ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2015 р. Справа № 909/498/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

ОСОБА_1

при секретарі Зошій М.Р.

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Водотеплосервіс", м.Калуш, Івано-Франківська область, № 715 від 18.06.2015 року

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 09.06.2015 року

у справі № 909/498/15

за позовом: Калуського міжрайонного прокурора, м. Калуш, в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" в особі Виробничої філії Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" "Калуська теплоелектроцентраль", м. Калуш, Івано-Франківська область,

до відповідача: Комунального підприємства "Водотеплосервіс", м.Калуш, Івано-Франківська область,

про: стягнення заборгованості в сумі 7 975 407, 37 грн.

За участю представників сторін:

від прокуратури: не зявився;

від позивача: ОСОБА_2- представник на підставі довіреності №31 від 04.11.2014 року;

від відповідача: не зявився;

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 09.06.2015 р. (суддя Шкіндер П.А.) позов Калуського міжрайонного прокурора, м. Калуш, в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" в особі Виробничої філії Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" "Калуська теплоелектроцентраль" до Комунального підприємства "Водотеплосервіс", про стягнення заборгованості в сумі 7 975 407, 37 грн.- задоволено частково. Вирішено стягнути з Комунального підприємства "Водотеплосервіс" на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" заборгованість за теплову енергію для населення в сумі 7410140,87грн. (сім мільйонів чотириста десять тисяч сто сорок грн. 87коп.). Також стягнути з Комунального підприємства "Водотеплосервіс" в доход державного бюджету - судовий збір в розмірі 159508,15грн. В решті позову в частині стягнення з Комунального підприємства "Водотеплосервіс" - 565266,50 грн. провадження припинено.

Не погоджуючись з рішення господарського суду Івано-Франківської області від 09.06.2015 р. у справі № 909/498/15, відповідач Комунальне підприємство "Водотеплосервіс" подав апеляційну скаргу.

Зокрема, у поданій апеляційній скарзі, апелянт посилається на безпідставність мотивів позивача про те, що заборгованість відповідача унеможливлює його розрахунки із постачальниками, оскільки на 2014 2015 р. позивач не закупляв газ у ДК «Газ України». Вважає відсутніми підстави для звернення прокурора із цим позовом.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 09.06.2015 р. у справі № 909/498/15 та залишити позов без розгляду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2015р. справу № 909/498/15 призначено судді-доповідачу ОСОБА_3 та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Марку Р.І. та Желіку М.Б..

Згідно розпорядження голови Львівського апеляційного господарського суду від 20.07.2015 року, у звязку із перебуванням у відпустці судді Желіка М.Б., внесено зміни у склад судової колегії по справі № 909/498/15, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя Костів Т.С., судді Марко Р.І. та Мирутенко О.Л..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 20.07.2015 р., подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 11.08.2015 р..

Згідно розпорядження голови Львівського апеляційного господарського суду від 11.08.2015 року, у звязку із перебуванням судді Мирутенка О.Л. у відпустці, внесено зміни у склад судової колегії по справі № 909/498/15, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя Костів Т.С., судді Марко Р.І. та Бойко С.М..

Представнику розяснено його права та обовязки згідно ст.22 ГПК України.

В судове засідання 11.08.2015 року представник позивача- Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго""Калуська теплоелектроцентраль" зявився, проти апеляційної скарги заперечив в повному обсязі з підстав наведених у поданому письмовому відзиві на неї (вих. № 44/33-100-1152 від 07.08.2015 року).

Представник Міністерства енергетики та вугільної промисловості України в судове засідання не зявився, проте через канцелярію суду подав письмове заперечення на апеляційну скаргу. (вих. № 17/1677 від 05.08.2015 року, вх. № 01-04/4943/15 від 10.08.2015 року).

Представник апелянта в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив.

Згідно із п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Окрім того, враховуючи вищенаведене а також те, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обовязковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті та з метою забезпечення дотримання вимог законодавства в частині додержання процесуальних строків відповідно до вимог ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

як правильно встановив суд першої інстанції, 03.11.2014 р. між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії № 339, згідно із п. 1.1. якого продавець зобовязується в опалювальний період 2014-2015 р.р. продавати (передавати) покупцю теплову енергію з теплофікаційною водою, яка виробляється виробничо-структурним підрозділом - виробничою філією державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" "Калуська теплоелектроцентраль" продавця, в потрібних покупцю обсягах відповідно до умов даного договору, а покупець зобовязується купляти (приймати) теплову енергію в потрібних йому обсягах відповідно до умов даного договору та температурного графіку 105 С -70 С із зрізкою на 95 С подачі теплоносія на замірну дільницю на межі розподілу з ВФ ДПЗД Укрінтеренерго Калуська ТЕЦ при розрахунковій температурі зовнішнього повітря - 20 С (опалювальний сезон 2014-2015р.р), що є невідємною частиною даного договору (додаток №1, надалі - температурний графік), та своєчасно і в повному обсязі оплачувати її вартість згідно з умовами даного договору та виконувати інші умови, передбачені даним договором.

Пунктом 4.1. встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць, в якому здійснюється поставка теплової енергії. Оплата за теплову енергію здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Перерахування коштів, що надходять як поточна плата за теплову енергію від усіх категорій споживачів, здійснюється уповноваженим банком на спеціальні рахунки згідно з реєстром нормативів перерахування коштів відповідно до вимог чинного законодавства. Остаточний розрахунок за фактично відпущену продавцем теплову енергію та використану для підживлення тепломережі деаеровану, технічну воду виконується на підставі акту приймання-передачі обсягів теплової енергії та використану для підживлення тепломережі деаеровану, технічну воду, складеного за формою, визначеною Додатком 5 до даного договору; оплата здійснюється покупцем до 9 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 6.1.1. Договору покупець зобовязується, своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлену теплову енергію за використану для підживлення тепломережі деаеровану, технічну (промислову) воду.

Суд першої інстанції підставно встановив, що позивач свої обовязки виконував належно, що підтверджується актами приймання-передачі обсягів теплової енергії, довідками розподілу теплової енергії КП Водотеплосервіс по категоріям споживачів: населення, бюджетні установи, інші споживачі, рахунками на оплату. Всього за лютий-квітень 2015року відповідачем було отримано теплової енергії на загальну суму 10471048,41грн.. Однак, скаржник виконав свої обовязки лише частково, сплативши на дату подання позовної заяви лише 7975407,37грн.. При цьому, у відзиві скаржник визнав заборгованість за теплову енергію в сумі 7516515,54 грн.. Після порушення провадження по справі, 22.05.2015 р. відповідач здійснив часткове погашення заборгованості платіжним дорученням № 339 на загальну суму 565266,50 грн., у звязку із чим суд першої інстанції підставно припинив провадження у справі в цій частині.

Згідно з ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Заборгованість відповідача перед позивачем за отриману теплову енергію в сумі 7410140,80 грн., на час прийняття рішення не сплачена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи.

Покликання скаржника на походження придбаного газу, яке не впливає на стан розрахунків позивача з ДК «Газ України» не заслуговує на увагу як таке, що не має правового значення, оскільки не звільняє покупця від обовязку оплати придбаного товару. Не заслуговує на увагу також посилання скаржника на відсутність підстав представництва прокурором інтересів держави, адже прокурор самостійно визначає підстави свого представництва.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Відповідач додаткових доказів не подав і суду апеляційної інстанції, не обґрунтовував неможливості подання таких доказів суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Однак, у встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування або зміни судового рішення не були доведені суду належними доказами.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 09.06.2015 р. у справі № 909/498/15 слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Водотеплосервіс", м.Калуш, Івано-Франківська область, № 715 від 18.06.2015 року - залишити без задоволення, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 09.06.2015 р. у справі № 909/498/15 без змін.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

3.Матеріали справи скерувати до господарського суду Івано-Франкіської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 17.08.2015 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Бойко С.М.