РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2015№910/6097/15-г

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., при секретарі судового засідання Грабовській А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/6097/15-г

за позовом приватного підприємства "Агросила", м. Київ,

до публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", м. Київ,

про зобов'язання вчинити дії та стягнення 4 366,50 грн.,

за участю представників:

позивача - Дербеньової С.В. (довіреність від 11.03.2015 №б/н);

відповідача - не з'явився.

Приватне підприємство "Агросила" (далі - ПП "Агросила") звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - Банк) про:

зобов'язання Банка виконати платіжне доручення в іноземній валюті від 30.01.2015 №1 на суму 3 700 євро та платіжне доручення від 12.02.2015 №43 на суму 176 000 грн. шляхом перерахування вказаних коштів на поточний рахунок позивача, відкритий у філії акціонерного товариства "Укрексімбанк" в м. Києві №9596;

стягнення з Банку на користь позивача 3 871,94 грн. пені та 494,56 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.03.2015 (суддя Мудрий С.М.), залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2015, позовну заяву та додані до неї матеріали повернуто ПП "Агросила" без розгляду.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.06.2015 касаційну скаргу ПП "Агросила" задоволено; ухвалу господарського суду міста Києва від 17.03.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 скасовано; справу №910/6097/15-г передано на розгляд господарського суду міста Києва.

У зв'язку з відпусткою судді Мудрого С.М. 10.07.2015 здійснено повторний автоматичний розподіл даної справи, за результатами якого справу №910/6097/15-г передано для розгляду судді Марченко О.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.07.2015 прийнято справу до свого провадження; призначено розгляд справи на 03.08.2015.

03.08.2015 від ПП "Агросила" надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що, отримавши 17.02.2015 платіжні доручення від 30.01.2015 №1 та від 12.02.2015 №43, станом на 03.08.2015 відповідач не виконав їх, чим порушив положення цивільного та господарського законодавства України, а також статтю 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон).

У судовому засіданні 03.08.2015 представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив; вимоги ухвал суду не виконав, відзиву на позовну заяву не подав.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 13.07.2015 було надіслано відповідачу на адресу, зазначену у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що також підтверджується відміткою канцелярії на звороті такої ухвали та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 03.08.2015 без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

24.09.2007 Банком і ПП "Агросила" (клієнт) укладено договір №394 про приймання платежів (далі - Договір), за умовами якого:

- клієнт доручає, а Банк зобов'язується приймати платежі від фізичних осіб (контрагентів клієнта) на користь клієнта оплату за автомобілі та сільськогосподарську техніку (пункт 1.1 Договору);

- Банк зобов'язується приймати платежі на користь клієнта і перераховувати їх на поточний рахунок №1980 в філії Центрального Регіонального Управління Банку, МФО 300937, ідентифікаційний код 32306208 (пункт 2.1 Договору);

- Банк зобов'язується перерахувати прийняті платежі на поточний рахунок Клієнта не пізніше наступного робочого дня після дня надходження платежів (пункт 2.2 Договору);

- за порушення з вини Банку строку перерахування прийнятих платежів, передбаченого пунктом 2.2 Договору, Банк сплачує клієнту пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ), що діяла у період прострочення, від простроченої суми за кожний день прострочки (пункт 3.2 Договору);

- Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2007 (пункт 4.1 Договору);

- якщо за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії Договору жодна із сторін не заявить про припинення його дії, Договір вважається продовженим на діючих умовах на невизначений термін (пункт 4.2 Договору).

Частинами першою-третьою статті 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Згідно з частиною статті 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач, в межах наявного залишку коштів на поточному рахунку звернувся до відповідача з платіжним дорученням в іноземній валюті від 30.01.2015 №1 на суму 3 700 євро та з платіжним дорученням від 12.02.2015 №43 на суму 176 000 грн.

Вказані платіжні доручення було надіслано на адресу філії Банку (01133, м. Київ, вул. вул. Щорса, 31), що підтверджується описом вкладення та фіскальним чеком від 13.02.2015 №7460 (штрих-код 040), копії яких наявні в матеріалах справи.

При цьому, до матеріалів справи долучено роздруківку із сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», з якої вбачається, що поштове відправлення за штрих-кодом 040 було вручене адресату 17.02.2015.

Банк вказані платіжні доручення не виконав та грошові кошти у сумі 3 700 євро та 176 000 грн. не перерахував.

Разом з тим, судом встановлено, що згідно з офіційним курсом гривні щодо іноземних валют НБУ станом на 12.03.2015 (дата підписання позовної заяви) євро становить 23,14 грн.; таким чином, відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті від 30.01.2015 №1 сума для перерахунку на інший поточний рахунок позивача зазначена 3 700 євро, що в перерахунку на національну грошову одиницю гривню становить 85 618 грн.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до пункт 1.30 статті 1 Закону платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Статтею 30 Закону встановлено, що переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов'язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки.

Відповідно до пунктів 8.1 та 8.2 Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів.

Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку. Банки та їх клієнти мають право обумовлювати в договорах інші, ніж встановлені в цьому пункті, строки переказу готівки.

За порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом (пункт 8.3 Закону).

За приписами пункту 21.1 статті 21 та статті 22 Закону ініціювання переказу проводиться, зокрема, шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа. Ініціювання переказу здійснюється за платіжним дорученням.

Відповідно до пунктів 22.4, 22.7, 22.9 статті 22 Закону під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання. У разі відмови з будь-яких причин у прийнятті розрахункового документа банк має повернути його ініціатору не пізніше наступного операційного дня банку із зазначенням причини повернення. У разі недостатності на рахунку платника коштів для виконання у повному обсязі розрахункового документа стягувача на момент його надходження до банку платника цей банк здійснює часткове виконання цього розрахункового документа шляхом переказу суми коштів, що знаходиться на рахунку платника, на рахунок отримувача.

Статтею 30 Закону передбачено, що переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов'язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки.

Згідно з пунктами 2.15, 2.16 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 (далі - Інструкція), порядок повернення банком своїм клієнтам оформлених ними розрахункових документів та супровідних документів визначається в договорах банківського рахунку клієнтів. Банк, повертаючи розрахунковий документ у день його надходження, має зробити на його зворотному боці напис про причину повернення документа без виконання (з обов'язковим посиланням на статтю закону України, відповідно до якої розрахунковий документ не може бути виконано, або/та главу/пункт нормативно-правового акта Національного банку, який порушено) та зазначити дату його повернення (це засвідчується підписами відповідального виконавця і працівника, на якого покладено функції контролера, та відбитком штампа банку).

Банк має право відмовитися від виконання платіжного доручення, якщо клієнт не надав документи і відомості, що потрібні для з'ясування суті діяльності, фінансового стану, або умисно подав неправдиві відомості про себе. Банк повертає клієнту платіжне доручення без виконання і на зворотному боці платіжного доручення проставляє напис про причину його повернення (із зазначенням дати повернення та посиланням на статтю 64 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та на цей пункт), який засвідчується підписами відповідального виконавця і працівника, на якого покладено функції контролера, та відбитком штампа банку.

Пунктом 2.19 Інструкції встановлено, що розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

Позивач документально підтвердив невиконання відповідачем умов Договору та невиконання платіжних доручень.

Таким чином, оскільки Банком неналежним чином виконані умови Договору, грошові кошти за платіжними дорученнями від 30.01.2015 №1 на суму 3 700 євро (85 618 грн.) та від 12.02.2015 №43 на суму 176 000 грн. на рахунок позивача не перераховані, то позовні вимоги в частині зобов'язання Банка виконати платіжне доручення в іноземній валюті від 30.01.2015 №1 на суму 3 700 євро та платіжне доручення від 12.02.2015 №43 на суму 176 000 грн. шляхом перерахування вказаних коштів на поточний рахунок позивача, відкритий у філії акціонерного товариства "Укрексімбанк" в м. Києві №9596 підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 871,94 грн. пені та 494,56 грн. 3% річних.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до пункту 32.2 статті 32 Закону у разі порушення банком, що обслуговує отримувача, строків завершення переказу цей банк зобов'язаний сплатити отримувачу пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. В цьому випадку платник не несе відповідальності за прострочення перед отримувачем.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що за порушення з вини Банку строку перерахування прийнятих платежів, передбаченого пунктом 2.2 Договору Банк сплачує клієнту пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від простроченої суми за кожний день прострочки.

При цьому, як передбачено пунктом 2.2 Договору, Банк зобов'язується перерахувати прийняті платежі на поточний рахунок Клієнта не пізніше наступного робочого дня після дня надходження платежів.

Як було встановлено судом, платіжні доручення від 30.01.2015 №1 та від 12.02.2015 №43 було отримано відповідачем 17.02.2015, таким чином, Банк повинен був перерахувати грошові кошти на поточний рахунок позивача не пізніше 18.02.2015.

З урахуванням наведеного ПП "Агросила" встановлено такі періоди нарахування пені: з 18.02.2015 по 12.03.2015 (дата підписання позовної заяви) (сума платіжного доручення 85 618 грн.) на суму 1 267,14 грн. (за розрахунком суду 2 547,43 грн.) та з 18.02.2015 по 12.03.2015 (сума платіжного доручення 85 618 грн.) на суму 2 604,80 грн. (за розрахунком суду 5 236,60 грн.).

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що перерахунок, який здійснений судом, фактично призведе до виходу судом за межі позовних вимог; за перерахунком суду сума пені становить 7 784,03 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи наведене, у зв'язку з тим, що клопотання в порядку, передбаченому вказаним пунктом частини першої статті 83 ГПК України до позовної заяви не додано та в судовому засіданні представником позивача не подано, у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог в частині вимог про стягнення пені.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3 871,94 грн. пені за розрахунком ПП "Агросила".

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних за такі періоди: з 18.02.2015 по 12.03.2015 (сума платежу 176 000 грн.) на суму 332,71 грн. та з 18.02.2015 по 12.03.2015 (сума платежу 85 618 грн.) на суму 161,85 грн.

Так, перевіривши розрахунок позивача суми 3% річних, господарський суд міста Києва дійшов висновку, що він правильний та такий, що відповідає приписам чинного законодавства України, а тому з Банка підлягає стягненню 494,56 грн. 3% річних.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на Банк.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов'язати публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, 60; ідентифікаційний код 09807856) виконати платіжне доручення в іноземній валюті від 30.01.2015 №1 на суму 3 700 (три тисячі сімсот) євро та платіжне доручення від 12.02.2015 №43 на суму 176 000 (сто сімдесят шість тисяч) грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок приватного підприємства «Агросила» (04071, м. Київ, вул. Щекавицька, 37/48, оф.1; ідентифікаційний код 32306208), відкритого у філії акціонерного товариства «Укрексімбанк» в м. Києві у банку ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО 320649, №9596.

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, 60; ідентифікаційний код 09807856) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь приватного підприємства «Агросила» (04071, м. Київ, вул. Щекавицька, 37/48, оф.1; ідентифікаційний код 32306208): 3 871 (три тисячі вісімсот сімдесят одну) грн. 94 коп. пені; 494 (чотириста дев'яносто чотири) грн. 56 коп. 3% річних та 2 436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.08.2015.

Суддя О. Марченко