ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.08.2015 Справа № 907/608/15

За позовом прокурора міста Ужгорода в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м. Київ в особі структурного підрозділу Закарпатського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м. Ужгород

ДО фермерського господарства „Віжень, с. Родникова Гута Свалявського району

ПРО стягнення суми 27904,97грн. заборгованості за договором №16 від 23.09.2009р. про надання фінансової підтримки

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1 - керівник

від відповідача не зявився

від прокурора Рега Є.В. прокурор відділу облпрокуратури

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Прокурора міста Ужгорода звернувся до Господарського суду Закарпатської області в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м. Київ в особі структурного підрозділу Закарпатського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м. Ужгород до фермерського господарства „Віжень, с. Родникова Гута Свалявського району про стягнення суми 27904,97грн. заборгованості за договором №16 від 23.09.2009р. про надання фінансової підтримки.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 03.06.2015р. порушено провадження у справі №907/608/15 та призначено справу до розгляду на 16.06.2015р.

В засіданні суду 16.06.2015р. судом, за письмовою згодою сторін та прокурора, у відповідності до вимог статті 77 ГПК України було оголошено перерву до 03.08.2015р. для надання відповідачу можливості добровільного врегулювання спору.

Ухвалою суду від 03.08.2015р. розгляд справи було відкладено на 18.08.2015р. та в порядку вимог ст. 69 ГПК України за заявою позивача продовжено строк вирішення спору.

Представник позивача та прокурор просять заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на обґрунтованість вимог наявними у справі матеріалами. Зокрема, вказують на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання фінансової підтримки фермерському господарству №16 від 23.09.2009р., згідно якого надано з державного бюджету фінансову підтримку (допомогу) фермерському господарству «Віжень» в сумі 50000,00 грн. як надання фінансової допомоги на поворотній основі для виробництва і переробки сільськогосподарської продукції. Відповідно до графіку погашення, прострочена сума основного боргу ФГ «Віжень» станом на 26.05.2015 становить 24000грн. Також вказують на те, що у звязку з про строчкою виконання грошового зобов'язання позивачем станом на 26.05.2015 ФГ «Віжень» нараховано пеню в розмірі 3904,97 грн.

Відповідач свого повноважного представника в судове засідання не направив, разом з тим, з приводу заявлених позовних вимог не заперечує та у поданому суду письмовому клопотанні просить суд розстрочити сплату боргу рівними частинами у термін на 12 місяців.

Представники прокуратури та позивача вказане клопотання підтримали в повному обсязі та не заперечили проти надання Фермерському господарству „Віжень" розстрочки виконання рішення суду строком на дванадцять місяців.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях складені протоколи, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 18.08.2015р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши повноважних представників позивача та прокурора, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств (Укрдержфонд), м. Ужгород та фермерським господарством „Віжень" 23.09.2009 року укладено договір №16 про надання фінансової підтримки фермерському господарству, за умовами якого Укрдержфонд в особі Закарпатського відділення Укрдержфонду (позивач) зобов'язався надати фермерському господарству „Свидівчанка" (відповідачеві) фінансову допомогу на поворотній основі у розмірі 50000грн. та кінцевим терміном повернення 23.09.2014 року, а відповідач зобов'язався використати її за цільовим призначенням та повернути отримані кошти в обумовлений договором строк. Фінансова підтримка надана з метою виробництва та переробки сільськогосподарської продукції (п. 2 договору).

Матеріалами справи встановлено, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав, згідно платіжного доручення №12 від 23.09.2009 року перерахував відповідачеві фінансову допомогу на поворотній основі в розмірі 50 000 грн.

Умови та строк повернення фінансової допомоги сторонами погоджено в п.3.4.3. договору, який передбачає, що повернення коштів відповідачем здійснюється згідно графіку, а саме, до 24.09.2010 - 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень), до 24.09.2011 - 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень), 24.09.2012 - 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень), 24.09.2013 - 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень), 24.09.2014 - 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень).

Однак, із фактичних обставин і матеріалів справи слідує, що відповідач взятих на себе зобов'язань в частині повного та своєчасного повернення коштів фінансової допомоги згідно встановленого договором графіку не виконав, надані кошти фінансової допомоги повернув частково в сумі 26000грн.

Позовними вимогами у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача в примусовому порядку заборгованості за договором №16 від 23.09.2009 року про надання фінансової підтримки фермерському господарству в частині повернення наданих грошових коштів за платежем, що згідно графіку, погодженого договором мав бути сплачений до 23.09.2014 року у сумі 24000грн.

Заявлена вимога про стягнення суми 24000грн. заборгованості належним чином доведена матеріалами справи, умовами укладеного договору № 16 від 23.09.2009 року про надання фінансової підтримки фермерському господарству, відповідачем не спростована. В матеріалах справи відсутні будь - які докази погашення відповідачем зазначеної заборгованості в добровільному порядку.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином. Порушене право позивача підлягає захисту судом шляхом стягнення з відповідача на його користь суми 24000грн. заборгованості з повернення фінансової допомоги, отриманої згідно договору № 16 від 23.09.2009 року.

Разом з тим, пунктом 5.2. договору сторони встановили, що за несвоєчасне повернення коштів фінансової підтримки фермерське господарство сплачує Закарпатському відділенню Укрдержфонду пеню за кожен день неповернення коштів, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення. Пеня нараховується за весь період прострочення: з дати виникнення обставин, що є підставою застосування пені, до дати повного повернення коштів фінансової підтримки включно.

Таким чином, позивач правомірно просить стягнути з відповідача пеню в сумі 3904,97грн. за порушення строків повернення коштів фінансової підтримки за період з 25.09.2014 року по 25.03.2015 року від суми 24000грн. Сума 3904,97грн. пені підлягає стягненню з відповідача.

Крім цього, судом розглянуто заяву відповідача, відповідно до якої відповідач просив розстрочити сплату суми заборгованості на 12 місяців.

Частиною 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може, зокрема, розстрочити виконання рішення.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо). (пункт 7.1.2 Постанови №9 від 17.10.2012 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Зі змісту пункту 7.2 постанови № 9 від 17.10.2012 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" вбачається, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У відповідності до частини 6 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

В основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

При цьому, суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

На необхідність встановлення зазначених обставин також вказано у п. 7.1.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України». Відтак, зважаючи на наведені відповідачем обставини, суд вважає за необхідне клопотання про розстрочку сплати боргу рівними частинами задовольнити.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі у сумі 1827 грн. покладаються на відповідача та стягуються у дохід Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з фермерського господарства „Віжень (89310, с. Родникова Гута, 47 „а Свалявського району, ):

- на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м. Київ в особі структурного підрозділу Закарпатського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (88000, м. Ужгород, вул. Гойди, 8, ) суму 27904,97грн. заборгованості за договором №16 від 23.09.2009р. про надання фінансової підтримки.

- в дохід Державного бюджету (отримувач коштів - Управління державної казначейської служби України у м. Ужгороді Закарпатської області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38015610, банк отримувача - ГУДКСУ у Закарпатській області, код банку отримувача (МФО) - 812016, рахунок отримувача - №3002, код класифікації доходів бюджету - 22030001, найменування суду - господарський суд Закарпатської області) суму 1827грн. судового збору.

Видати наказ.

Розстрочити виконання рішення суду шляхом сплати фермерським господарством „Віжень (89310, с. Родникова Гута, 47 „а Свалявського району, ) на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м. Київ в особі структурного підрозділу Закарпатського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (88000, м. Ужгород, вул. Гойди, 8, ) стягнутої на підставі рішення суми в загальному розмірі 27904,97грн. щомісячними платежами у розмірі по 2325,42 грн. кожен протягом 31 серпня 2015 -31 серпня 2016 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.Ф. Ремецькі