За позовом Комунального підприємства "Водоканал"
до Публічного акціонерного товариство "Таскомбанк"
про стягнення 6 955,26 грн.
Суддя Андреїшина І.О.
Представники учасників судового процесу не викликались
На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Комунального підприємства "Водоканал" до Публічного акціонерного товариство "Таскомбанк" про стягнення 6 955,26 грн., у зв'язку з порушення відповідачем зобов'язань за договором № 1848/1 від 01.12.2010 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації.
Зокрема, позивача зобов'язано надати суду установчі документи, свідоцтво про державну реєстрацію (перереєстрацію) юридичної особи та довідку з органу статистики або витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про знаходження в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивача та відповідача на дату винесення даної ухвали (оригінали для огляду, належним чином засвідчені копії до матеріалів справи); власне письмове підтвердження того, що у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет із тих же підстав, а також немає рішення цих органів з такого спору; оригінали доданих до позовної заяви документів; належні докази у підтвердження права провідного юрисконсульта І.П. Лавринця підписувати позовну заяву (вих. № 5281 від 20.05.2015 р.) для залучення до матеріалів справи; письмові пояснення щодо причин, які унеможливлюють надання, витребуваних доказів, якщо такі є.
При цьому, позивача попереджено, що у разі ненадання господарському суду без поважних причин витребуваних судом документів або нез'явлення його представника у судове засідання, позов відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України може бути залишений без розгляду.
Наказом Голови Господарського суду міста Києва № 240-К від 02.07.2015, у зв'язку зі зміною прізвища, судді Гавриловській І.О. було змінено запис у трудовій книжці про прізвище на Андреїшина.
У судовому засіданні 15.07.2015 представник позивача повідомив суду, що наразі не готовий виконати вимоги ухвали.
Представник відповідача надав суду письмовий відзив на позовну заяву,який залучено до матеріалів справи.
У судовому засіданні 15.07.2015 оголошено перерву до 29.07.2015 о 11:50 для витребування у позивача належних доказів у підтвердження права провідного юрисконсульта І.П. Лавринця підписувати позовну заяву (вих. № 5281 від 20.05.2015 р.) для залучення до матеріалів справи.
Через відділ діловодства суду 29.07.2015 від позивача надійшли заперечення на відзив, які залучено до матеріалів справи, та клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю прийняти участь у даній справі, оскільки буде присутнім у судових засіданнях у Вищому господарському суду України.
Представник позивача у призначене судове засідання 29.07.2015 не з'явився, вимог ухвали суду не виконав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином.
Представник відповідача заперечив проти задоволення клопотання позивача про відкладення розгляду справи.
Розглянувши дане клопотання, суд його відхилив з тих підстав, що нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі, тому неможливість одного з представників відповідача бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника судового процесу на участь у судовому засіданні його іншого представника. Також позивачем не виконано вимог ухвал суду у даній справі, оскільки він міг подати витребувані судом документи через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва, як він це зробив, подавши клопотання про відкладення розгляду цієї справи.
Однак позивач наданими йому процесуальними правами не скористався, у зв'язку з чим це клопотання визнано судом необґрунтованим та було відхилено.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.
Відповідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України до судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.
Відповідно до ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування
З наведеного випливає, що чинним законодавством України на позивача покладено обов'язок доказування наявності обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та подання суду відповідних доказів, необхідних для всебічного розгляду справи.
Пунктом 5 статті 81 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.
Суд наголосив на тому, що встановити фактичні обставини справи з відповідною достовірністю у суду не вбачається підстав, оскільки позивачем не надано того обсягу відповідних відомостей та доказів на їх підтвердження, які в порядку ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України необхідні для правильного та всебічного розгляду спору.
Також, позивачем, не надано суду оригіналів документів, доданих до позовної заяви, у зв'язку з чим неможливо з достатньою ймовірністю встановити наявність чи відсутність обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог.
Більше того, позивачем двічі не виконано вимог ухвали суду, в частині надання суду належних доказів у підтвердження права провідного юрисконсульта І.П. Лавринця підписувати позовну заяву (вих. № 5281 від 20.05.2015 р.) для залучення до матеріалів справи.
Між тим, жодних заяв про неможливість подати витребувані судом документи, клопотань, в тому числі про витребування доказів в порядку ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, від позивача не надходило, об'єктивних причин, що перешкоджали виконанню вимог суду, позивачем не наведено.
Зазначені докази входять до предмету доказування у даній справі та відповідно до ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України необхідні для повного та всебічного розгляду спору.
Згідно з п. 2.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 Господарського процесуального кодексу України.
Суд дійшов висновку про те, що неявка представника позивача в судове засідання перешкоджає з'ясуванню судом всіх обставин справи, всебічному та об'єктивному розгляду справи та прийняттю правильного і обґрунтованого рішення в межах встановлених процесуальних строків.
Крім того, у зв'язку з ненаданням позивачем доказів у підтвердження повноважень І.П. Лавринця підписувати позовну заяву станом на день звернення з даним позовом, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про те, що позовну заяву підписано не уповноваженою особою.
Враховуючи вищевикладене, суд визнав причини неподання позивачем витребуваних відомостей неповажними, та наголосив також на тому, що встановити фактичні обставини справи з відповідною достовірністю у суду немає підстав, оскільки позивачем не надано того обсягу відповідних доказів та пояснень, які в порядку ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України необхідні для правильного та всебічного розгляду спору, зокрема доказів у підтвердження повноважень І.П. Лавринця підписувати позовну заяву станом на день звернення з даним позовом, а оскільки вищезазначені обставини перешкоджають вирішенню спору, Господарський суд міста Києва був змушений залишити позов Комунального підприємства "Водоканал" до Публічного акціонерного товариство "Таскомбанк" про стягнення 6 955,26 грн. без розгляду відповідно до п. 5. ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.
Тож з викладеного вбачається грубе ухилення Комунального підприємства "Водоканал" від вчинення покладених господарським судом дій, що призвело до затримання процесу судового провадження.
Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.
Згідно із ст. 4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.
Згідно із ст. 4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.
Відповідно до п. 3 Інформаційного листа № 01-08/140 від 15.03.2010 р. Вищого господарського суду України "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, може розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами.
Відповідні дії або бездіяльність з урахуванням конкретних обставин справи можуть тягти за собою, зокрема, такі наслідки, як винесення у встановленому порядку окремих ухвал (ст.90 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з п. 3.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції"(далі -Постанова) неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, має розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами. Відповідні дії або бездіяльність з урахуванням конкретних обставин справи можуть тягти за собою, зокрема, такі наслідки: стягнення штрафу з винної сторони в доход державного бюджету України (пункт 5 статті 83 ГПК); винесення у встановленому порядку окремих ухвал (стаття 90 ГПК).
Подібна практика, спрямована на умисне затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.
Відтак, у будь-яких випадках зловживання процесуальними правами господарським судам належить реагувати на відповідні порушення у спосіб, передбачений статтею 90 Господарського процесуального кодексу України, - шляхом винесення окремих ухвал, а за наявності підстав також і надіслання повідомлень органам внутрішніх справ чи прокуратури.
За висновками суду, бездіяльність Комунального підприємства "Водоканал" порушує норми ст. 124 Конституції України, ст. 4-5 Господарського процесуального кодексу України, та створює перешкоди суду у здійсненні правосуддя.
Відповідно до ст. 90 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.
Як зазначив Вищий господарський суд України у вказаній вище Постанові
(п. 5.13), у будь-яких випадках зловживання сторонами та іншими учасниками судового процесу своїми процесуальними правами всупереч обов'язкові добросовісно користуватися ними господарським судам належить реагувати на відповідні порушення у спосіб, передбачений статтею 90 ГПК, - шляхом винесення окремих ухвал, а за наявності підстав - також і надіслання повідомлень органам внутрішніх справ чи прокуратури.
Окрема ухвала надсилається відповідним підприємствам, установам, організаціям, державним та іншим органам, посадовим особам, які несуть відповідальність за ухилення від виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі.
Окрема ухвала виноситься господарським судом за наявності умов, передбачених частиною першою статті 90 ГПК - виявлення при вирішенні спору порушень законності або недоліків у діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу (далі - підприємства і організації). При цьому господарський суд не обмежений колом ні учасників судового процесу у конкретній справі, ані загалом осіб, зазначених у статті 1 ГПК.
Окрема ухвала виноситься, як правило, одночасно з рішенням зі справи. Водночас з урахуванням обставин конкретної справи (зокрема, у випадках, зазначених у підпунктах 3.12, 3.13 пункту 3 цієї постанови) суд може винести окрему ухвалу в будь-який момент часу в процесі розгляду справи.
За таких обставин, Господарський суд міста Києва виносить на адресу Комунального підприємства "Водоканал" окрему ухвалу про необхідність усунення порушень та недоліків в роботі цього підприємства та налагодження його діяльності в сфері вчасного, належного та повного виконання судових рішень (ухвал).
Крім того, суд звертає увагу, що невжиття заходів щодо окремої ухвали суду тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену статтею 185-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення України.
Відповідно до ст. 382 Кримінального кодексу України умисне невиконання особою, у тому числі, ухвали суду, що набрала законної сили, передбачає кримінальну відповідальність.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 86, 90 Господарського процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва -
1. Керівництву Комунального підприємства "Водоканал" розглянути дану окрему ухвалу та вжити заходів, що виключають надалі незабезпечення явки його представника у судове засідання без поважних причин та неподання ним витребуваних судом доказів.
2. Окрему ухвалу надіслати на адресу Комунального підприємства "Водоканал".
3. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» про результати розгляду окремої ухвали повідомте Господарський суд міста Києва в строк до 29.08.2015 року.
Суддя І.О. Андреїшина