ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" серпня 2015 р. Справа № 918/1317/14

За позовом Субєкт підприємницької діяльності Фізична особа підприємець ОСОБА_1

до відповідача 1 Субєкт підприємницької діяльності Фізична особа підприємець ОСОБА_2

до відповідача 2 Рівненська міська рада

до відповідача 3 Управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради

про визнання припиненим договору оренди землі та зобов'язання вчинити дії

В засіданні приймали участь:

від позивача : ОСОБА_3

від відповідача 1: ОСОБА_4

від відповідача 2: ОСОБА_5;

від відповідача 3: ОСОБА_5.

СУТЬ СПОРУ : Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі Позивач) звернулася в господарський суд Рівненської області з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2, Рівненської міської ради, Управління земельних відносин Виконавчого комітету Рівненської міської ради в якому просить визнати таким що припинив свою дію з 13 грудня 2011 року договір оренди земельної ділянки № 80 від 21 лютого 2007 року, укладений між Рівненською міською радою та суб'єктом підприємницької діяльності фізичною-особою підприємцем ОСОБА_2 який зареєстрований у Державному реєстрі землі 15 березня 2007 року за № 20, зобов'язати Управління земельних відносин Виконавчого комітету Рівненської міської ради внести дані до Державного земельного кадастру України (Державного реєстру земель) щодо припинення з 13 грудня 2011 року дії договору оренди земельної ділянки від 21.02.2007 року, укладеного між Рівненською міською радою та суб'єктом підприємницької діяльності фізичною-особою підприємцем ОСОБА_2, та зареєстрованого у Державному реєстрі земель 15 березня 2007 року за № 20. Свої вимоги Позивач мотивує наступним.

21 лютого 2007 року між Рівненською міською радою, як орендодавцем та суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, як орендарем було укладено договір оренди № 80 (далі - договір). Вказаний договір його сторонами було зареєстровано 15 березня 2007 року у Рівненській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 20.

Відповідно до пункту 1 вказаного договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для завершення будівництва виробничо-складської бази з подальшим її обслуговуванням (далі - будівля), яка знаходиться в м. Рівне на вул. Павлюченка, 33. Площа переданої в оренду земельної ділянки складає 7 214 м2 . Пунктом 16 договору встановлено, що цільове призначення земельної ділянки для завершення будівництва виробничо-складської бази з подальшим її обслуговуванням, а пунктом 31 договору визначено, що орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення.

23 листопада 2011 року рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області у справі № 2-1137/11 задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання права власності. Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на майно, а саме: приміщення лазні, яке розташоване по вул. Стефановича, 4-а в м. Здолбунів Рівненської області та нежилу будівлю виробничо-складської бази розташовану за адресою м. Рівне по вул. Павлюченка, 33 що складається з адміністративно-виробничого приміщення (позначеного літерою "А-2") загальною площею 691,9 м.кв; операторської з маслоскладом та паливно-роздавальними колонками (позначеної літерою "Б 1") загальною площею 32,7 м.кв; сторожевого павільйону з відкритою площадкою для стоянки автомобілів (позначеного літерою "В 1") загальною площею 28,7 м.кв. Окрім цього виробничоскладська база включала в себе будівлю навісу загальною площею 545,8 м.кв, позначеного літ. "Г-1" (каркас з металевих колон (забетонованих) з обшивкою стін металопрофілем).

На підставі вказаного рішення суду, ОСОБА_1, здійснила державну реєстрацію права приватної власності про що отримала витяг про державну реєстрацію прав №32470636 від 13.12.2011 року. Отже, уже станом на 13.12.2011 року та по даний час єдиним власником нежилої будівлі виробничо-складської бази у м. Рівне по вул. Павлюченка, 33, для обслуговування якої було надано в користування на умовах оренди земельну ділянку згідно договору № 80 від 21.02.2007 року, зареєстрованого у Рівненській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", 15.03.2007 року за № 20, являється позивач у справі ОСОБА_1.

Позивач вважає, що договір оренди припинив свою дію в силу закону з підстав позбавлення орендарем можливості здійснювати фактичне використання земельної ділянки за її цільовим призначенням у зв'язку переходу права власності на об'єкти нерухомого майна, для обслуговування яких було надано в користування земельну ділянку на умовах оренди, до позивача, а отже існування вказаного договору порушує права позивача у справі на отримання в користування земельної ділянки для обслуговування об'єктів нерухомого майна що перебувають у її власності.

Відповідачі надали суду письмові відзиви на позов в яких проти вимог позивача заперечують, вважають їх необгрунтованими та безпідставними і просять в задоволенні позову відмовити.

Крім того відповідач-1 заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав розміщення на спірній земельній ділянці будівлі складу-навісу площею 545,8 м кв., яка належить йому на праві власності.

До прийняття рішення по справі представник відповідача - ОСОБА_2 подав клопотання в якому просить зупинити провадження у даній справі до завершення розгляду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційної скарги ОСОБА_2 на додаткове рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 13 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання права власності №2/1137/11 (в касаційній інстанції №6-3753ск15). Подане клопотання представник відповідача-1 обгрунтовує тим, що зазначені справи є пов"язаними і справу №918/1317/14 неможливо розглянути до вирішення справи №2/1137/11 в касаційній інстанції. До вказаного клопотання було долучено лист № 6-3753св15 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (а.с. 239) в якому зазначено, що справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання права власності призначено до судового розгляду, який відбудеться 21 жовтня 2015 року о 10 год..

Розглянувши клопотання представника Відповідача-1 про зупинення провадження у справі, давши оцінку доказам, на яких воно грунтується, господарський суд прийшов до висновку про його задоволення. При цьому суд керувався наступним.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Пред"являючи позов у даній справі про припинення договору оренди земельної ділянки № 80 від 21 лютого 2007 року, укладеного між Рівненською міською радою та суб'єктом підприємницької діяльності фізичною-особою підприємцем ОСОБА_2, який зареєстрований у Державному реєстрі землі 15 березня 2007 року за № 20, Позивач посилається на те, що саме вона являється новим власником нежилих будівель, що розташовані на земельній ділянці, яка є предметом зазначеного договору, за адресою вул.Павлюченко, 33 в м.Рівне.

Однак, господарським судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір стосовно власності на частину нежитлових будівель, що розташовані на земельній ділянці, яка є предметом договору оренди земельної ділянки № 80 від 21 лютого 2007 року. Зокрема ОСОБА_2 оскаржується додаткове рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 жовтня 2014 року у справі №2/1137/11. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання права власності на будівлю навісу, яка розміщена на земельній ділянці за адресою вул.Павлюченко, 33 в м.Рівне. При цьому ОСОБА_2 посилається на те, що він є власником будівлі навісу за адресою вул.Павлюченко, 33 в м.Рівне, яка розміщена на земельній ділянці, що є предметом оренди за договором № 80 від 21.02.2007 року, зареєстрованого у Рівненській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України" 15.03.2007 року за № 20. В обгрунтування свого права власності ОСОБА_2 посилається на договір купівлі-продажу від 12.05.2006 року та свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30.12.2013 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 лютого 2015 року (а.с. 213) відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на додаткове рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 13 січня 2015 року у справі №2/1137/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання права власності (в касаційній інстанції №6-3753ск15). Відповідно до листа № 6-3753св15 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (а.с. 239) справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання права власності призначено до судового розгляду, який відбудеться 21 жовтня 2015 року о 10 год..

З наведеного вбачається пов'язаність вищезазначених справ. У справі №2/1137/11 оспорюється право власності на об'єкт будівлі та навісу, що розташовані на земельній ділянці, договір оренди якої у справі №918/1317/14 ФОП ОСОБА_1 просить визнати припиненим. Зокрема від встановлення того хто є власником нерухомості, яка знаходиться в м. Рівне по вул. Павлюченка, 33, в тому числі і будівлі навісу, на земельній ділянці, яка є предметом договору оренди земельної ділянки № 80 від 21 лютого 2007 року, залежить результат вирішення спору у справі №918/1317/14, так як саме її (нерухомості) власник може бути орендарем та вимагати визнання договору оренди землі припиненим. Суд зазначає, що саме у справі №2/1137/11 вирішується питання права власності на нерухомість, яка знаходиться в м. Рівне по вул. Павлюченка, 33, в тому числі і будівлю навісу.

Відтак, розгляд даної справи є неможливим до вирішення справі №2/1137/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання права власності (в касаційній інстанції №6-3753ск15), оскільки рішеннями у справі №2/1137/11 можуть бути встановлені обставини, що впливають чи можуть вплинути на оцінку доказів у даній справі, зокрема те, хто є власником нежитлових будівель, що розташовані на земельній ділянці, яка є предметом договору оренди земельної ділянки № 80 від 21 лютого 2007року.

Також суд зазначає, що відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому під іншим судом розуміється не тільки місцевий чи апеляційний суди, а й будь-який інший суд, включаючи і суд касаційної інстанції, який в межах своїх повноважень вирішує спір.

Відповідно до статті 336 Цивільного процесуального кодексу України за наслідками розгляду касаційної скарги на рішення суд касаційної інстанції має право:

1) постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення рішення без змін;

2) постановити ухвалу про повне або часткове скасування рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції;

3) постановити ухвалу про скасування рішення апеляційного суду і залишити в силі судове рішення суду першої інстанції, що було помилково скасоване апеляційним судом;

4) постановити ухвалу про скасування судових рішень і закрити провадження в справі або залишити заяву без розгляду;

5) скасувати судові рішення і ухвалити нове рішення або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

За наслідками розгляду касаційної скарги на ухвалу суд касаційної інстанції має право:

1) постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення ухвали без змін;

2) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої або апеляційної інстанції;

3) змінити або скасувати ухвалу і вирішити питання по суті;

4) скасувати ухвалу і залишити в силі ухвалу, що була помилково скасована апеляційним судом.

З огляду на вищенаведене суд касаційної інстанції наділений повноваженнями, які здатні вплинути на вирішення спору між сторонами, а відтак його рішення, на підставі ст. 35 ГПК України, мають преюдиціальне значення для господарського суду при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено відповідні обставини.

Керуючись ст. 79 ГПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 918/1317/14 зупинити до завершення розгляду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційної скарги ОСОБА_2 на додаткове рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 13 січня 2015 року у справі №2/1137/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання права власності (в касаційній інстанції №6-3753ск15).

Суддя Марач В.В.