ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2015 р. Справа №917/1133/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Новатек-Електро", вул.Адмірала Лазарєва, 59, м.Одеса, 65000

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1,39600

про стягнення 9817,14грн.

Суддя Кльопов І.Г.

Представники сторін у судове засідання не з'явилися

У судовому засіданні 04.08.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача суму основного боргу у розмірі 6320,00грн. за поставку товару згідно видаткової накладної №1287 від 18.07.2014р., 3341,31грн. - інфляційні нарахування та 155,83грн.- 3% річних.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Ухвала суду, яка направлялася відповідачу за вказаною в позові адресою, повернулася до суду з відміткою поштового відділення - за закінченням строку зберігання.

Згідно витягу про включення відповідача до ЄДР від 31.07.2015 року наданого позивачем, місцезнаходження Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - АДРЕСА_1,39600

Відповідно до 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо, господарський суд повідомляв належним чином відповідача про дату, час і місце судового розгляду, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, жодних клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, то справа розглядається без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

18 липня 2014 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 отримав від ТОВ „Новатек-Електро" обладнання для захисту електричних мереж (реле максимального струму РМТ 101) у кількості 20 шт., загальною вартістю з ПДВ 6320,00 грн.

Факт отримання та асортимент товару підтверджується видатковою накладною № 1287 від 18.07.2014р та довіреністю № 2 від 16.07.2014р.

Для оплати за товар ФОЛ ОСОБА_2 отримав від ТОЗ „Коватек-Електро" рахунок-фактуру НЭ-0001466 від 15.07.20014р., який був зобов'язаний сплатити до 25.07.2014р. (кінцева дата оплати зазначена у рахунку).

Позивач у позові посилається на те, що кошти за переданий товар ним не були отримані.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно до приписів ч. 1 ст. 179 ГК України, господарсько-договірними зобов'язаннями є майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання та негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів. За правилами ч. 1 ст. 181 ГК України, господарський договір може бути укладено як у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками, так і у спрощений спосіб: шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення цього виду договорів.

Згідно ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

В силу ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді, вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, отримав від ТОВ «НОВАТЕК-ЕЛЕКТРО» товар в асортименті, кількості та за цінами, визначеними у видатковій накладній № 1287 від 18.07.2014р Для оплати придбаного товару відповідач отримав рахунок-фактуру № НЭ-0001466 від 15.07.2014р., де зазначено, що кінцева дата оплати - 25.07.2014р, саме для отримання товару з цим рахунком відповідач виписав довіреність № 2 від 16.07.2014р.

Таким чином, позивач та відповідач вступили у договірні правовідношення, своїми діямі підтвердивши укладання договору купівлі-продажу. У зазначених вище документах відображен та погоджені сторонами всі суттєві умови договору купівлі продажу товару, зокрема, реквізити сторін, асортимент товару, його кількість, ціна та умови оплати.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатиті товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте відповідач не оплачує отриманий товар, пояснень своїх дій не надає, тому позивач направив 07.04.2015 року відповідачу письмову претензію щодо сплати заборгованості (претензія № 1 від 07.04.2015).

Згідно до п. 6 ст. 222 ГК України, претензія має бути розглянута протягом одного місяця з дня отримання, а обґрунтовані вимоги заявника одержувач претензії зобов'язаний задовольнити.

Як зазначає позивач, до цього часу відповіді на претензію позивач не отримував.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити кошти), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, за весь час прострочення.

Так, відповідачу нараховано 3341,31грн. - інфляційні нарахування та 155,83грн. - 3% річних.

Таким чином, загальна сума боргу відповідача становить 9817,14грн., у т.ч. 6320,00грн. - сума основного боргу, 3341,31грн. - інфляційні нарахування та 155,83грн.- 3% річних.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування наведеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про обгрунтвоаність позовних вимог та задовольняє їх в повному обсязі.

Судові витрати, згідно статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, адреса: 39600, АДРЕСА_2; номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1; поточний рахунок: 7343 в Полтавському ГРУ ПАТ КІ «Приватбанк», МФО: 331401) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Новатек-Електро", вул.Адмірала Лазарєва, 59, м.Одеса, 65000, ; поточний рахунок: 2801 в АБ «Південний», МФО: 328209) суму основного боргу у розмірі 6 320,00грн., втрати від інфляції у розмірі 3 341,31грн., 3% річних у розмірі 155,83грн. а також судовий збір у розмірі 1827,00грн.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.08.2015р.

Суддя Кльопов І.Г.