РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2015Справа №910/17756/15
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»

про стягнення 6 545,43 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Миайловська І.Г. (представник за довіреністю №0114-205 від 29.12.2014р.).

від відповідача: Давиденко А.І. (представник за довіреністю №34 від 02.06.2015р.).

Обставини справи:

Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (надалі також - позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (надалі також - відповідач) суми страхового відшкодування в розмірі 6 545,43 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, виплативши страхове відшкодування власнику автомобіля, пошкодженого при дорожньо-транспортній пригоді, винним у якій визнано водія іншого автомобіля, отримав, в силу приписів статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України, у межах фактичних витрат, право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Спір виник внаслідок того, що позивачем виконано свій обов'язок щодо виплати страхового відшкодування, а відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку здійснити виплату страхового відшкодування.

Відповідач надав письмовий відзив на позов відповідно до якого він заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що автомобіль «Деу» був одночасно застрахований у відповідача за полісом №АС/8301969 з д.н.з. АА 9022 ОЕ і у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах» за полісом №АС/7380946 з д.р.н. АА 3586 СТ, про що свідчить однаковий номер кузова. Таким чином, Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/8301969 є нікчемним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, їй присвоєно №910/17756/15, розгляд призначено на 04.08.2015р.

Також, судом ухвалено направити запит від 15.07.2015р. до Моторного (транспортного) страхового бюро України для отримання завіреної копії страхового полісу №АС/8301969.

24.07.2015р. до суду надійшла відповідь №7/2-28/20794 від Моторного (транспортного) страхового бюро України, яка містить інформацію, що стосується полісу №АС/8301969.

В судове засідання 04.08.2015р. представник від відповідача не з'явився, у зв'язку з чим розгляд справи було відкладено до 11.08.2015р.

В судовому засіданні було встановлено, що разом з відзивом на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про витребування у МРЕВ-12 м. Києва інформацію про реєстрацію автомобіля, а саме чи були номерні знаки АА 3586 СТ на номерні знаки АА 9022 ОЕ автомобіля зареєстровані за одним і тим же транспортним засобом марки «Daewoo Lanos» в різні періоди часу. Якщо так, то за якою особою були зареєстровані ці номерні знаки, коли відбулась перереєстрація. Який номер кузову має автомобіль марки «Daewoo Lanos» з номерним знаком АА 9022 ОЕ та з номерним знаком АА 3586 СТ.

Також у відзиві міститься клопотання про витрбування у МТСБУ інформацію щодо полісу АС/7380946.

Відповідно до ст. 38 ГПК України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази в справі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та вивчивши клопотання відповідача, суд не вбачає підстав для задоволення вказаних клопотань, оскільки підставою для звернення позивача до суду є страхування відповідачем автомобіля «Daewoo Lanos» з д.н.з. АА 9022 ОЕ за полісом №АС/8301969 а не страхування автомобіля «Daewoo Lanos» з д.н.з. АА 3586 СТ іншою страховою компанію.

Оскільки страхування автомобіля «Daewoo Lanos» відбулось в період його реєстрації за д.н.з. АА9022 ОЕ за власником Корж О.В. і ДТП відбулось саме в цей період, то суд не вважає за необхідне досліджувати питання щодо державної реєстрації автомобілю «Daewoo Lanos» за іншим власником з іншим державним номерним знаком, оскільки ДТП відбулось не на застрахованому за д.н.з. АА9022 ОЕ автомобілі.

Окрім того, відповідач у відзиві просив суд залучити до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПрАТ «СК «Інкомстрах» та на стороні позивача Корж Олександра Васильовича.

Відповідно до частини першої статті 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Вивчивши матеріали справи, а також з огляду на викладені вище обставини, суд не вбачає підстав для залучення ПрАТ «СК «Інкомстрах» та Корж Олександра Васильовича до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють вимог на предмет спору, оскільки їх права або обов'язки, під час прийняття рішення в даній справі, порушені не будуть.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 11 серпня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (страховик за Договором страхування) та Михолап Інною Геннадіївною (надалі також - страхувальник) 24 травня 2013р. було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-2850-13-00175 (далі - Договір страхування), згідно з умовами якого позивач прийняв на себе обов'язок по страхуванню автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номер АА 0210 МС (надалі також - застрахований автомобіль).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

22.06.2014р. на проспекті Ватутіна, 2-Т в м. Києві, Корж Олександр Васильович, керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер АА 9022 ОЕ, рухаючись по другорядній дорозі не дав дорогу автомобілю, що рухався по головній дорозі, чим порушив п.п. 16.11. ПДР України та допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai Accent», реєстраційний номер АА 0210 МС, під керуванням Михолап Д.М., в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Михолап Д.М. керував транспортним засобом «Hyundai Accent», реєстраційний номер АА 0210 МС на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №САК793746 та посвідчення водія №РРВ015165.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.07.2014р. та Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.08.2014р. (про виправлення описки) Корж О.В., за здійснення вказаного ДТП, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн.

Відповідно до рахунку-замовлення №ФІ-0000266 від 01.09.2014р. та рахунку замовлення №ФІ-0000108 від 18.07.2014р. ремонт автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номер АА 0210 МС, становить 8 285,43 грн.

Відповідно до складеного позивачем Страхового акту №ДККА-37901 від 09.07.2014р. та страхового акту №ДККА-37901/1 від 16.08.2014р. розрахунку до нього, розмір страхового відшкодування, який підлягає до виплати страхувальнику, становить 7 545,43 грн.

Враховуючи зазначене, позивач на виконання умов Договору страхування виплатив страхове відшкодування в сумі 7 545,43 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №16162 від 10.07.2014р. на суму в розмірі 5 466,43 грн. та №18957 від 18.08.2014р. на суму в розмірі 2 079,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 7 545,43 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування) право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Так, частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина фізичної особи Корж О.В. встановлена у судовому порядку, а відповідальність особи, яка керує транспортним засобом «Daewoo Lanos», реєстраційний номер АА 9022 ОЕ застрахована відповідачем на підставі Полісу №АС/8301969.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003р., відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу відповідно до п. 2.3 Методики - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісних транспортних засобів.

Системне тлумачення наведених вище положень чинного законодавства дає підстави вважати, що в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

Рахунками-замовленнями №ФІ-0000266 від 01.09.2014р. та №ФІ-0000108 від 18.07.2014р. підтверджується, що вартість ремонту автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номер АА 0210 МС, становить 8 285,46 грн.

Як наголошує на тому Вищий господарський суд України у своїх постановах при розгляді справ даної категорії, (постанови від 23.08.2011р. у справі №42/92, від 07.08.2012р. у справі №2/22, від 01.03.2011р. у справі №47/372) звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Як зазначалось вище, на підставі Страхових актів №ДККА-37901 від 09.07.2014р., №ДККА-37901/1 від 16.08.2014р. та розрахунків сум страхового відшкодування до них, позивач виплатив страхове відшкодування в сумі 7 545,43 грн., що підтверджується платіжним дорученням №16162 від 10.07.2014р. та №18957 від 18.08.2014р., копія якого міститься в матеріалах справи.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, до позивача перейшло право вимоги до відповідача, згідно зі ст. ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 12.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до Полісу №АС/8301969 розмір франшизи становить 1 000,00 грн., а ліміт відповідальності по майну становить 50 000,00 грн., отже, з огляду на це, з відповідача має бути стягнуто 6 545,43 грн. = 7 545,43 грн. (сума страхового відшкодування виплачена позивачем своєму страхувальнику) - 1 000,00 (франшиза відповідача).

Заперечення відповідача не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки як вже зазначалось вище, підставою для звернення позивача до суду є страхування відповідачем автомобіля «Daewoo Lanos» з д.н.з. АА 9022 ОЕ за полісом №АС/8301969.

Враховуючи те, що страхування автомобіля «Daewoo Lanos» і ДТП з ним відбулось в період його реєстрації за д.н.з. АА9022 ОЕ за власником Корж О.В., то заперечення відповідача щодо нікчемності Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/8301969 не відповідають дійсності, оскільки ДТП відбулось із застрахованим відповідачем автомобілем за д.н.з. АА9022 ОЕ, а не із застрахованим ПрАТ «СК «Інкомстрах» автомобілем «Daewoo Lanos» з державним номерним знаком АА 3586 СТ під час його реєстрації за іншим власником.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

В постанові Верховного Суду України від 07.11.2011р. у справі №3-118гс11 наголошено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: - чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; - чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; - яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. З огляду на вимоги частини першої статті 4 ГПК господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності зобов'язання перед позивачем щодо сплати суми страхового відшкодування в розмірі 6 545,43 грн.

Враховуючи все вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені в справі №910/17756/15 позовні вимоги підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування в розмірі 6 545,43 грн.

Судовий збір позивача в розмірі 1 827,00 грн., відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (, адреса: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (, адреса: 03038, м. Київ, вул. І.Федорова, 32-А) суму страхового відшкодування в розмірі 6 545,43 грн. (шість тисяч п'ятсот сорок п'ять гривень 43 копійки) та судовий збір у розмірі 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.08.2015р.

Суддя С.М. Морозов