КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2015 р. Справа№ 910/9602/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Зубець Л.П.

Шевченка Е.О.

при секретарі Царук І.О.

Представники сторін:

позивача: Луцький Я.І. - представник за довіреністю;

відповідача:Русскіна О.В. - представник за довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта - Банк"

на рішення господарського суду міста Києва від 05.06.2015

у справі № 910/9602/15 (головуючий суддя: Мельник В.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Рокитнянський цукровий завод"

до Публічного акціонерного товариства "Дельта - Банк"

про зобов'язання повернути 500 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.06.2015 у справі № 910/9602/15, позов задоволено, зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" повернути Публічному акціонерному товариству "Рокитнянський цукровий завод" грошові кошти у розмірі 500 000 (п'ятсот тисяч) грн., які були помилково перераховані згідно платіжного доручення № 419 від 07.11.2014р.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Публічне акціонерне товариство "Дельта - Банк" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права, оскільки судом не враховано те, що у АТ "Дельта Банк" введено тимчасову адміністрацію і тому вимоги про повернення коштів повинні задовольнятись в порядку, встановленому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта - Банк" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Ткаченка Б.О., Шевченка Е.О.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2015р., у зв'язку з перебуванням суддів Ткаченка Б.О. та Шевченка Е.О. у відпустці сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/9602/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Агрикова О.В., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 10.08.2015.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015р., у зв'язку з перебуванням суддів Агрикової О.В. та Чорногуза М.Г. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/9602/15 колегію суддів у складі: головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Зубець Л.П., Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження.

10.08.2015 позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив проти задоволення скарги, посилаючись на те, що обов'язок повернути помилково перераховані кошти у відповідача виник до введення тимчасової адміністрації.

10.08.2015 представник відповідача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

10.08.2015 представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

07.11.2014 позивач платіжним дорученням №419 перерахував грошові кошти в сумі 500 000 грн. на рахунок ТОВ "Донантрацит".

10.11.2014 позивач направив на адресу ТОВ "Донантрацит" лист № 838, в якому повідомив про здійснення помилкового перерахування коштів та просив повернути їх.

12.11.2014 позивач повторно направив на адресу ТОВ "Донантрацит" лист з вимогою повернути помилково перераховані кошти.

Листом від 20.11.2014р. ТОВ "Донантрацит" повідомило позивача про те, що з 10.11.2014 воно намагається повернути вказані кошти, проте ПАТ "Дельта Банк", без зазначення причин та законних підстав, не перераховує їх з рахунку ТОВ "Донантрацит" на рахунок позивача.

12.12.2014 позивач звернувся до Національного банку України і до ПАТ "Дельта Банк" з листом, у якому просив Національний банк України проконтролювати ситуацію переказу платежу в сумі 500 000 грн. та застосувати до ПАТ "Дельта Банк" відповідні заходи впливу.

Листом від 29.12.2014 Національний банк України пере направив звернення позивача до ПАТ "Дельта Банк", просив розглянути його по суті, надати відповідь товариству, а також повідомити Національний банк України в строк до 06.01.2015.

Листом від 09.01.2015 ПАТ "Дельта Банк" повідомив, що запитувана позивачем інформація є банківською таємницею та може бути отримана безпосередньо клієнтом банку.

Оскільки відповідач не перерахував позивачу зазначені грошові кошти, останній подав у господарський суд міста Києва, в якому просив зобов'язати відповідача повернути позивачу грошові кошти у розмірі 500 000,00 грн., перераховані помилково на рахунок ТОВ "Донантрацит" та стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 10 000,00 грн., сплачений за розгляд позовної заяви судом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що в порушення вимог ст.ст.1065, 1073, 1074, 1089, 1090, 1091, 1212 Цивільного кодексу України, ст.ст.51, 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" відповідач безпідставно, порушуючи права позивача на володіння та розпорядження належним йому майном, тримав кошти у розмірі 500 000,00 грн. три місяці, не здійснюючи дій, спрямованих на відновлення порушеного права позивача та порушуючи розпорядження ТОВ "Донантрацит" щодо перерахування даних коштів на рахунок позивача.

Судом першої інстанції відхилені заперечення відповідача з посиланням на те, що постанову НБУ про введення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" було прийнято 02.03.2015р., а спірні кошти позивачем помилково перераховано на рахунок ТОВ "Донантрацит", який знаходився у банку відповідача 07.11.2014р., тобто за три місяці до введення тимчасової адміністрації.

Проте, з такими висновками місцевого господарського суду погодитись не можна з огляду на наступне.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 02.03.2015 №51 щодо запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію.

Відповідно пунктів 3 та статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката;

Статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено поняття "кредитор банку" - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Положенням частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини 6 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Положеннями статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено повноваження уповноваженої особи Фонду, зокрема, відповідно до пункту 4 частини 1 вказаної статті, уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду (частина 1 та 2 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Частиною 4 вказаною вище статті передбачено, що будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Відповідно до п. 4.27 Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 року № 2 "Про затвердження Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку", уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за винятком погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують здійснення процедури ліквідації.

Враховуючи положення зазначених норм законодавства, позивач є кредитором відповідача щодо майнового зобов'язання з перерахування коштів та з урахуванням встановленої Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (пункт 1 частини 5 статті 36) заборони на задоволення вимог кредиторів банку щодо майнових зобов'язань, вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Оскільки, на момент звернення позивача з позовом до суду та на момент винесення оскаржуваного рішення у відповідача діє тимчасова адміністрація, то вимоги позивача не підлягають задоволенню з урахуванням приписів пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до частин 3, 4 ст.82 ГПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Верховний Суд України надавав висновки щодо порядку застосування ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема у постанові від 01.04.2015 у справі № 910/5560/14 (3-25гс15), проте господарський суд міста Києва не врахував вказаних висновків при прийнятті оскаржуваного рішення та не навів мотивів від їх відступлення.

В зв'язку з зазначеним вище, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 05.06.2015 у справі № 910/9602/15 прийняте з неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, що підтверджується фактичними обставинами та матеріалами справи, а тому відповідно до положень п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 05.06.2015 у справі № 910/9602/15 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Публічному акціонерному товариству "Рокитнянський цукровий завод" відмовити.

4. Матеріали справи № 910/9602/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Л.П. Зубець

Е.О. Шевченко