номер провадження справи 32/105/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2015 Справа № 908/3906/15

за позовом Концерну Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137) в особі Філії Концерну Міські теплові мережі Ленінського району (69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, буд. 2-А)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Руст-Кераміка (69068, АДРЕСА_1)

про стягнення 9577,36 грн.

Суддя Н.А. Колодій

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № 157/20-19 від 08.06.2015 р.

від відповідача: не зявився

Суть спору:

30.06.2015 р. до господарського суду Запорізької області звернувся Концерн Міські теплові мережі в особі Філії Концерну Міські теплові мережі Ленінського району м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Руст-Кераміка про стягнення 9577,36 грн., які складаються з 6736,50 грн. основного боргу за договором № 100259 купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.12.2008 р., 142,89 грн. 3% річних, 2191,84 грн. втрат від інфляції та 506,13 грн. пені за неналежне виконання умов договору.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 01.07.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/3906/15, присвоєно справі номер провадження 32/105/15, з призначенням судового засідання на 12.08.2015 р. Ухвала направлялась на адресу сторін в установленому законом порядку.

Позивач в судовому засіданні 12.08.2015 р. підтримав заявлені позовні вимоги та обґрунтовує їх ст., ст. 11, 15, 16, 96, 258, 509, 526, 629 Цивільного кодексу України та ст., ст. 1, 2, 193, 232, 276 Господарського кодексу України, Законом України Про теплопостачання, Правилами користування тепловою енергією № 1198 від 03.10.2007 р. Законом України Про відповідальність про несвоєчасне виконання грошових зобовязань та умовами договору № 100259 купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.12.2008 р.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, представник відповідача в судове засідання за викликом не зявився, правом надати відзив на позов не скористався.

Від відповідача повернулась ухвала суду від 01.07.2015 р. про порушення провадження по справі з відміткою за зазначеною адресою не проживає.

З матеріалів справи вбачається, що юридичною адресою ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Руст-Кераміка є 69068, АДРЕСА_1, яка відповідає юридичній адресі відповідача, зазначеній у позовній заяві.

Згідно п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України. За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Ухвала суду від 01.07.2015 р. по даній справі, яка направлялася на адресу відповідача, тому з урахуванням обставин справи вважається належним виконанням господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу щодо вчинення судом певних процесуальних дій.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Оскільки всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду, проте не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обовязком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду позовної заяви по суті в судовому засіданні 12.08.2015 року за відсутності представника відповідача.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне розглянути справу по-суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю відповідача.

У засіданні суду 12.08.2015 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.12.2008 р. між Концерном Міські теплові мережі в особі філії Концерну Міські теплові мережі Ленінського району (позивачем) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Руст-Кераміка (відповідачем) був укладений Договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 100259 (далі за текстом договір).

За умовами договору позивач (теплопостачальна організація) зобовязався відпускати теплову енергію в гарячій воді споживачу, а відповідач (споживач) прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до нього (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 3.2.6. договору відповідач зобов'язався виконувати умови і порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Розділом 6 договору встановлено порядок здійснення розрахунків за теплову енергію. Відповідно до п. 6.1 договору розрахунки за даним договором здійснюються в грошовій або в іншій формі, що не суперечить діючому законодавству, відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів (цін), діючих на час розрахунків (додаток № 5 до договору) та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії або даних, встановлених розрахунковим способом. Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.2). Підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі (п. 6.3). Споживач зобовязаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію (п. 6.4). При наявності приладів комерційного обліку обсяги спожитої теплової енергії визначаються за фактичними показниками приладів обліку. Споживачам, що не мають приладів комерційного обліку, обсяги фактично спожитої теплової енергії визначаються згідно з договірними тепловими навантаженнями з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря, холодної води та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання споживача у розрахунковому періоді (п. 6.5). Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від теплопостачальної організації документи за розрахунковий період: рахунок-фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії, податкову накладну (п. 6.7). Отриманий акт приймання-передачі теплової енергії споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації на протязі пяти днів з дати отримання (п. 6.7.1). У разі неотримання акту приймання-передачі або обґрунтованих заперечень в його підписанні у встановлений договором термін, акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період (п. 6.7.2).

Із матеріалів справи слідує, що позивач у період: з серпня 2013 р. по квітень 2015 р. включно постачав теплову енергію, направляв відповідачу акти приймання-передачі теплової енергії та рахунки для оплати спожитої теплової енергії на загальну суму 6736,50 грн.

ОСОБА_3 приймання-передачі теплової енергії відповідачем підписані не були, але вважаються погодженими і є підставою для проведення розрахунків за спірний період.

У звязку із цим, позивач відповідачу виставив рахунки з серпня 2013 р. по квітень 2015 р. на оплату наданих послуг за договором на загальну суму 6736,50 грн.

Таким чином, позивач взяті на себе зобовязання за договором виконав належним чином і у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобовязаний сплатити повну ціну переданого товару.

Відповідач взяті на себе зобовязання згідно умов договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 100259 від 01.12.2008 р. належним чином та в повному обсязі не виконав.

Таким чином, на момент звернення до суду з позовом позивач просить стягнути з відповідача 6736,50 грн. заборгованості за надані послуги за договором.

Статтею 193 ГК України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Норми права аналогічного змісту містить ст. 526 ЦК України.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання є недопустимою, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Нарахування підтверджуються помісячними актами приймання-передачі теплової енергії, які додані до позовної заяви. Позивач направляв на адресу споживача рахунки та акти, що підтверджено відповідними реєстрами.

Приймаючи до уваги те, що на момент розгляду справи в суді відповідач має заборгованість в сумі 6736,50 грн., доказів її погашення не надав, вимога позивача про стягнення 6736,50 грн. основного боргу підлягає задоволенню.

У звязку з простроченням відповідачем грошового зобовязання позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 2191,84 грн. втрат від інфляції та 142,89 грн. 3 % річних.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено правильність нарахування втрат від інфляції та 3% річних і встановлено, що розрахунок позивачем виконано вірно

Таким чином, вимоги позивача про стягнення 2191,84 грн. втрат від інфляції та 142,89 грн. 3 % річних є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 506,13 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

На підставі п. 7.2.8. договору, в разі несплати або несвоєчасної оплати відповідачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого у п. 6.4. договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати відповідачу нараховується пеня у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення по день фактичної оплати.

Судом перевірено правильність нарахування пені та встановлено, що розрахунок позивачем виконано не вірно.

Згідно проведеного перерахунку суми пені в судовому засіданні судом встановлено, що розрахунок виконаний вірно сума пені підлягає стягненню в розмірі 506,13 грн.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 9577,36 грн., які складаються з 6736,50 грн. основного боргу за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 100259 від 01.12.2008 р., 2191,84 грн. втрат від інфляції, 142,89 грн. -3% річних та 506,13 грн. пені за неналежне виконання умов договору основані на договорі, законі та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати слід покласти на відповідача, поскільки спір доведений до суду з його вини.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

Вирішив:

1. Позов Концерну Міські теплові мережі в особі Філії Концерну Міські теплові мережі Ленінського району м. Запоріжжя до про стягнення 9577,36 грн. задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Руст-Кераміка (69068, АДРЕСА_1, код 30202278) на користь Концерну Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; , на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № 2813 у філії Запорізьке обласне управління ПАТ Державний ощадний банк України, МФО 313957) 6736 (шість тисяч сімсот тридцять шість) грн. 50 коп. основного боргу. Видати наказ.

3. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Руст-Кераміка (69068, АДРЕСА_1, код 30202278) на користь Концерну Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; , п/р зі спеціальним режимом використання № 1951 у філії Запорізьке обласне правління ПАТ Державний ощадний банк України, МФО 313957) 142 (сто сорок дві) грн. 89 коп. 3% річних, 2191 (дві тисячі сто девяносто одна) грн. 84 коп. втрат від інфляції, 506 (пятсот шість) грн. 13 коп. пені та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 13 серпня 2015 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.