донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

14.07.2015 справа №922/1974/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:Марченко О.А. Радіонова О.О. , Татенко В.М. Алексєєв С.С., дов. №27 від 01.01.2015 р. Лисак Т.Г. дов. №ББУ/СА288/ББ/14 від 10.12.2014 р.
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит" м. Свердловськ
на рішення господарського суду Харківської області
від02 червня 2015 р. (повний текст підписано 08.06.2015р.)
у справі№ 922/1974/15 (суддя Хотенець П.В.)
за позовом доДержавного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" м. Дніпропетровськ Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит", м. Свердловськ

простягнення 16785,00 грн.
ВСТАНОВИВ :

Державне підприємство "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" (далі - "Позивач") звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит" (далі - Відповідач) 16785,00 грн. штрафу за неправильно зазначену у залізничній накладній №51692796 масу вантажу, відправленого зі станції Довжанська Донецької залізниці на станцію призначення Ігрень Придніпровської залізниці, вагон № 56346125, вантаж - антрацит (у вологому стані).

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.06.15 р. у справі №922/1974/15 позовні вимоги були задоволені у повному обсязі.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням господарського суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 02.06.15 р. у справі № 922/1974/15 скасувати повністю і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Зокрема, скаржник вважає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції порушено норми процесуального та матеріального права, не в повній мірі з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні не відповідають фактичним обставинам справи. Також Відповідач посилається на те, що недостача вантажу виникла внаслідок суттєво перевищеного терміну доставки вантажу залізницею.

Сторони були належним чином повідомлені про час, місце та день розгляду справи.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечує та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Скаржник підтримав доводи апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розглядуцих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції. Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає рішення господарського суду Харківської області винесеним с дотриманням встановлених до нього вимог, відтак - законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено та судом встановлено, що 27 липня 2014 року Відповідач із станції Довжанська Донецької залізниці на станцію призначення Ігрень Придніпровської залізниці відвантажив на адресу ПАО "ДТЕК Дніпроенерго" ДТЕК Придніпровська ТЕС за накладною № 51692796 8 вагонів з вантажем - антрацит (вологий), загальною масою 553000 кг, зокрема у вагоні № 56346125 - 69000 кг, тара 21800 кг.

При прибутті вагону на станцію Ігрень Придніпровської залізниці, на підставі ст.52 Статуту залізниць України, за заявкою одержувача № 462 залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні № 56346125 не відповідає масі, вказаній Відповідачем у накладній. Контрольне переважування вагону №56346125 проводилося на 150-тонних вагонних вагах, тобто таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення, про що було складено комерційний акт РА № 004068/339 від 08.10.2014 р. З паспорту ваг вбачається, що станом на момент складення даного комерційного акту, вони були придатні для використання та пройшли держповірку.

Комерційним актом РА № 004068/339 від 08.10.2014 р. зафіксовано : різницю у дійсній вазі та зазначеній Відповідачем в накладній № 51692796 у вагоні № 56346125 : по накладній маса нетто - 69000 кг, а фактично виявилось брутто - 87950 кг, тара з документа - 21800 кг, нетто - 66150 кг, різниця проти накладної в сторону зменшення складає 2850 кг; навантаження у вагоні рівномірне, нижче бортів на 30-40 см, без природніх скосів та заглиблень; вантаж ущільнений вирівнювачем з повздовжніми смугами, маркування не порушено; люки, двері закриті, течі вантажу не було; відсутній вантаж міг поміститися у вагоні. Комерційний акт підписаний належними особами.

На підставі ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу Позивачем Відповідачу нарахований штраф у розмірі 16785 грн., із розрахунку : 3357 грн. (провізна плата) х 5.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Аналогічний припис містить ст. 909 Цивільного кодексу України.

Як зазначено в ст. 6 глави 1 Статуту залізниць України (далі - "Статут"), накладна- це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем.Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статут визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст.5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1 розділу 4 "Правил оформлення перевізних документів", затверджених Наказом Міністерства транспорту України 24.11.2000 р. за № 863/5084 (далі - Правила № 863/5084 від 24.11.2000 р.), а також ст. 23 Статуту передбаченого, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2 , графи "Масавантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюється вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 " Правила приймання вантажів до перевезення", затверджених Наказом Міністерства транспорту України 24.11.2000 р. за №644, визначається відправником.

Відповідно до додатку № 3 "Правил оформлення перевізних документів" визначено, що "маса вантажу визначена відправником" заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Вказується маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом).

Згідно з п. 11 " Правил приймання вантажів до перевезення" , затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. за № 644, у разі зважування вантажів на вагонних вагах відправник у разі потреби провадить дозування вантажу (довантаження або часткове вивантаження). Для цього він повинен безпосередньо біля вагонних ваг організувати дозувальний майданчик, забезпечити його необхідним інвентарем, а при відправленні масових вантажів (вугілля, руди, цементу тощо) - додатковими механізмами для виконання дозувальних операцій в процесі зважування. Тобто відповідач мав можливість і зобов'язаний був запобігти подібних порушень і провадити чітке зважування та вказувати у перевізних документах вірну інформацію стосовно маси вантажу.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п 2.3 "Правил оформлення перевізних документів", затверджених Наказом Міністерства транспорту України 24.11.2000 р. за № 863/5084, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника (Кудріна І.О.).

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Як зазначено в ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, таких обставин : а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Тобто, згідно ціє статті, комерційний акт є підставою для накладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу.

Статтею 24 Статуту передбачено, що вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно з п.5.5 розділу 5 "Правил оформлення перевізних документів", затвердженого Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. за № 644 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 р. за № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно з ст. 122 Статуту.

Відповідно до Роз'яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 р. в редакції від 29.09.2008 р. № 04-5/225 у застосуванні статті 118 Статуту залізниць слід мати на увазі, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених у цій статті порушень, встановлених залізницею як на станції призначення або під час перевезення, так і на станції відправлення після пред'явлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Відповідно до п. 27 "Правил видачі вантажів", затвердженого Наказом міністерства транспорту України від 21.11.2000 р.за №644, вантаж вважається доставленим без втрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норм природньої втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких внаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах для вантажів, які здані до перевезення у вологому стані.

З огляду на вищезазначене максимальна природна втрата ваги могла б становити 1380 кг, із розрахунку 69000х 0,02 = 1380 кг. З даних, зазначених у комерційному акті РА № 04068/339, нестача ваги вантажу складає 2850 кг, що є значно більше, ніж максимально можлива природна втрата.

Таким чином доводи апелянта щодо зменшення ваги вантажу внаслідок перевищення строків його доставки є безпідставними, оскільки як зазначалося вище, в даному випадку максимально можлива природна втрата ваги вантажу могла становити 1380 кг, незалежно від терміну його перевезення.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

За таких обставин колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає обґрунтованим висновок місцевого суду щодо правомірності вимог Позивача про стягнення з Відповідача суми штрафу за неправильне зазначення відомостей у залізничній накладній.

Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав стверджувати, що під час розгляду справи місцевим господарським судом допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. ст. 103, 104 Господарського процесуального кодексу України як підстави для скасування рішення, колегія суддів Донецького апеляційного суду вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Що ж до твердження скаржника про неповне з'ясування господарським судом Харківської області обставин, що мають значення для справи, а саме матеріального положення Відповідача, останнє колегією суддів до уваги не приймається з огляду на наступне.

Відповідно до ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки (до якого віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 223 Господарського кодексу України також встановлює, що у разі якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу надає суду право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Тобто, суд на свій розсуд та у відповідності до норм чинного законодавства України має право зменшити розмір неустойки (штрафу, пені).

Як свідчать матеріали справи, Відповідач не звертався до суду першої інстанції з заявою щодо зменшення розміру неустойки (штрафу), у зв'язку з чим твердження скаржника в апеляційній скарзі щодо неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та невірного застосування норм чинного законодавства судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги по справі.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит", - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 02.06.15 р. у справі №922/1974/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

У судовому засіданні 14.07.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови підписано 17.07.2015 р.

Головуючий Марченко О.А.

Судді: Татенко В.М.

Радіонова О.О.