-1 за будь-яких обставин перешкоджати розгляду суті спору.

Представники позивача також зазначили, що ані предмет позову, а ні підстави позову не містять в собі посилання на права та обов'язки Компанії "Феров Лімітед", м. Нікосія, підставою звернення до суду є невиконання відповідачем-1 своїх зобов'язань за кредитним договором №311-КД від 19.07.2011р. укладеного між позивачем та відповідачем-1 та договору поруки №311-П від 27.02.015р. укладеного між позивачем та відповідачем-2, крім того представники позивача зауважили на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд, розглянувши клопотання відповідача-1 про залучення до участі у справі в якості третьої особи Компанії "Феров Лімітед", м. Нікосія зазначає наступне.

Згідно ст. 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду.

Отже, підставами для залучення до участі у справі осіб у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору є можливість впливу рішення господарського суду на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі щодо однієї з сторін.

Предметом спору є стягнення з відповідача-1, відповідача-2 заборгованості за кредитним договором та договором поруки у зв'язку із неналежним їх виконанням умов кредитного договору та договору поруки.

В даному випадку з поданого клопотання та з матеріалів справи не вбачається підстав для висновку про те, що рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки відповідної особи по відношенню до якої не будь зі сторін у даній справі. Та обставина, на яку вказує заявник клопотання, не утворює необхідності її участі у цій справі. За таких обставин суд, приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі третьої особи.

Стосовно усного клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи у зв'язку з закінченням робочого часу суду.

Представники позивача заперечували проти зазначеного клопотання.

Розглянувши клопотання відповідача-1 суд приходить висновку про відсутність підстав для його задоволення виходячи із наступного.

Дії відповідача-1, мають ознаки зловживання останнім процесуальними правами та скеровані на затягування розгляду справи. Упродовж судового засідання, відповідач-1 реалізовував свої процесуальні права, щодо заявлення клопотань, суть та зміст яких не мав відношення до підстав та предмету позову.

Суд зазначає, що обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

На судові органи покладено обов'язок вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.89 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Суд наголошує, що саме заявлення відповідачем-1 вищезазначених клопотань, розгляд їх судом, заслуховування думки інших сторін зумовило розгляду справи після закінчення робочого часу.

Задоволення клопотання відповідача-1 призведе до створювання судом перепон для руху справи і пасивній нездатності суду протидіяти недобросовісному використанню сторонами процесу своїх процесуальних прав.

Також, суд наголошує, що чинним законодавством не передбачено відкладення розгляду справи у зв'язку із закінченням робочого часу.

Стосовно клопотання відповідача-1 про призначення судової економічної експертизи.

Клопотання мотивовано тим, що відповідачем-1 на підставі первинних документів здійснено розрахунок суми відсотків, що належать до сплати, за користування кредитом станом на 09.07.2015, зазначений розрахунок додається до клопотання.

Також відповідач-1 зазначає, що позивачем не враховано фактів щомісячного погашення відповідачем-1 сум відсотків за користування кредитом, а також не надано виписки з банківських рахунків, які б підтверджували факти, періоди та розмір сплати відсотків за користування кредитом, а й відповідно й дати виникнення та розміру заборгованості по сплаті відсотків за кредитом. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази які б дали змогу суду чітко і однозначно встановити, чи вірно Банком розраховано суму відсотків за наданий кредит.

Таким чином, відповідач-1 вважає, що без застосування спеціальних знань експерта у галузі економічних та кредитно-фінансових операцій суд не матиме можливості перевірити правильність розрахунків позивача.

На розгляд експертів відповідач-1 просить суд поставити низку питань, перелік яких викладений у зазначеному клопотанні.

Проведення судової експертизи відповідач-1 просить доручити Київському Науково-дослідницькому інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Витрати, пов'язані з проведенням експертизи, відповідач-1 просить покласти на позивача у справі.

Представники позивача проти задоволення даного клопотання заперечували, посилаючись на необґрунтованість даного клопотання та наявності обставин, що свідчать про зловживання відповідачем 1 своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи та зазначили, що розрахунок заборгованості, наданого позивачем відповідає умовам кредитного договору та первинній документації що долучена до матеріалів справи.

Розглянувши дане клопотання суд не вбачає підстав для його задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Частиною першою статті 41 Господарського процесуального кодексу України визначено, що експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань.

Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права та згідно із правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною у Постанові пленуму від 23.03.2012р. №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Крім того, відповідач-1 клопоче про покладення витрат на проведення експертизи на позивача.

Пунктом 23 Постанови пленуму ВГС України від 23.03.2012р. №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" передбачено, що витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, в даному випадку відповідач-1.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються засобами, зокрема: письмовими доказами.

Так, через канцелярію господарського суду Дніпропетровської області позивачем було долучено до матеріалів справи оригінали виписок по рахунку відповідача-1, завірених копій меморіальних ордерів про видачу грошових коштів, обґрунтований розрахунок заборгованості за кредитним договором з якими було здійснено ознайомлення представником відповідача 1.

У своєму клопотанні, відповідач-1 зазначає про здійснення контррозрахунку на підставі первинних документів.

Такі документи до зазначеного клопотання відповідачем-1 не долучені, до матеріалів справи не надавались.

Також суд звертає увагу, що якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Однак, відповідачем-1 не надано належних доказів, в розумінні положень статі 34 Господарського процесуального кодексу України, які б ставили під сумнів або встановлювали взаємну суперечність наданих розрахунків позивача та відповідача-1, викладені у заяві обставини носять характер припущень, що не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Поданий розрахунок відповідача-1 не відповідає дійсним умовам кредитного договору щодо нарахування відсотків за кредитом, що безпосередньо вбачається з таких умов, а також суперечить даним первинних документів наданих позивачем, що за таких обставин є необґрунтованим, та таким, що не має свого підтвердження.

При цьому, суд не приймає як належний розрахунок суми відсотків наданий відповідачем 1, оскільки відповідачем-1 у розрахунку не зазначено формул за якими здійснювались розрахунку, відсутні посилання на умови кредитного договору, а також первинну документацію на підставі якої здійснено розрахунок. Для здійснення розрахунку суми боргу за договором, в якому чітко визначені відсотки та санкції за порушення умов, можливо без фахівців, на чому наполягає відповідач-1.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відхилення заявленого відповідачем-1 клопотання, як необґрунтованого.

Стосовно клопотання відповідача-1 про колегіальний розгляд справи.

Клопотання мотивоване складністю даної справи як за змістом так і за об'ємом доказів та обставин. Представник відповідача 1 зазначає, що у такій категорії справ встановленню підлягають значний обсяг обставин, як причини виникнення спору, зміст та умови усіх укладених договорів, докази сторін, сума зобов'язань, правильність їх розрахунків тощо.

Частиною 1статті 4-6 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Отже, склад суду, який розглядає справу, залежить від категорії та складності справи.

Предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, відповідно до умов якого одна сторона взяла на себе зобов'язання надати грошові кошти, а друга їх повернути та сплатити передбачені цим договором нараховані відсотки та за наявністю - пені та інших нарахувань на умовах та в терміни, передбачені цим договором.

Суд не вбачає, що дана справа за своєю категорією і складністю, є складною та потребує колегіального розгляду.

Таким чином, виходячи з викладеного, підстави для задоволення клопотання відповідача про колегіальний розгляд справи відсутні.

Пунктом 2 ч.1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно абз.3 п.4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну.

Враховуючи викладене, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів у загальному розмірі 73 080,00 грн. порівну, солідарно з боржника товариства з обмеженою відповідальністю "Нововолинський олійно-жировий комбінат" та окремо з поручителя товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн бізнес".

Керуючись статтями 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Нововолинський олійно-жировий комбінат" (ідентифікаційний код 31674199, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Межигірська, 25, приміщення 169, офіс 1) та солідарно в межах суми 100 000,00 грн. з товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн Бізнес" (ідентифікаційний код 39223909, місцезнаходження: 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Калинова, буд. 25-27) на користь публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (ідентифікаційний код 14282829, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, будинок 4) заборгованість за Кредитним договором №311-КД від 19.07.2011р. станом на 09.07.2015р. включно, а саме прострочену заборгованість за основною сумою кредиту, наданого в доларах США, в розмірі 2 000 000,00 доларів США (два мільйони доларів США 00 центів), прострочену заборгованість за основною сумою кредиту, наданого в євро, в розмірі 6 962 598,55 євро (шість мільйонів дев'ятсот шістдесят дві тисячі п'ятсот дев'яносто вісім євро 55 євроцентів), прострочену заборгованість за основною сумою кредиту, наданого в гривні, в розмірі 10 800 000,00 гривень (десять мільйонів вісімсот тисяч гривень 00 копійок), прострочену заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, наданим в доларах США, в сумі 142 777,78 доларів США (сто сорок дві тисячі сімсот сімдесят сім доларів США 78 центів), прострочену заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, наданим в євро, в сумі 464 801,50 євро (чотириста шістдесят чотири тисячі вісімсот один євро 50 євроцентів), прострочену заборгованість за нарахованими процентами за користування Кредитом, наданим в гривні, в сумі 1 092 723,28 гривні (один мільйон дев'яносто дві тисячі сімсот двадцять три гривні 28 копійок), пеню за порушення строків повернення основної суми кредиту всього в сумі 711 198,05 гривень (сімсот одинадцять тисяч сто дев'яносто вісім гривень 05 копійок), пеню за порушення строків сплати нарахованих процентів за користування кредитом всього в сумі 1 328 739,99 гривень (один мільйон триста двадцять вісім тисяч сімсот тридцять дев'ять гривень 99 копійок).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Нововолинський олійно-жировий комбінат" (ідентифікаційний код 31674199, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Межигірська, 25, приміщення 169, офіс 1) на користь публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (ідентифікаційний код 14282829, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, будинок 4) 36 540,00 грн. (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок гривень 00 коп.) судового збору.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн Бізнес" (ідентифікаційний код 39223909, місцезнаходження: 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Калинова, буд. 25-27) на користь публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (ідентифікаційний код 14282829, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, будинок 4) 36 540,00 грн. (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок гривень 00 коп.) судового збору.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.08.2015 року.

Суддя Е.М. Бондарєв