ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" серпня 2015 р.Справа № 916/2367/15

За позовом: Хлібодарської селищної ради

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 1 544,00 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: позивач, Хлібодарська селищна рада, звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 1 544,00 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.06.2015р. позовну заяву (вх.№2490/14) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно №916/2367/15 та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Представник позивача в судове засідання, призначена на 06.08.2015р. не з'явився, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис його уповноваженого представника на розписці про відкладення розгляду справи від 25.06.2015р.

Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, хоча про час та місце їх проведення був повідомлений належним чином.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з ст.75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані позивачем докази, суд встановив:

05 серпня 2010р. між Хлібодарською селищною радою (Замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Підрядник) було укладено договір підряду №13, згідно п.п.1.1., якого Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе зобов'язання з будівництва вуличного освітлення в с. Жовтневої революції, вул. Перемоги; вул. Леніна, Одеської області Біляївського району.

Відповідно до п.2.1. Договору, вартість робіт за цим Договором складає - 60 000,00 грн. (шістдесят тисяч грн. 00 коп.), в т.ч. ПДВ 10 000,00 грн.

Із змісту п.3.1. Договору вбачається, що Замовник протягом 3-х днів розглядає та підписує акт приймання-передачі виконаних робіт, або оформлює та передає Підряднику мотивований письмову відмову.

У відповідності до п.2.3. Договору, розрахунок за виконані роботи проводиться шляхом перерахування грошових коштів на р/р Виконавця після підписання актів приймання актів приймання виконаних робіт уповноваженими представника сторін.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що початок робіт серпень 2012 року. Закінчення робіт жовтень 2012 року. Виконання робіт повинно починатись, здійснюватись і закінчуватись у встановлені Договором строки. Строки виконання робіт можуть переглядатися при наявності обставин непередбаченої сили.

Договір вступає в силу, з моменту підписання сторонами та може бути розірваний, змінений або доповнений за взаємною згодою. Строк дії Договору: закінчення - "30" грудня 2010р. (п.7.1. Договору).

На виконання умов вищенаведеного договору відповідачем було виконані роботи на загальну суму 59 636,40 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями довідки про вартість виконаних будівельних робіт (КБ-3), акту приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в).

На виконання умов договору позивачам було повністю сплачено вартість виконаних відповідачем робіт.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що державною фінансовою інспекцією в Одеській області було здійснено ревізію Хлібодарського селищного бюджету за період з 01.12.2009р. по завершений бюджетний період 2011р., за результатами проведення якої було встановлено завищення вартості робіт на 1 544,00 грн.

З врахуванням вищенаведеного, позивач був змушений звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних правових підстав.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Частини 1, 4 ст.202 ЦК України визначають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За приписами ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов'язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст.875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом при укладанні вищенаведеного договору підряду, сторони погодили всі істотні умови цього договору, зокрема й вартість виконання робіт.

Приймаючи до уваги те, що вищенаведений договір не визнавався недійсним, у суду відсутні підстави для задоволення позову Хлібодарської селищної ради та стягнення 1 544,00 грн. надмірно сплачених грошових коштів, оскільки не зважаючи на встановлені Державною фінансовою інспекцією в Одеській області порушень, розрахунок за надані послуги було здійснено на підставі чинного договору підряду№13 від 05.08.2010р.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд відмовляє Хлібодарській селищній раді у задоволені позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові Хлібодарської селищної ради - відмовити повністю.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Повний текст рішення складено 10 серпня 2015 р.

Суддя О.В. Цісельський