донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

11.08.2015 справа №908/2538/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Зубченко І.В., Марченко О.А., Радіонова О.О.
за участю представників:
від позивача:не з'явився
від відповідача :не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Запорізьке регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від28.05.2015р. (повний текст підписано 02.06.2015р.)
у справі908/2538/15-г (суддя Давиденко І. В.)
за позовомПриватного підприємства «Молжитлобуд», м.Бердянськ Запорізької області
до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Запорізьке регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», м. Запоріжжя
простягнення 364000,00грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Молжитлобуд», м.Бердянськ Запорізької області, позивач, звернувся до господарського суду Запорізької області із позовною заявою до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Запорізьке регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», м. Запоріжжя про зобов'язання здійснити платіжну операцію з перерахування грошових коштів в сумі 364000,00грн. з поточного рахунку №3801 Приватного підприємства "Молжитлобуд" на рахунок №913 в Запорізькому регіональному управлінні Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».

Від позивача на підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) надійшла заява про зміну предмета позову, відповідно до якої позивач просив суд змінити предмет позову та стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії «Запорізьке регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь Приватного підприємства «Молжитлобуд» грошові кошти в розмірі 364000,00грн.

Розглянувши в судовому засіданні 06.05.2015р. зазначену заяву, господарський суд Запорізької області її задовольнив.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 28.05.2015р. (повний текст підписано 02.06.2015р.) у справі 908/2538/15-г позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії «Запорізьке регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь Приватного підприємства "Молжитлобуд" 364000,00грн. суми боргу.

Рішення суду мотивовано тим, що в порушення умов договору та норм чинного законодавства України відповідач не виконав доручення позивача №548 від 18.02.2015р. на перерахування грошових коштів на суму 421000,00грн. з рахунку №3801 на інший рахунок Приватного підприємства "Молжитлобуд", відкритий в Запорізькому регіональному відділенні Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк». У зв'язку з цим заявлена позивачем вимога визнана обґрунтованою і, відповідно, задоволена судом.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення господарського суду Запорізької області від 28.05.2015р. (повний текст підписано 02.06.2015р.) у справі 908/2538/15-г скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник посилається на те, що банк платника приймає платіжне доручення до виконання протягом тридцяти календарних днів з дати його виписки. Відповідно, позовні вимоги, які полягають у зобов'язанні списати грошові кошти за платіжним дорученням, строк виконання якого закінчився, суперечить вимогам чинного законодавства України.

Крім того, апелянт зазначає, що факт знаходження грошових коштів в достатній кількості для виконання платіжного доручення позивача не доведений та не підтверджений.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 03.07.2015р. у справі №908/2538/15-г прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 11.08.2015р. Вказана ухвала отримана сторонами завчасно, про що свідчать повідомлення з відміткою про отримання поштових відправлень з цією ухвалою.

Представник позивача в судове засідання 11.08.2015р. не з'явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Судова колегія встановила, що матеріалами справи підтверджено належне повідомлення сторін про час та місце судового розгляду, явка сторін не була визнана обов'язковою, представник відповідача не посилався на необхідність надання додаткових доказів, тому вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України складено протокол судового засідання.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

06.03.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії «Запорізьке регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - банк) та Приватним підприємством "Молжитлобуд" (далі - клієнт) укладено Договір на розрахунково-касове обслуговування №12650 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору банк відкриває клієнту поточний рахунок: №3801 в гривнях (далі - рахунки) та зобов'язується здійснювати його (їх) розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку відповідно до тарифів банку на розрахунково-касове обслуговування рахунків (далі - тарифи) в порядку і на умовах, визначених договором.

Пунктом 2.1 передбачено, що банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунків в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

Згідно з п.п.3.1.1 банк має право використовувати грошові кошти на рахунках, гарантуючи при цьому право клієнта безперешкодно розпоряджатися цими коштами. За час користування банком грошовими коштами на рахунках нараховуються та виплачуються клієнту проценти на залишок коштів на рахунках за ставкою, визначеною чинними на момент нарахування процентів тарифами.

Умовами п.п.3.2.1 сторони передбачили, що клієнт має право самостійно розпоряджатися грошовими коштами на рахунках, окрім випадків обмеження такого права, встановлених чинним законодавством України.

Згідно з п.п.3.3.6 банк зобов'язується забезпечувати збереження залишків грошових коштів на рахунках.

За приписами п.8.1 договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, і діє протягом невизначеного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.01.2015р. Приватне підприємство «Молжитлобуд» подало до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії «Запорізьке регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» платіжне доручення №516 про перерахування грошових коштів в розмірі 400000,00грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТехкомВ» з призначенням платежу: перерахування за металопластикові вироби згідно рахунку №СФ-120101 від 12.01.2015р. Докази виконання відповідачем вказаного платіжного доручення в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, 19.02.2015р. позивач надав відповідачу платіжне доручення №548 від 18.02.2015р. на перерахування грошових коштів на суму 421000,00грн. з рахунку №3801 на інший рахунок Приватного підприємства "Молжитлобуд", відкритий в Запорізькому регіональному відділенні Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк». Проте, зобов'язання банку повторно не було виконано.

Це стало причиною звернення Приватного підприємства «Молжитлобуд» з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Запорізьке регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про зобов'язання здійснити платіжну операцію з перерахування грошових коштів в сумі 364000,00грн. з поточного рахунку №3801 Приватного підприємства "Молжитлобуд" на рахунок №913 Запорізького регіонального управління Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».

Згодом від позивача надійшла заява про зміну предмета позову, відповідно до якої він просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії «Запорізьке регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь Приватного підприємства «Молжитлобуд» грошові кошти в розмірі 364000,00грн.

Частиною 4 статті 22 ГПК України визначено, що до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Зміна предмету позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, заява про зміну предмету позову була подана позивачем до початку розгляду справи по суті. У зв'язку з цим судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що зазначена заява відповідає нормам чинного законодавства України, і, отже, правомірно прийнята судом.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно з ч.1 статті 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. В частині 3 зазначеної статті вказано, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Разом з тим, пунктом 2.1 договору передбачено, що банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунків в операційний день банку і в порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватне підприємство «Молжитлобуд» надало до банку для виконання платіжне доручення №548 від 18.02.2015р. на перерахування грошових коштів у розмірі 421000,00грн. з рахунку Приватного підприємства "Молжитлобуд" на інший рахунок, відкритий в Запорізькому регіональному відділенні Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».

Зазначене платіжне доручення у визначені договором строки не було виконано банком.

Разом з тим, відповідач не заперечує факту отримання платіжного доручення позивача та факт невиконання ним цього платіжного доручення.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.525, 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 1 ст. 530 ЦК України визначено,що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 1071 ЦК України розпорядження клієнта (здійснене, в т.ч., шляхом подання до банку платіжного доручення або документу на отримання готівки) є для банку підставою для списання грошових коштів з відповідного рахунку клієнта.

Нормами ст. 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

За приписами п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001р. банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Пунктом 8.4. вищезазначеного закону передбачено, що міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

Згідно з п.п 1.12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, зазначено, що Банк (філія, відділення), який не може виконати розрахунковий документ на списання/примусове списання/стягнення коштів з рахунку клієнта банку в установлений законодавством України термін, якщо немає/недостатньо коштів на своєму кореспондентському рахунку, зобов'язаний: узяти розрахунковий документ платника/стягувача на обліковування за відповідним позабалансовим рахунком; надіслати письмове повідомлення платнику/стягувачу про невиконання його розрахункового документа із зазначенням причини: "Немає/недостатньо коштів на кореспондентському рахунку банку" (додаток 23); ужити заходів для відновлення своєї платоспроможності. Платник/стягувач, отримавши повідомлення банку, для забезпечення своїх прав щодо розрахунків може вжити заходів відповідно до законодавства України.

Відповідачем не надано підтвердження виконання платіжного доручення №548 від 18.02.2015р., як і доказів надіслання письмового повідомлення позивачу про невиконання його розрахункового документа із зазначенням причини.

На підставі вищевикладеного, господарський суд Запорізької області дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії «Запорізьке регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» 364000,00грн.

Скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що банк платника приймає платіжне доручення до виконання протягом тридцяти календарних днів з дати його виписки, і, відповідно, позовні вимоги, які полягають у зобов'язанні банку списати грошові кошти за платіжним дорученням, строк виконання якого закінчився, не підлягають задоволенню. Проте, апелянтом не прийнято до уваги той факт, що позивачем був змінений предмет спору і суд розглядав позовні вимоги, які полягають у стягненні на користь позивача 364000,00грн.

Крім того, відповідно до п.3.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р. №22, Банк платника приймає платіжне доручення до виконання протягом 30 календарних днів з дати його виписки. Як вбачається з матеріалів справи, платіжне доручення №548 від 18.02.2015р. було подане позивачем з дотриманням зазначеного строку.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач також посилається на те, що факт знаходження грошових коштів в достатній кількості для виконання платіжного доручення позивача, а також факт невиконання платіжних доручень не доведений та не підтверджений.

Проте, як встановлено судовою колегією апеляційної інстанції, позивачем надавалася виписка по особовому рахунку про суму залишку коштів. Разом з тим, відповідач не надав доказів відсутності або недостатності коштів на рахунку Приватного підприємства «Молжитлобуд» для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, апеляційна інстанція вважає, що господарський суд при винесенні оскаржуваного рішення з'ясував всі обставини справи в їх сукупності, з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

У зв'язку з цим рішення господарського суду Запорізької області від 28.05.2015р. (повний текст підписано 02.06.2015р.) у справі 908/2538/15-г підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Запорізьке регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 28.05.2015р. (повний текст підписано 02.06.2015р.) у справі 908/2538/15-г - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області 28.05.2015р. (повний текст підписано 02.06.2015р.) у справі 908/2538/15-г - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя Судді:Зубченко І.В. Марченко О.А. Радіонова О.О.

Надруковано 6 прим.: 1- позивачу; 2- відповідачу; 1 - до справи; 1 - ГСЗО; 1 - ДАГС