ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року Справа № 910/23276/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого суддіКруглікової К.С.(доповідач),
суддів:Васищака І.М.,
Кузьменка М.В.,
розглянувши касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 02.06.2015 року
у справі№ 910/23276/14 господарського суду міста Києва
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд"
простягнення 93 641,95 грн.

за участю представників сторін:
позивача:не з'явився,
відповідача:Федосенко С.П.,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд" про стягнення грошових коштів у розмірі 93 641, 95 грн.

В подальшому позивачем було подано заяву про зміну підстав позову, у якій останній заявлені ним вимоги обґрунтовував порушенням відповідачем зобов'язань за договором № 030114 від 03.01.2014 р. та договором № 150414 від 15.04.2014 р. посилаючись при цьому на ст.ст. 903, 626 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.12.2014 р. у справі № 910/23276/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2015р., з урахуванням заяви про зміну підстав, позов задоволено. Стягнуто з ТОВ "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 73 136, 36 грн., 10 229, 33 грн. - інфляційних втрат, 9 091, 47 грн. - пені , 1 184, 79 грн. - процентів, 1872,84 грн. судового збору та 8 000 грн. витрат на послуги адвоката.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, ТОВ "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2015 року та рішення місцевого господарського суду від 22.12.2014 р. скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права при ухваленні зазначених судових рішень, вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 03.01.2013 р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд" укладено договір про надання юридичних послуг № 030114, за умовами якого позивач зобов'язався надавати відповідачу юридичні послуги з питань його господарської діяльності, включаючи консультації з питань законодавства.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. договору вартість послуг визначається актами про надання юридичних послуг за період надання юридичних послуг відповідачу, оплата яких здійснюється протягом трьох банківських днів після підписання сторонами актів про надання юридичних послуг.

Згідно з п.п. 5.2., 5.3. договору у випадку порушення відповідачем строків оплати послуг, останній сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період нарахування пені від суми заборгованості за весь період прострочення платежу та не обмежується шестимісячним строком, встановленим ст. 232 Господарського кодексу України. У випадку порушення відповідачем строків оплати, останній сплачує 3 % річних за користування чужими грошовими коштами.

Договір, відповідно до п. 6.1., набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.12014 р.

Крім того, 15.04.2014 р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд" укладено договір про надання юридичних послуг № 150414, відповідно до якого позивач зобов'язався надавати відповідачу юридичні послуги з питань його господарської діяльності.

Згідно з п.п. 4.3, 5.1. договору факт надання послуг оформлюється актом про надання послуг. Оплата послуг здійснюється щомісячно протягом трьох банківських днів після підписання сторонами актів про надання юридичних послуг.

Відповідно до п.п. 6.1., 6.3. договору у випадку порушення відповідачем строків оплати послуг, останній сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період нарахування пені від суми заборгованості за весь період прострочення платежу та не обмежується шестимісячним строком, встановленим ст. 232 Господарського кодексу України. У випадку порушення відповідачем строків оплати, останній сплачує 3 % річних за кори користування чужими грошовими коштами.

Договір, відповідно до п. 6.1., набуває чинності з моменту його підписання і діє невизначений термін.

Судами було встановлено, що на виконання умов договору № 030114 від 03.01.2014 р. позивачем надано послуги на суму 60 000, 00 грн., що підтверджується актами про надання юридичних послуг від 31.01.2014 р. та від 28.02.2014 р., підписаними сторонами та скріпленими печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд", засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

Також судами встановлено, що на виконання договору № 150414 від 15.04.2014 р. позивачем надано послуги на суму 13 136, 36 грн., що підтверджується актами про надання юридичних послуг від 30.04.2014 р. та від 30.05.2014 р., підписаними сторонами та скріпленими печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд", засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, не сплатив кошти за юридичні послуги, надані за договорами № 15 0414 та № 030114 , тому позивач звернувся до нього з претензією про сплату заборгованості, на яку відповідач відповіді не надав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким також погодився й апеляційний господарський суд, зазначив про те, що сума заборгованості в розмірі 73 136, 36 грн. та нараховані позивачем інфляційні втрати за час прострочення, що становить 10 229, 33 грн., а також 9 091, 47 грн. - пені та 1 84, 79 грн. - річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є обґрунтованими. Пр цьому місцевий господарський суд вказав, що відповідачем не спростовано факт надання юридичних послуг.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх судових інстанцій, виходячи з наступного.

Як вже зазначалося вище, судами був встановлений факт надання позивачем послуг відповідно до укладених договорів № 15 0414 та № 030114, що підтверджується актами про надання юридичних послуг від 31.01.2014 р. та від 28.02.2014 р., підписаними сторонами та скріпленими печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд", засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

Крім того, судами було встановлено факт порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань стосовно оплати за надані юридичні послуги. Сума заборгованості відповідача складає 73 136, 36 грн.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відповідач доказів оплати зазначених послуг не надав, обґрунтованих причин неможливості виконання грошових зобов'язань не навів, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором № 030114 від 03.01.2014 р. та договором № 150414 від 15.04.2014 р. на загальну суму 73 136, 36 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат за час прострочення, що становить 10 229, 33 грн., а також 9 091, 47 грн. - пені та 1 84, 79 грн. - річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Оскільки відповідачем допущено порушення договірних зобов'язань щодо оплати послуг за договорами № 030114 від 03.01.2014 р. та № 150414 від 15.04.2014 р. та приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду доказів вжиття заходів для уникнення порушення умов договору, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх судових інстанцій про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення на його користь інфляційних втрат за час прострочення, що становить 10 229, 33 грн., а також 9 091, 47 грн. - пені та 1 84, 79 грн. - річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Стосовно заяви позивача про відшкодування витрат на послуги адвоката, колегія суддів вважає вказати наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката, як представника, можуть також посвідчуватися ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов'язково додається витяг з договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

За приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи при відмові в позові покладаються на позивача.

Відповідно до п. 6.3. постанови Пленуму Вищого господарського кодексу України № 7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами , 16.10.2014 р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та адвокатом Кукунею Дмитром Володимировичем укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат зобов'язався надавати правову допомогу позивачу у всіх справах, пов'язаних із захистом та відновленням порушених, оспорюваних або невизнаних прав та законних інтересів.

Відповідно до актів про надання правової допомоги від 20.10.2014 р., від 24.11.2014 р., від 19.12.2014 р. адвокатом Кукунею Дмитром Володимировичем надано позивачу послуги на правову допомогу щодо складання позовної зави, заяви про зміну підстав позову, складання претензії та заяви розподіл судових витрат у справі № 910/23276/14 на загальну суму 8 000, 00 грн. При цьому, слід відзначити, що Кукуня Дмитро Володимирович приймав участь у судовому засіданні у даній справі у якості представника Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4.

Також в матеріалах справи містяться виписки з банківського рахунку позивача, якими підтверджується перерахування Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 на рахунок Кукуні Дмитра Володимировича грошових коштів за договором про надання правової допомоги від 16.10.2014 р. та засвідчена копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 5495 від 23.01.2014 р.

Таким чином, приймаючи до уваги, що наявними у справі документами підтверджується понесення Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 витрат на послуги адвоката у даній справі, колегія суддів вважає, що зазначені витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що суди попередніх судових інстанцій дійшли правильного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного господарського суду та не впливають на них, а тому підстави для її задоволення і скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2015 року, ухваленої з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального законодавства, відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2015 року у справі №910/23276/14 - без змін.

ГоловуючийК. Круглікова
Судді: І. Васищак
М. Кузьменко