РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2015 Справа №910/12817/15

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Марченко С.П., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Фінростбанк"

до Публічного акціонерного товариства "Грін Банк"

про стягнення 218 095,98 грн.

за участю представників:

від позивача:Баранов О.В. - представник за довіреністю № 47 від 20.07.2015 р.;
від відповідача:Різник В.С.- представник за довіреністю № 249 від 02.04.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство "Фінростбанк" з позовом до Публічного акціонерного товариства "Грін Банк" про стягнення 218 095,98 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач порушив умови договору оренди майна з послідуючим викупом № 03/09/2 від 03.09.2014 р. в частині повернення об'єкту оренди, внаслідок чого позивач поніс збитки у вказаній сумі.

У позові Публічне акціонерне товариство "Фінростбанк", посилаючись на ст.ст. 224, 225 ГК України, просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Грін Банк" збитки у вигляді вартості майна у сумі 218 095,98 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник позивача проти позову заперечив, зазначив, що ПАТ "Грін Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних та в ньому розпочато процедуру ліквідації, а тому підстав для задоволення заявлених до стягнення збитків у сумі 218 095,98 грн. немає.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 03.09.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Фінростбанк" (орендодавець) та Публічним акціонерним товариством "Грін Банк" (орендар) був укладений договір оренди майна з послідуючим викупом № 03/09/2 (договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору орендодавець передає орендарю, а орендар приймає в платне, тимчасове користування на умовах оренди, з правом викупу майно, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Листопадова, 1, прим. 60, перелік якого наведено в акті прийому-передачі майна в оренду.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що перелік орендованого майна, яке передається в оренду, його кількість, вартість та комплектність визначаються у акті приймання-передачі.

Відповідно до пункту 3.1 договору строк оренди становить 3 місяці з дня передачі орендованого майна орендарю, який розпочинається з дати підписання акту прийому-передачі майна.

Розмір орендної плати за місяць становить 500,00 грн., яка сплачується щомісячно до 10 числа, наступного місяця за звітним на підставі рахунку, виставленого орендодавцем (п.п. 4.1, 4.2 договору).

Відповідно до п.п. 12.2, 9.2 договір діє до 03.12.2014 р., проте дія договору припиняється, зокрема, внаслідок дострокового його припинення на вимогу однієї із сторін.

У додатку № 1 до договору оренди сторони передбачили перелік майна, що передається відповідачу, та визначили його вартість у розмірі 218 095,98 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.09.2014 р. позивач передав відповідачу майно, яке передбачено додатком № 1 до договору та знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Листопадова, прим. 60.

У подальшому, 31.10.2014 р. між Публічним акціонерним товариством "Фінростбанк" (орендодавець) та Публічним акціонерним товариством "Грін Банк" (орендар) був укладений додатковий договір до договору оренди, яким сторони з 31.10.2014 р. розірвали договір оренди № 03/09/2 від 03.09.2014 р., проте відповідач орендоване майно позивачу не повернув.

23.12.2014 р. ПАТ "Фінростбанк" звернулося до відповідача з вимогою № 2382 щодо повернення останнім орендованого майна, у відповідь на що 22.01.2014 р. ПАТ "Грін Банк" листом № 103 направило позивачу акт приймання-передачі разом з додатком № 1 для його подальшого підписання позивачем, який останнім підписаний не був.

У свою чергу 28.01.2015 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою № 708 в якій зазначив, що у зв'язку з несвоєчасним поверненням орендованого майна внаслідок розірвання договору оренди, майно вважається втраченим, а тому відповідач повинен відшкодувати його вартість у сумі 218 095,98 грн.

25.02.2015 р. відповідач відмовив позивачу у відшкодуванні вартості майна та повідомив, що орендоване майно підлягає поверненню, у зв'язку з чим направлявся відповідний акт приймання-передачі.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки вважає, що неповернте орендоване майно відповідачем втрачене, а тому останній має відшкодувати позивачу його вартість у вигляді понесених збитків у сумі 218 095,98 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода)

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Підставою для настання господарсько-правової відповідальності, передбаченої ст. 224 ГК України, є правопорушення, що включає в себе необхідні елементи: збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки, причинний зв'язок між ними, вину. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Встановивши фактичні обставини у справі та дослідивши подані докази, суд прийшов до висновку, що в діях відповідача відсутній склад господарського правопорушення, оскільки орендоване майно не було повернуте ПАТ "Фінростбанк" не з вини відповідача, та причинного зв'язку між діями останнього та неповерненням об'єкту оренди немає, також відсутні і збитки, на які вказує позивач. Так, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували втрату (нестачу) або пошкодження орендованого майна.

Отже, позивачем не доведено наявність завданих позивачу збитків у сумі 218 095,98 грн. у вигляді неповернутого орендованого майна, а тому позовні вимоги ПАТ "Фінростбанк" задоволенню не підлягають.

Крім того, судом встановлено, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) 25.09.2014 р. прийнято рішення № 98 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у відповідача. Тимчасову адміністрацію в банку запроваджено строком на 3 місяці з 25.09.2014 р. по 25.12.2014 р., яка у подальшому була продовжена до 24.01.2015 р.

Постановою Правління Національного банку України від 22.01.2015 р. № 40 було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації відповідача, в зв'язку з чим виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 23.01.2015 р. № 14 про початок здійснення процедури ліквідації відповідача, та призначено уповноважену особу фонду на ліквідацію.

Відтак, станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду у відповідача було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації.

Процедура введення тимчасової адміністрації, ліквідації, формування реєстру акцептованих вимог кредиторів регулюється спеціальним законом - Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ст. 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав та припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Статтею 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Частиною 2 ст. 49 вказаного Закону України визначено порядок здійснення уповноваженою особою Фонду заходів щодо підготовки задоволення вимог кредиторів, якою передбачено, зокрема, складання реєстру акцептованих вимог кредиторів для затвердження виконавчою дирекцією Фонду.

У відповідності до ч. 3 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Як встановлено судом, 29.01.2015 р. у газеті "Голос України" № 15 (6019) була оприлюднена інформація щодо відкликання банківської ліцензії ПАТ "Грін Банк", тобто з укладеної дати протягом 30 днів позивач мав можливість звернутись з грошовими вимогами до ПАТ "Грін Банк", тобто до 28.02.2014 р.

З матеріалів справи вбачається, що 27.02.2015 р. ПАТ "Фінростбанк" звернувся до відповідача про включення його кредитором з грошовими вимогами у розмірі 218 095,98 грн. у межах 30 - денного строку, встановленого ч. 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Проте, вказані вимоги позивачем розглянуті не були, у зв'язку з чим позивач не позбавлений можливості оскаржити дії (бездіяльність) уповноваженої особи Фонду.

На підставі викладеного та з урахуванням норм чинного законодавства, вимоги позивача мають розглядатись у порядку, визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у правовідносинах, які стосуються процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно з ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Відповідно до п. 4.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору якщо позов залишено без задоволення - судовий збір не стягується та відноситься за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 32 - 35, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Фінростбанк" до Публічного акціонерного товариства "Грін Банк" про стягнення 218 095,98 грн.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 10 серпня 2015 року.

Повний текст рішення буде підписано 17 серпня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя К.І. Головіна