РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2015Справа №910/16790/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова»

про стягнення 31961 грн. 25 коп.

Суддя: Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - не прибув,

від відповідача - не прибув

встановив :

01.07.2015 позивач звернувся до господарського суду міста Києва із позовною заявою, в якій просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» суму страхового відшкодування у розмірі 22281 грн. 78 коп.

Письмовим відзивом на позовну заяву від 05.08.2015 відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити в частині стягнення з відповідача 5427 грн. 58 коп.

Представник позивача, представник відповідача у судове засідання не прибули, причини неявки суду не повідомили, про час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом надсилання за їх належними юридичними адресами ухвали господарського суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

01.04.2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» (страховик) та ПАТ «Оболонь». (страхувальник) укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №245002/4098/0001280 (далі за текстом - договір), предметом якого є майнова відповідальність за пошкодження транспортного засобу марки «Volkswagen Polo», державний реєстраційний номер АА3767МО.

26.02.2015 о 19:35 год. Головач А.В. в м. Києві по вул. Щербакова, керуючи автомобілем марки «Renault», державний номер АА8897ВХ, здійснив зіткнення із автомобілем марки «Kiа», державний номер АА3783МО, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

В результаті ДТП автомобіль «Volkswagen Polo», державний реєстраційний номер АА3767МО отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою №58634835 про дорожньо-транспортну пригоду, виданою відділом ВДАІ Шевченківського РУ ГУМВСУ в м.Києві.

Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.03.2015 у справі № 761/6241/15-п винною особою у вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано Головача А.В.

У матеріалах справи міститься заява ПАТ «Оболонь» № 067-440-26-03 про виплату страхового відшкодування внаслідок події, що має ознаки страхового випадку, відповідно до якої страхувальник повідомив страховика про подію, що сталась 26.02.2015.

Відповідно до звіту №02С/03/15 про оцінку вартості матеріального збитку від 06.03.2015, вартість матеріального збитку з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, заподіяного власнику транспортного засобу «Volkswagen Polo», державний реєстраційний номер АА3767МО, склала 33233 грн. 63 коп.

Відповідно до страхового акту № 00163819 від 01.04.2015 та наказу позивача №00163819 від 01.04.2015 сума здійснена виплата страхового відшкодування за договором у розмірі 32461 грн. 25 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 011551 від 02.04.2015.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Renault», державний номер АА8897ВХ, була застрахована відповідачем згідно полісу №АІ4031095, ліміт за шкоду, заподіяну майну - 50000, франшиза - 500.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з таких підстав.

На підставі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Положеннями ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання правовідносин з відшкодування шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ст. 5 Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Ст. 1191 Цивільного кодексу України та п.38.2.1 ст.38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно ст. 257, ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки, а за регресними зобов'язаннями, перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Згідно ч.1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з частинами 1-3 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Аналогічні висновки містяться в постановах Вищого господарського суду України від 14.05.2013 р. у справі № 5011-50/17049-2012, від 30.07.2013 р. у справі № 910/3655/13 та від 27.01.2014 р. у справі № 910/3023/13.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Polo», державний реєстраційний номер АА3767МО, відповідно до страхового акту № 00163819 від 01.04.2015 становить 32461 грн. 25 коп.

На виконання умов договору, позивачем відповідно до страхового акту № 00163819 від 01.04.2015, була здійснена виплата страхового відшкодування за договором у розмірі 32461 грн. 25 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 011551 від 02.04.2015.

Відповідно до звіту №02С/03/15 про оцінку вартості матеріального збитку від 06.03.2015, вартість матеріального збитку з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, заподіяного власнику транспортного засобу «Volkswagen Polo», державний реєстраційний номер АА3767МО, склала 33233 грн. 63 коп.

Вина особи Головача А.В., який керував автомобілем марки «Renault», державний номер АА8897ВХ, встановлена постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.03.2015 у справі № 761/6241/15-п.

Таким чином, на підставі зазначених вище обставин справи, наведених норм закону та у зв'язку з укладенням відповідачем полісу страхування цивільно-правової відповідальності №АІ4031096, на відповідача покладений обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу марки «Renault», державний номер АА8897ВХ.

Статтею 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлюється, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом №АІ4031096 встановлено ліміт за шкоду, заподіяну майну - 50000, франшиза - 500.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 32462 грн. 25 коп., а тому відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати з врахуванням суми франшизи у розмірі 31962 грн. 25 коп. В іншій частині в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1797 грн. 77 коп.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, 11, код 31241449) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 70 а) суму страхового відшкодування в розмірі 31962 грн. 25 коп. та судовий збір у розмірі 1797 грн. 77 коп. Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

В судовому засіданні 11.08.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Повне рішення складене та підписане 17.08.2015.

Суддя В.О. Демидов