номер провадження справи 19/90/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2015 Справа № 908/3394/14

За позовом Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» (69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, 54-Б)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-АВВ» (69035, м. Запоріжжя, вул. Правди, 39, кім. 63/4)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» (69035, м. Запоріжжя, вул. Правди, 39, кім. 16; ліквідатор: 69035, м. Запоріжжя, а/с 7575)

про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності

Суддя Давиденко І.В.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області 15.09.14. звернулось Публічне акціонерне товариство «МОТОР-БАНК» з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-АВВ» про:

- звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 2-131/11 від15.12.11., який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Бугрім О.В. та зареєстрований в Реєстрі за № 4197, а саме: нежиле приміщення, літ «А-5» загальною площею 248,9 кв.м. (двісті сорок вісім цілих дев'ять десятих квадратних метрів), що знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Правди, 39 (тридцять дев'ять), приміщення 62 (шістдесят два); нежиле приміщення, літ. «А-5» загальною площею 52,9 кв.м. (п'ятдесят дві цілих дев'ять десятих квадратних метрів), що знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця, Правди, 39 (тридцять дев'ять), приміщення 63 (шістдесят три), що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-АВВ», шляхом визнання на нього права власності за Публічним акціонерним товариством «МОТОР-БАНК», в рахунок часткового, у розмірі 1864955,00 грн. (один мільйон вісімсот шістдесят чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят п'ять гривень 00 копійок), погашення заборгованості за Кредитним договором № 04/К/22/13 від 22.05.13., укладеним між Публічним акціонерним товариством «МОТОР-БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ»;

- визнання права власності за Публічним акціонерним товариством «МОТОР-БАНК» на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, літ. «А-5» загальною площею 248,9 кв.м. (двісті сорок вісім цілих дев'ять десятих квадратних метрів), що знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Правди, 39 (тридцять дев'ять), приміщення 62 (шістдесят два); нежиле приміщення, літ. «А-5» загальною площею 52,9 кв.м. (п'ятдесят дві цілих дев'ять десятих квадратних метрів), що знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця, Правди, 39 (тридцять дев'ять), приміщення 63 (шістдесят три).

Позовні вимоги мотивовані тим, що в зв'язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» умов Договору та вимог чинного законодавства України по сплаті заборгованості за кредитом, у позивача виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-АВВ» та визнання права власності на дане майно.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.09.14. порушено провадження у справі № 908/3394/14, справі присвоєно номер провадження 19/90/14, на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ», судове засідання призначено на 02.10.14. о 10-00.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.10.14. розгляд справи № 908/3394/14 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 11.11.14. о 10-30.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 11.11.14. оголошено перерву до 14.11.14. о 09-10.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.11.14. на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк вирішення спору у справі № 908/3394/14 на п'ятнадцять днів, на підставі ст. 38 Господарського процесуального кодексу України у позивача витребувано документи та в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи № 908/3394/14 відкладено на 27.11.14. о 11-00.

Від позивача через Відділ документального забезпечення господарського суду 10.11.14. надійшли письмові пояснення у справі, відповідно до яких позивач зазначає, що звернення стягнення на предмет іпотеки регулюється Законом України «Про іпотеку» та умовами іпотечного договору, а Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна та не підлягає застосуванню під час звернення стягнення на предмет іпотеки.

Від відповідача через Відділ документального забезпечення господарського суду 11.11.14. надійшов письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позовних вимог Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» та зазначає, що позивач, враховуючи фактичні обставини справи, є забезпеченим кредитором, а майновим поручителем виступає Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-АВВ». Крім того, позивачем 10.09.14. до Господарського суду Запорізької області подано заяву про визнання грошових вимог в розмірі 2229223,23 грн. до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ». Зазначені вище обставини свідчать про відмову позивача від забезпечення Іпотечного договору № 2-131/11 від 15.12.11., укладеного між сторонами, оскільки грошові вимоги до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» заявлені в повному обсязі в ліквідаційній процедурі, але виходячи зі ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вбачається, що заявлення грошових вимог забезпеченого кредитора до боржника в повному обсязі можливе лише за умови відмови від забезпечення.

Відповідно до зазначеного вище відзиву, відповідач зазначає, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що Публічне акціонерне товариство «МОТОР-БАНК» направляло вимогу про усунення порушень Товариству з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-АВВ».

Крім того, відповідач зазначає, що заборгованість у даній справі складає 2229223,23 грн., але відповідно до Іпотечного договору № 2-131/11 від 15.12.11.та експертного висновку щодо вартості переданого в іпотеку майна, вимоги позивача забезпечені повністю, оскільки вартість майна, переданого в іпотеку складає 4290000,00 грн., що більше ніж на 40% перевищує заявлені позивачем вимоги.

Від позивача через Відділ документального забезпечення господарського суду 13.11.14. надійшли письмові заперечення на відзив, відповідно до яких позивач зазначає, що Публічне акціонерне товариство «МОТОР-БАНК» не є забезпеченим кредитором у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ», оскільки іпотечний договір укладався не з боржником, і саме Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-АВВ» передав в іпотеку позивачу нерухоме майно, яке не належить боржнику. Крім того, позивач зазначає, що посилання відповідача на завищення вартості предмета іпотеки є безпідставними, оскільки позивачем надані суду належні докази дійсної ринкової вартості предмета іпотеки.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 27.11.14. задоволено клопотання відповідача та на підставі ст. 41 Господарського процесуального кодексу України судом призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Леніна, 17, оф. 361).

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 27.11.14. на підставі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України зупинено провадження у справі № 908/3394/14 до проведення Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз судової будівельно-технічної експертизи та отримання висновку експерта.

01.07.15. на адресу Господарського суду Запорізької області з експертної установи повернулись матеріали справи № 908/3394/14 з висновком № 4473-14 судової будівельно-технічної експертизи від 15.05.15., відповідно до якого встановлено, що ринкова вартість на момент проведення експертизи нежитлового приміщення № 63, загальною площею 52,9 кв.м, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Правди, 39 складає 357219,00 грн.; ринкова вартість на момент проведення експертизи нежитлового приміщення № 62, загальною площею 248,9 кв.м, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Правди, 39 складає 1807093,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.07.15. на підставі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України поновлено провадження у справі № 908/3394/14, судове засідання призначено на 23.07.15. о 15-10.

Представники сторін в судове засідання 23.07.15. не з'явились, про поважні причини неявки представник позивача не повідомив, про дату та час проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Через Відділ документального забезпечення господарського суду 20.07.15. від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку з неможливістю прибути в судове засідання повноважного представника.

Відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд відмовив у його задоволенні, в зв'язку з закінченням встановленого чинним законодавством України строку вирішення спору.

Відповідно до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.11. вбачається, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, сторони є належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи і його неявка не перешкоджає вирішенню даного спору.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 908/3394/14.

Розглянувши подані матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

Приписами ст. 6 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2. ст. 345 Господарського кодексу України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

31.05.11. між Публічним акціонерним товариством «МОТОР-БАНК» (далі - Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» (далі - Позичальник) укладено Генеральну угоду № GEN-3/11 (далі - Генеральна угода), відповідно до п. 1.1 якої встановлено, що Генеральна угода регулює загальні засади співпраці між Банком та Позичальником щодо фінансування довгострокової програми по розвитку діяльності Позичальника.

Пунктом 4.5.1 Генеральної угоди передбачено, що загальний ліміт заборгованості за Генеральною угодою: загальний розмір заборгованості Позичальника за Кредитом за цією Генеральною угодою не може перевищувати 2500000,00 грн.

22.05.13. між Публічним акціонерним товариством «МОТОР-БАНК» (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» (Позичальник) укладено Кредитний договір № 04/К/22/13 (далі - Кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 21.03.14. Кредитного договору вбачається, що відповідно до цього Договору і на умовах Кредитор надає Позичальнику грошові кошти у вигляді виключної відновлювальної кредитної лінії у розмірі 1900000,00 грн., на умовах цільового використання, забезпеченості, строковості, платності, зворотності та інших умов, викладених в цьому Договорі.

Позивач посилається на те, що заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» перед Публічним акціонерним товариством «МОТОР-БАНК» склала 2086473,79 грн., з яких: 1900000,00 грн. - заборгованість за прострочену частку кредиту, 131557,81 грн. - заборгованість за простроченими процентами; 2731,00 грн. - заборгованість за комісією; 52184,98 грн. - пені.

В якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов'язань перед Кредитором щодо повернення Кредиту, 15.12.11. між Публічним акціонерним товариством «МОТОР-БАНК» (Іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-АВВ» (Іпотекодавець) укладено Іпотечний договір № Z-131/11 (Договір іпотеки), відповідно до п. 1.1 якого передбачено, що за іпотекою за цим Договором забезпечуються всі вимоги Іпотекодержателя, що випливають з Генеральної угоди № GEN-3/11 від 31.05.11. (з усіма чинними кредитними та іншими договорами, які є невід'ємними її частинами, а також з усіма чинними додатками та додатковими угодами до Генеральної угоди, які є невід'ємними її частинами), укладеного між Іпотекодержателем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ», відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо фінансування Боржника в межах Кредитного договору з загальним лімітом, еквівалентним 25000000,00 грн., на умовах, визначених Кредитним договором, кінцевим строком погашення всієї заборгованості за Кредитним договором 30.05.16.

Предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених у Кредитному договорі зобов'язань Боржника є: нежитлове приміщення, літ. А-5, загальною площею 248,9 кв.м, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Правди, 39, прим.62 та нежитлове приміщення, літ. А-5, загальною площею 52,9 кв.м, розташованого за адресою: м. Запоріжжя. вул. Правди, 39, прим. 63 (п. 1.3 Договору іпотеки).

Позивач посилається на те, що Публічним акціонерним товариством «МОТОР-БАНК» на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-АВВ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» було надіслано листи-вимоги № 14/954 від 29.05.14. та № 14/955 від 29.05.14., відповідно до яких: позивачем запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-АВВ» в тридцяти дений термін усунути порушення основного зобов'язання за Іпотечним договором № Z-131/11, а саме погасити заборгованість перед Публічним акціонерним товариством «МОТОР-БАНК» за Кредитним договором № 04/К/22/13 від 22.05.13. в розмірі 2002072,85 грн.; також позивач вимагав від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» погасити заборгованість за Кредитним договором в розмірі 2002072,85 грн., належним чином завірена копії яких містяться в матеріалах справи.

У вказаних вище листах-вимогах вказано, що у випадку невиконання відповідачем та Боржником протягом 30 календарних днів з дня її отримання, позивач звернеться до суду з позовом про стягнення заборгованості та звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Вказані вище листи-вимоги були отримані представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-АВВ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» 02.06.14., про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи.

Матеріали справи не містять відповідей Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-АВВ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» на вказані вище листи-вимоги Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК».

Позивач вказує на те, що на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку», 22.07.14. Суб'єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю «Національна експертно-правова» проведено оцінку щодо визначення ринкової вартості Предмета іпотеки, в зв'язку з чим, загальна сума ринкової вартості предмета іпотеки складає 1864955,00 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» не сплачено заборгованість, яка виникла за Кредитним договором, чим порушено його умови та вимоги чинного законодавства України, в зв'язку з чим, позивач заявив позов до відповідача про звернення стягнення на майно відповідача, що є Предметом іпотеки та визнання за ним права власності на дане майно.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 1.2 Кредитного договору встановлено, що Позичальник зобов'язується повернути наданий Кредит, сплатити нараховані проценти, а також виконати інші зобов'язання, викладені нижче в порядку і на умовах, передбачених цим Договором.

Кредит надається строком користування до 21.05.14. (п. 2.1 Кредитного договору).

Моментом (датою) надання кредиту вважається дата перерахування грошових коштів Кредитором на Позичковий рахунок Позичальника, в сумі відповідно Кредиту (п. 2.5 Кредитного договору).

Судом встановлено, що свої зобов'язання за Договором кредиту позивачем виконано у повному обсязі, а саме, Товариству з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» на виконання умов Договору кредиту було надано грошові кошти на загальну суму 7861000,00 грн., про що свідчать меморіальні ордери, належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» в порушення умов Кредитного договору заборгованість за кредитом у встановлений Договором строк в повному обсязі не здійснив, а лише в сумі 5961000,00 грн., про що свідчать банківські виписки з рахунку позивача, внаслідок чого, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» перед позивачем за Договором кредиту становить 1900000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору встановлено, що за користування Кредитом Позичальник сплачує Кредитору проценти в розмірі 21 % річних.

Згідно з п. 3.2 Кредитного договору встановлено, що Позичальник сплачує Кредитору проценти за користування Кредитом у розмірі, зазначеному в п. 3.1 цього Договору, у валюті Кредиту. Такі проценти нараховуються щомісяця на суму фактичної заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів в поточному місяці на основі Банківського року (який складає 365 (366) днів) у валюті кредиту і підлягають сплаті з 1 по 10 число кожного місяця на рахунок, зазначений в п. 2.4 цього Договору. Протягом цього періоду сплачуються проценти за попередній місяць. Проценти за останній місяць підлягають сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за Кредитом.

Нарахування процентів здійснюється Кредитором в останній робочий день місяця. У першому періоді нарахування процентів до розрахунку включається період, що розпочинається з дати набуття чинності цим Договором і закінчується попереднім днем перед останнім робочим днем місяця, за який нараховуються проценти. У подальшому до розрахунку включається період, що розпочинається з дня нарахування процентів у попередньому місяці і закінчується попереднім днем перед останнім робочим днем місяця, за який нараховуються проценти (в останній період користування кредитними коштами - днем повного погашення заборгованості за Кредитом).

У кінці року проценти нараховуються до 31 грудня відповідного року включно.

З матеріалів справи вбачається, що нарахована сума процентів за користування Кредитом склала 131557,81 грн.

Крім того, відповідно до п. 3.4 Кредитного договору, Кредитодавцем нараховано Позичальнику комісію в розмірі 2731,00 грн.

Пунктом 3.4 Кредитного договору встановлено, що розмір плати за управління Кредитом: 0,05 % від ліміту кредиту, зазначеного в п. 1.1 цього Договору. Така комісія нараховується щомісяця у національній валюті України за курсом Національного банку України на дату нарахування і підлягає сплаті в день укладення Договору на рахунок, зазначений в п. 2.4 цього Договору.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Таким чином, з наведеного вбачається, що Позичальником умови Кредитного договору не виконані належним чином, в зв'язку з чим, у Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» виникла заборгованість перед Кредитодавцем, а саме: 1900000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 131557,81 грн. - проценти за прострочення кредитного зобов'язання, 2731,00 грн. - комісія.

В зв'язку з тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» припустилось прострочення по платежах, позивач на підставі п.п. 9.3, 9.4 Кредитного договору нарахував суму пені в розмірі 52184,98 грн.

Пунктом 9.3 Кредитного договору сторони передбачили, що за кожний день невиконання зобов'язань по сплаті Процентів та Комісії, нарахованих за користування Кредитом, Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми несплачених у встановлений термін процентів та Комісій за кожний календарний день прострочення виконання.

У випадку несвоєчасного погашення Кредиту позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від непогашеної суми заборгованості за Кредитом за кожний випадок нецільового використання (п. 9.4 Кредитного договору).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши розрахунок суми пені, суд вважає його вірним, сума пені за прострочення зобов'язання складає 52184,98 грн.

З огляду на вищевикладене, факт порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» умов, визначених змістом зобов'язання за Кредитним договором, господарський суд вважає доведеним та підтвердженим матеріалами справи.

Таким чином, загальна сума заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» перед Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК», складає 2086473,79 грн., а саме: 1900000,00 грн. - заборгованості за кредитом, 131557,81 грн. - заборгованості за процентами, 2731,00 грн. - комісії, 52184,98 грн. - пені.

Пунктом 14.1 Договору кредиту встановлено, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін, а припиняє чинність по закінченню строку, зазначеного в п. 2.1 цього Договору, але в будь-якому разі не раніше повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Таким чином, з наведеного вбачається, що термін дії Договору не сплив, на час виконання зобов'язань діяв та діє, в зв'язку з неповним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» своїх зобов'язань.

Слід зазначити, що постановою Господарського суду Запорізької області від 07.08.14. у справі 908/2559/14 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» визнано банкрутом.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 19.03.15. у справі № 908/2559/14 постанову Господарського суду Запорізької області від 07.08.14. у справі 908/2559/14 скасовано. Провадження у даній справі припинено.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.06.15. у справі 908/2559/14 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 19.03.15. у справі № 908/2559/14 залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Кредитного договору, 15.12.11. між Публічним акціонерним товариством «МОТОР-БАНК» (Іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-АВВ» (Іпотекодавець) укладено Іпотечний договір № Z-131/11 (Договір іпотеки).

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору передбачено, що за іпотекою за цим Договором забезпечуються всі вимоги Іпотекодержателя, що випливають з Генеральної угоди № GEN-3/11 від 31.05.11. (з усіма чинними кредитними та іншими договорами, які є невід'ємними її частинами, а також з усіма чинними додатками та додатковими угодами до Генеральної угоди, які є невід'ємними її частинами), укладеного між Іпотекодержателем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ», відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо фінансування Боржника в межах Кредитного договору з загальним лімітом, еквівалентним 25000000,00 грн., на умовах, визначених Кредитним договором, кінцевим строком погашення всієї заборгованості за Кредитним договором 30.05.16.

Предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених у Кредитному договорі зобов'язань Боржника є: нежитлове приміщення, літ. А-5, загальною площею 248,9 кв.м, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Правди, 39, прим.62 та нежитлове приміщення, літ. А-5, загальною площею 52,9 кв.м, розташованого за адресою: м. Запоріжжя. вул. Правди, 39, прим. 63 (п. 1.3 Договору іпотеки).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Основним зобов'язанням, відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», є зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

Пунктом 2.1.4 Іпотечного договору передбачено, що Іпотекодержатель має право в разі невиконання Боржником Кредитного договору та/або Іпотекодавцем умов цього Договору, одержати задоволення своїх вимог за рахунок Предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця.

Відповідно до п. 2.1.5 Іпотечного договору встановлено, що Іпотекодержатель має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити в повному обсязі вимоги, що випливають з Кредитного договору на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, неустойку, пеню та будь-яке збільшення суми заборгованості Боржника за умовами Кредитного договору, Цивільного кодексу України; витрати, пов'язані з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і звернення стягнення на Предмет іпотеки; витрати на утримання, збереження Предмета іпотеки та страхування Предмета іпотеки, а також інші збитки, завдані порушенням основного зобов'язання чи умов цього Договору.

Приписами п. 2.11 Іпотечного договору вказано, що Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого іпотекою за цим Договором, а якщо вимога не буде задоволена, достроково звернути стягнення на Предмет іпотеки, в порядку, передбаченому п.п. 2.1.14, 2.1 цього Договору, в разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання Боржником Кредитного договору (у тому числі й щодо сплати будь-яких платежів, які повинні здійснюватись відповідно до Кредитного договору).

Пунктом 5.1 Іпотечного договору визначено, що в разі невиконання або неналежного виконання Боржником умов Кредитного договору та/або порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання Боржником своїх зобов'язань за Кредитним договором, а у разі їх невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з п. 5.2 Іпотечного договору встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в п. 5.3 цього Договору, або будь-яким іншим чином, відповідно до законодавства України, чинного на дату звернення стягнення, за вибором Іпотекодержателя.

Пунктом 5.3 Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення потекодержателем на предмет іпотеки, що не є державним майном та задоволення вимог може здійснюватись у будь-який спосіб, на вибір Іпотекодержателем, зокрема, Іпотекодержатель набуває у власність та реєструє за собою Предмет іпотеки, при цьому повідомляє про це Іпотекодавця, шляхом направлення йому повідомлення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки за Іпотекодержателем не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованої дати звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває Предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки Предмета іпотеки, суб'єктом оціночної діяльності. Укладанням цього Договору Іпотекодавець беззастережно засвідчує, що він надає Іпотекодержателю згоду на перехід права власності на Предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання иісї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-АВВ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» було надіслано листи-вимоги № 14/954 від 29.05.14. та № 14/955 від 29.05.14., відповідно до яких: позивачем запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-АВВ» в тридцятидений термін усунути порушення основного зобов'язання за Іпотечним договором № Z-131/11, а саме погасити заборгованість перед Публічним акціонерним товариством «МОТОР-БАНК» за Кредитним договором № 04/К/22/13 від 22.05.13. в розмірі 2002072,85 грн.; також позивач вимагав від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» погасити заборгованість за Кредитним договором в розмірі 2002072,85 грн., належним чином завірена копії яких містяться в матеріалах справи.

Вказані вище листи-вимоги були отримані представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-АВВ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» 02.06.14., про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи

Матеріали справи не містять відповідей Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-АВВ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» на вказані вище листи-вимоги Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК».

Таким чином, з наведеного вище вбачається, що позивачем були дотриманні вимоги ст. 35 Закону України «Про іпотеку» щодо направлення повідомлення про порушення основного зобов'язання та іпотечного договору.

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбчено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. До особи, яка на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, включеного до іпотечного договору, набула право власності на предмет іпотеки (об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного будівництва та майнові права на них), розміщений на земельній ділянці, яка перебуває в оренді іпотекодавця, переходить право оренди на таку земельну ділянку, а зазначений договір про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, включене до іпотечного договору, є документом, що посвідчує перехід права оренди земельної ділянки до нового власника предмета іпотеки і заміну особи орендаря у договорі оренди землі та підлягає державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Верховний Суд України в постановах від 26 грудня 2011 р. у справі № 3-139гс11/33/14; від 11 грудня 2013 р. у справі № 6-124цс13 висловив позицію, що якщо в договорі про задоволення вимог Іпотекодержателя або у відповідному застереженні в Іпотечному договорі передбачений такий спосіб звернення стягнення, як набуття права власності на предмет іпотеки, Іпотекодержатель на підставі ст. 16 Цивільного кодексу України має право вимагати застосування його судом.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Верховний суд України в Аналізі судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, вказав, що вирішуючи зазначені питання, суди повинні виходити з того, що ціна предмета іпотеки встановлюється в самому договорі - відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону № 898-ІV вартість предмета іпотеки визначається за згодою між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Початкова ціна предмета іпотеки не береться до уваги судом у разі заявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на нього, оскільки згідно із ч. 3 ст. 37 Закону № 898-ІV Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Відповідно до висновку Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз судової будівельно-технічної експертизи та отримання висновку експерта з висновку № 4473-14 судової будівельно-технічної експертизи від 15.05.15. вбачається, що ринкова вартість на момент проведення експертизи нежитлового приміщення № 63, загальною площею 52,9 кв.м, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Правди, 39 складає 357219,00 грн.; ринкова вартість на момент проведення експертизи нежитлового приміщення № 62, загальною площею 248,9 кв.м, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Правди, 39 складає 1807093,00 грн., загальна вартість зазначеного майна складає 2164312,00 грн.

Оскільки вказаний вище висновок на момент розгляду справи являється чинним, суд приймає його до уваги та вважає належним доказом на підтвердження вартості предмета іпотеки.

У той же час, у позовних вимогах Банк просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості у розмірі 2086473,79 грн. за ціною 1864955,00 грн., такі вимоги позивачем під час розгляду даної справи не уточнювались та не змінювались.

Таким чином, суд не погоджується з вимогами позивача щодо звернення стягнення на майно за ціною 1864955,00 грн., оскільки документально підтверджується вартість такого майна у розмірі 2164312,00 грн., в зв'язку з чим суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, про звернення стягнення на майно за ціною 2164312,00 грн.

Верховний Суд України в постановах від 26 грудня 2011 р. у справі № 3-139гс11/33/14; від 11 грудня 2013 р. у справі № 6-124цс13 висловив позицію, що якщо в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або у відповідному застереженні в іпотечному договорі передбачений такий спосіб звернення стягнення, як набуття права власності на предмет іпотеки, іпотекодержатель на підставі ст. 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.

Відповідно до приписів ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-АВВ» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» не виконали покладені на них зобов'язання за Кредитним договором та Договором іпотеки, позивач на підставі ст. 589 Цивільного кодексу України та положень Договору іпотеки отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 2-131/11 від 15.12.11., а саме: нежиле приміщення, літ «А-5» загальною площею 248,9 кв.м. (двісті сорок вісім цілих дев'ять десятих квадратних метрів), що знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Правди, 39 (тридцять дев'ять), приміщення 62 (шістдесят два); нежиле приміщення, літ. «А-5» загальною площею 52,9 кв.м. (п'ятдесят дві цілих дев'ять десятих квадратних метрів), що знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця, Правди, 39 (тридцять дев'ять), приміщення 63 (шістдесят три), що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-АВВ», шляхом визнання на нього права власності за Публічним акціонерним товариством «МОТОР-БАНК», в рахунок погашення заборгованості в розмірі 1864955,00 грн. за Кредитним договором № 04/К/22/13 від 22.05.13., укладеним між Публічним акціонерним товариством «МОТОР-БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ» підлягає задоволенню частково.

Щодо вимоги позивача про визнання права власності за Публічним акціонерним товариством «МОТОР-БАНК» на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення, літ. «А-5» загальною площею 248,9 кв.м. (двісті сорок вісім цілих дев'ять десятих квадратних метрів), що знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Правди, 39 (тридцять дев'ять), приміщення 62 (шістдесят два); нежитлове приміщення, літ. «А-5» загальною площею 52,9 кв.м. (п'ятдесят дві цілих дев'ять десятих квадратних метрів), що знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця, Правди, 39 (тридцять дев'ять), приміщення 63 (шістдесят три) не підлягає задоволенню, оскільки позивачем належними засобами доказування не обґрунтовано дану вимогу про визнання права власності на спірне майно, на яке звернено стягнення за Іпотечним договором, шляхом визнання на нього права власності.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів виконання зобов'язання за Договором іпотеки відповідачем до матеріалів справи не долучено.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» задовольнити частково.

2. Звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № Z-131/11 від 15.12.11., який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Бугрім О.В. та зареєстрований в Реєстрі за № 4197, а саме: нежиле приміщення, літ «А-5» загальною площею 248,9 кв.м (двісті сорок вісім цілих дев'ять десятих квадратних метрів), що знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Правди, 39 (тридцять дев'ять), приміщення 62 (шістдесят два) та нежиле приміщення, літ. «А-5» загальною площею 52,9 кв.м. (п'ятдесят дві цілих дев'ять десятих квадратних метрів), що знаходиться за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця, Правди, 39 (тридцять дев'ять), приміщення 63 (шістдесят три), що належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-АВВ» (69035, м. Запоріжжя, вул. Правди, 39, кім. 63/4, код ЄДРПОУ 3327945), шляхом визнання на нього права власності за Публічним акціонерним товариством «МОТОР-БАНК» (69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, 54-Б, ), в рахунок погашення заборгованості в розмірі 2086473 (два мільйони вісімдесят шість тисяч чотириста сімдесят три) грн. 79 коп. за Кредитним договором № 04/К/22/13 від 22.05.13., укладеним між Публічним акціонерним товариством «МОТОР-БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО-ВВ».

3. В задоволенні позовних вимог щодо звернення стягнення на вказане майно за ціною 1864955,00 грн. - відмовити.

4. В іншій частині позову - відмовити.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР-АВВ» (69035, м. Запоріжжя, вул. Правди, 39, кім. 63/4, код ЄДРПОУ 3327945) на користь Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» (69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, 54-Б, ) 37299 (тридцять сім тисяч двісті дев'яносто дев'ять) грн. 10 коп. - судового збору.

6. Після вступу рішення в законну силу видати накази.

7. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 31.07.15.

Суддя І.В. Давиденко