РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2015Справа №910/13042/15

За позовом: концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення;

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ "КУПОЛ";

про: стягнення 303.017,58 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Хмелюк А.П. - за довіреністю від 07.04.2015 № 1450/9;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У :

Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення звернувся до господарського суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ "КУПОЛ" про стягнення з останнього заборгованості в сумі 303.017,58 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав свої грошові зобов'язання перед позивачем за договором від 30.12.2011 № 25, оскільки несвоєчасно та не в повному обсязі здійснив розрахунок за надані послуги. Вказана обставина призвела до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 303.017,58 грн, з яких основна заборгованість складає 232.920,22 грн, пеня в сумі 24.929,90 грн, 3 % річних в сумі 1.288,31 грн та інфляційні втрати в сумі 43.879,15 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.05.2015 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/13042/15.

Ухвали винесені судом у даній справі надсилалися останнім відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відтак, у розумінні ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченому ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Судом при дослідженні матеріалів справи було виявлено описку в найменуванні позивача, допущену в ухвалах суду від 22.05.2015 та 15.06.2015. В ухвалах суду від 22.05.2015 та 15.06.2015 судом зазначено, що найменуванням позивача є: "концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (Київська філія)", однак, згідно матеріалів даної справи вірним найменуванням позивача є: "концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення".

З урахуванням викладеного, суд вирішив за необхідне скористатися правом, наданим ч. 1 ст. 89 ГПК України, та за власною ініціативою виправити у вступних частинах ухвал господарського суду міста Києва від 22.05.2015 та 15.06.2015 у даній справі описки, допущені в найменуванні позивача, шляхом зазначення вірного.

В судовому засіданні 29.07.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважного представника позивача по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між концерном радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (далі - виконавець/позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ "КУПОЛ" (далі - замовник/відповідач) укладено договір від 30.12.2011 № 25 про надання послуг з експлуатації телекомунікаційних мереж (далі - Договір).

Предметом Договору є надання позивачем послуг з експлуатації телекомунікаційних мереж відповідачу (п. 1.1 Договору).

Пунктом 4.3 Договору встановлено, що відповідач перераховує суму вказану в рахунку-фактурі на підставі підписаного акту виконаних робіт протягом п'яти банківських днів з дня підписання відповідного акту але не пізніше двадцятого числа місяця наступного за розрахунковим.

За несвоєчасність розрахунків за надані послуги відповідач сплачує пеню, яка обчислюється від суми заборгованості, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення (п. 5.2.2 Договору).

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, позивачем, на виконання своїх зобов'язань за Договором та на його умовах, надані відповідачу телекомунікаційні послуги на загальну суму 301.766,60 грн. Наведена фактична обставина підтверджується актами виконаних робіт (надання послуг) від 31.03.2015 № 243 на суму 94.857,32 грн, від 31.01.2015 № 11 на суму 121.116,38 грн та від 28.02.2015 № 123 на суму 85.792,90 грн. Вказані акти підписані сторонами та скріплені відбитками їх печаток (засвідчені копії вказаних актів наявні в матеріалах справи).

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення з боку відповідача його зобов'язання за Договором, відповідач оплату замовлених телекомунікаційних послуг на користь позивача здійснив частково. Наведена обставина призвела до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 232.920,22 грн.

Виходячи з копій банківських виписок, які додані позивачем до матеріалів справи, відповідач здійснив оплату наданих послуг в сумі 232.920,22 грн.

Таким чином, станом на момент вирішення судом даного спору по суті, основна заборгованість відповідача перед позивачем відсутня.

З огляду на те, що відповідачем погашено перед позивачем основну заборгованість в розмірі 232.920,22 грн, суд дійшов висновку, що провадження в частині позовної вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 232.920,22 грн підлягає припиненню в порядку, передбаченому п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, тобто з підстав відсутності предмету спору в цій частині.

Щодо решти заявлених позовних вимог, то вони підлягають задоволенню повністю, з урахуванням такого.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов'язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 24.929,90 грн, 3 % річних в сумі 1.288,31 грн та інфляційних втрат в сумі 43.879,15 грн є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню в повному обсязі, за розрахунками позивача, які, у свою чергу, перевірені і визнані судом вірними.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується і відповідача, який повинен був довести належними засобами доказування факт відсутності порушення зобов'язання.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, тому суд, керуючись ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ "КУПОЛ" в повному обсязі.

Керуючись статтями п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49 та ст. ст. 82-85, 89 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Виправити описку у вступних частинах ухвал господарського суду міста Києва від від 22.05.2015 та 15.06.2015, допущених в найменуванні позивача, шляхом зазначення вірного, яким є: "концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення".

2. Позов задовольнити частково.

3. Припинити провадження у справі № 910/13042/15 в частині стягнення з відповідача суми основної заборгованості в розмірі 232.920,22 грн.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ "КУПОЛ" (03134, м. Київ, вул. Булгакова, будинок 20; ідентифікаційний код 13676532, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (04112, м. Київ, вул. Дорогожицька, будинок 10; ідентифікаційний код 01190043, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконавчого провадження) пеню в сумі 24.929 (двадцять чотири тисячі дев'ятсот двадцять дев'ять) грн 90 коп.; 3 % річних в сумі 1.288 (одна тисяча двісті вісімдесят вісім) грн 31 коп.; інфляційні втрати в сумі 43.879 (сорок три тисячі вісімсот сімдесят дев'ять) грн. 15 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 6.060 (шість тисяч шістдесят) грн 36 коп.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10 серпня 2015 року

Суддя С.В. Балац