донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

05.08.2015 справа №905/336/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: суддівТатенко В.М. Ломовцева Н.В., Попков Д.О.
За участю представників сторін:

від позивача:Шипілов А.Ю. - за довіреністю
від відповідача:Не з'явився
розглянувши апеляційну скаргуПриватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», м. Маріуполь
на рішення господарського судуДонецької області
від01.07.2015р.
у справі№ 905/336/15(суддя: І.А. Бойко)
за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Літмашімпекс», с. Яковлівка
до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», м. Маріуполь
простягнення 6' 071' 907,14 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Літмашімпекс» (далі - «Позивач») звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» (далі - «Відповідач») 6`071`907,14 грн., з яких 5`309`009,72 грн. заборгованості, 743`261,36 грн. індексу інфляції, 19`636,03 грн. три проценти річних та 73`080,00 грн. судового збору.

Рішенням господарського суду Донецької області від 01.07.2015 року у справі № 905/336/15 позов був задоволений у повному обсязі.

Стягнуто з Відповідача на користь Позивча заборгованість у розмірі 5309009,72 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 19636,06 грн., інфляційних витрат у розмірі 743261,36 грн., судовий збір у розмірі 73080,00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 01.07.2015 року у справі № 905/336/15 в частині задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Літмашімпекс», с. Яковлівка до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», м. Маріуполь про стягнення суми основного боргу в сумі 32 947,20 грн. та прийняти в цій частині нове рішення по справі, яким відмовити у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Літмашімпекс», с. Яковлівка до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», м. Маріуполь в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 32 947,20 грн.

Заявник апеляційної скарги вважає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, висновки, покладені в основу рішення від 01.07.2015 року не відповідають обставинам справи, у зв'язку з чим, Відповідач вважає зазначене рішення не законним і таким, що підлягає частковому скасуванню.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Літмашімпекс», с. Яковлівка надало суду відзив на апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», м. Маріуполь. В судовому засіданні, представник Позивача підтримав доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу та просить суд, апеляційну скаргу Відповідача на рішення господарського суду Донецької області від 01.07.2015 року у справі № 905/336/15 залишити без задоволення, вказане рішення - без змін.

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, поважність причин не явки суду не повідомив.

Враховуючи ті обставини, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представника Відповідача.

Відповідно до статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України фіксацію судового процесу було здійснено технічними засобами та складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним законним, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

23.08.2012р. між Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія «Літмашімпекс» (Постачальник) та Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" (Покупець) був укладений договір №217АЄСсн (надалі - Договір), відповідно до якого постачальник поставляє та передає у власність покупця, а покупець приймає та оплачує товар на умовах та в порядку, визначеному цим договором, згідно специфікації №1, яка є невід'ємною частиною цього договору (п.1.1. Договору).

Відповідно до п. 4.1. договору постачання товару здійснюється на умовах СРТ («Інкотермс» в редакції 2000 р.), усі транспортні витрати виплачує Постачальник.

Умовами п.4.2. договору Постачальник повинен представити Покупцю до начала приймання Товару (партії Товару), но не пізніше 36-ти годин з моменту відвантаження оригінали наступних документів:

- товарно-транспортну накладну;

- сертифікат або паспорт якості Поставщика або виробника (у випадку, якщо Постачальник не є виробником) - 1 екземпляр на партію Товару;

- оригінал рахунку-фактури - 1 екземпляр на партію Товару;

- видаткову накладну;

- податкову накладну.

Згідно п. 5.3. договору форма розрахунку здійснюється протягом 20 календарних днів з дня поставки товару.

Сторонами підписана Специфікація №1 до договору поставки №217АЄСсн від 23.08.2012р., відповідно до якої узгодили найменування, кількість та ціну продукції.

З огляду на правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем, судом першої інстанції правомірно було встановлено, що між сторонами виникли зобов'язальні відносини, на підставі укладеного договору купівлі-продажу у спрощений спосіб, як це передбачено ч.1 ст.181 ГК України, і цей договір є підставою для виникнення у його сторін майно-господарських зобов'язань.

Згідно з ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Як вже зазначалося раніше, між сторонами відбулась угода купівлі-продажу, про що свідчать відповідні видаткові накладні на поставлену продукцію, які підписані сторонами, копії документів містяться в матеріалах справи: №РН-0000037 від 07.02.2014р., №РН-0000028 від 03.02.2014р., №РН-0000047 від 18.02.2014р., №РН-0000045 від 18.02.2014р., №РН-0000042 від 14.02.2014р., №РН-0000039 від 11.02.2014р., №РН-0000052 від 21.02.2014р., №РН-0000099 від 10.04.2014р., №РН-0000093 від 04.04.2014р., №РН-0000114 від 18.04.2014р., №РН-0000098 від 10.04.2014р., №РН-0000143 від 27.05.2014р., №РН-0000161 від 12.06.2014р., №РН-0000202 від 17.07.2014р., №РН-0000234 від 11.08.2014р., №РН-0000008 від 23.08.2012р., №РН-0000017 від 31.08.2012р., №РН-0000020 від 03.09.2012р., №РН-0000037 від 07.02.2014р., №РН-0000030 від 13.09.2012р., №РН-0000040 від 24.09.2012р., №РН-0000054 від 04.10.2012р., №РН-0000064 від 11.10.2012р., №РН-0000081 від 24.10.2012р., №РН-0000089 від 05.11.2012р., №РН-0000096 від 13.11.2012р., №РН-0000109 від 29.11.2012р., №РН-0000114 від 05.12.2012р., №РН-0000120 від 17.12.2012р., №РН-0000002 від 02.01.2013р., №РН-0000001 від 02.01.2013р., №РН-0000002 від 02.01.2013р., №РН-0000004 від 14.01.2013р., №РН-0000015 від 25.01.2013р., №РН-0000022 від 04.02.2013р., №РН-0000028 від 14.01.2013р., №РН-0000036 від 21.02.2013р., №РН-0000033 від 19.02.2013р., №РН-0000055 від 13.03.2013р., №РН-0000066 від 28.03.2013р., №РН-0000061 від 22.03.2013р., №РН-0000081 від 12.04.2013р., №РН-0000100 від 25.04.2013р., №РН-0000095 від 23.04.2013р., №РН-0000094 від 23.04.2013р., №РН-0000113 від 17.05.2013р., №РН-0000133 від 30.05.2013р., №РН-0000120 від 23.05.2013р., №РН-0000141 від 11.06.2013р., №РН-0000134 від 03.06.2013р., №РН-0000151 від 20.06.2013р., №РН-0000154 від 26.06.2013р., №РН-0000166 від 05.07.2013р., №РН-0000181 від 15.07.2013р., №РН-0000191 від 22.07.2013р., №РН-0000187 від 18.07.2013р., №РН-0000197 від 24.07.2013р., №РН-0000212 від 02.07.2013р., №РН-0000203 від 29.07.2013р., №РН-0000219 від 08.08.2013р., №РН-0000218 від 08.08.2013р., №РН-0000241 від 21.08.2013р., №РН-0000232 від 15.08.2013р., №РН-0000256 від 02.09.2013р., №РН-0000272 від 11.09.2013р., №РН-0000265 від 06.09.2013р., №РН-0000264 від 05.09.2013р., №РН-0000278 від 19.09.2013р., №РН-0000275 від 13.09.2013р., №РН-0000283 від 24.09.2013р., №РН-0000290 від 01.10.2013р., №РН-0000290 від 01.10.2013р., №РН-0000299 від 07.10.2013р., №РН-0000312 від 17.10.2013р., №РН-0000309 від 15.10.2013р., №РН-0000324 від 29.10.2013р., №РН-0000320 від 24.10.2013р., №РН-0000316 від 22.10.2013р., №РН-0000331 від 04.11.2013р., №РН-0000347 від 19.11.2013р., №РН-0000342 від 13.11.2013р., №РН-0000360 від 02.12.2013р., №РН-0000375 від 12.12.2013р., №РН-0000377 від 12.12.2013р., №РН-0000020 від 27.01.2014р., №РН-0000017 від 23.01.2014р., №РН-0000014 від 21.01.2014р. на загальну суму 5309009,72 грн.

Відповідно до ч. 2, ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі продажу може бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовується загальні положення про купівлю-породаж, якщо інше не впливає із змісту або характеру цих прав.

За ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Укладання господарських договорів, у відповідності з п. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, допускається у спрощений спосіб, шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а підпис шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем в силу ст. ст. 202, 655, 656 Цивільного кодексу України та ст. 181 Господарського кодексу України виникли зобов'язальні відносини, на підставі укладеного у спрощений спосіб договору купівлі-продажу, що підтверджується видатковими накладними (копії документів містяться в матеріалах справи).

Відповідно до ч. 1,2, ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець ( постачальник ), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 688 ЦК України на покупця покладено обов'язок повідомити продавця про порушення договірних зобов'язань щодо кількості, асортименту, якості, комплектності товару в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Відповідач не надав суду жодних доказів незгоди щодо належності виконання позивачем прийнятих на себе згідно Договору зобов'язань, не надано доказів відмови від цього товару та прийняття його у встановленому порядку, місцевий суд правомірно дійшов висновку, що свої зобов'язання позивач виконав у відповідності з умовами Договору.

Відповідно до ч.1, ст.. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Крім того, відповідно до ч. 2, ст.. 625 ГПК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора забовьязанний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В порушення умов договору, вимог зазначених статей Цивільного та Господарського кодексів України відповідач поставлену продукцію оплатив не в повному обсязі.

Загальна сума заборгованості становить 5' 309' 009,72 грн.

Відповідач існуючий борг в сумі 5' 309' 009,72 грн. не погасив, тому зазначена сума підлягає стягненню з останнього на користь позивача.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлені вимоги про 3% річних у розмірі 19' 636,06 грн., інфляційні нарахування у розмірі 743' 261,36 грн. відповідно до приписів ст. 625 Цивільного кодексу України.

Донецький апеляційний господарський суд не приймає до уваги заперечення скаржника, викладені в апеляційній скарзі, оскільки вони спростовуються вищевикладеним та наявними в матеріалах справи доказами.

Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи місцевим господарським судом допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст.ст. 103, 104 ГПК України, як підстави для скасування рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати за подання апеляційної скарги відносяться на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», м. Маріуполь - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 01.07.2015 року у справі № 905/336/15- залишити без змін.

Головуючий суддя: В.М. Татенко

Судді: Н.В. Ломовцева

Д.О. Попков

Надруковано примірників:

1-позивачу

1-відповідачу

1-у справу

1-ДАГС