ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2015 р. Справа № 914/1171/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

Данко Л.С.

при секретарі Зошій М.Р.

розглянувши апеляційну скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м.Київ, № 14/2-763 від 08.07.2015 року

на рішення господарського суду Львівської області від 30.06.2015 року

у справі №914/1171/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства "національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ,

до відповідача: Приватне підприємство "Приватна фірма по ремонту та обслуговуванню житла "Лапаївка" м.Львів,

про: стягнення заборгованості, інфляційних витрат, трьох відсотків річних та штрафних санкцій за незалежне використання грошового зобов'язання

За участю представників сторін:

від позивача: Данилевський О.М.- представник на підставі довіреності №14/89 від 18.04.2014 року;

від відповідача: Маковський І.Я.-представник на підставі довіреності № б/н від 24.04.2015 року;

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Львівської області від 30.06.2015р. у справі 914/1171/15 (суддя Коссак С.М.), припинено провадження в частині стягнення 22 213,36 грн. основного боргу. В частині стягнення 36 779,00 грн. основного боргу, 4 884,80 грн. - пені, 11 470,02 грн. - інфляційних втрат та 3 075,04 грн. 3% річних - відмовлено. Стягнуто з Приватного підприємства "Приватна фірма по ремонту та обслуговуванню житла "Лапаївка" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" 517,50 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Львівської області від 30.06.2015 року у справі №914/1171/15, позивач - Публічне акціонерне товариство "національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ - подав апеляційну скаргу.

Зокрема, скаржник у своїй апеляційній скарзі вказує на те, що cлід зазначити, що вищевказаним Спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 чітко встановлено, що воно є чинним, лише у разі проведення відповідного фінансування.(п.5.3 протокольного рішення). По вищезазначеному Спільному рішенню про організацію взаєморозрахунків оплати з погашення заборгованості за газ мали місце 17.12.2014 року та 16.04.2015 року. Таким чином, вказане Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків набрало чинності з моменту його фінансування, як це передбачено п.5.3. Відповідно до розрахунку заборгованості нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань та 3% річних за поставлений природний газ, за період постачання протягом січня-березня 2013 року, відбувалося у строки з 14.02.2013 по 03.12.2014, тобто у строки, коли фінансування по даним Спільним протокольним рішенням не проводилося. Отже, нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань та 3% річних здійсненні Позивачем, на думку апелянта, правомірно, у відповідності до чинного законодавства, та умов договору купівлі-продажу газу. Окрім того, Спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків не передбачено, що його умови можуть застосовуватися до відносин, які виникли до його укладання, відповідно його дія не може розповсюджуватися на договірні зобов'язання, які мали місце до його підписання. Пунктом 6.1 Договору купівлі-продажу встановлено, що остаточний розрахунок за фактично спожитий природний газ здійснюється до 14 числа, наступного за місяцем поставки газу. Жодних застережень щодо настання у Відповідача обов'язку оплатити спожитий природний газ виключно після надходження коштів з державного бюджету, вказаний пункт Договору не містить. Вказане Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків, жодним чином не вносить змін до Договору купівлі-продажу природного газу, не встановлює та не змінює для сторін жодних прав та обов'язків які були встановлені вказаним Договором в тому числі і щодо нарахування штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3% річних за неналежне виконання умов даного договору.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 30.06.2015 р. у справі № 914/1171/15 в частині відмови у стягненні 19429,86 грн., з яких 4884,80 грн. - пеня, 11470,02 грн. - інфляційних втрат та 3075,04 грн. - 3% річних і прийняти в цій частині нове рішення, за яким стягнути з Приватного підприємства «Приватна фірма по ремонту та обслуговуванню житла «Лапаївка»- 4884,80 грн. пені, 11470,02 грн. інфляційних втрат та 3075,04 грн. 3% річних.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2015р. справу № 914/1171/15 призначено судді-доповідачу Костів Т.С. та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Марку Р.І. та Желіку М.Б..

Згідно розпорядження голови Львівського апеляційного господарського суду від 20.07.2015 року, у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Желіка М.Б., внесено зміни у склад судової колегії по справі № 914/1171/15, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя Костів Т.С., судді Марко Р.І. та Мирутенко О.Л..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 20.07.2015 р., подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 04.08.2015 р..

Згідно розпорядження голови Львівського апеляційного господарського суду від 04.08.2015 року, у зв'язку із зайнятістю судді Мирутенка О.Л. у складі іншої судової колегії, внесено зміни у склад судової колегії по справі № 914/1171/15, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя Костів Т.С., судді Марко Р.І. та Данко Л.С..

Представникам роз'яснено їх права та обов'язки згідно ст.22 ГПК України.

В судове засідання 04.08.2015 року представник відповідача з'явився, проти апеляційної скарги заперечив, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представник апелянта в судовому засіданні подану ним апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, з підстав наведених у ній, надав усні пояснення по суті спору.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

як правильно встановив суд першої інстанції, між сторонами укладено договір №13/2894/- ТЕ - 21 купівлі - продажу природного газу від 28.12. 2012 року, відповідно до п.1.1 якого продавець (позивач) зобов'язується передати у власність покупцю (відповідач) у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України", а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до п.6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п.3.4. Договору не пізніше 5-го числа місяці, наступного за місяцем продажу газу, Покупець (відповідач) зобов'язується надати Продавцеві (позивачу) підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання - передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість.

Факт поставки газу за спірний період сторони не заперечували, і факт поставки підтверджується актами приймання - передачі природного газу, підписаними сторонами без зауважень.

Як вбачається із матеріалів справи, апелянт у позовній заяві покликався на заборгованість відповідача в сумі 58992,36 грн., у зв'язку із чим керуючись умовами п.7.2. договору №13/2894/- ТЕ - 21 купівлі - продажу природного газу від 28.12. 2012 року та ст.625 ЦК України, нарахував відповідачу пеню, яка згідно поданого ним розрахунку становить 4884,80грн., 3075,04 грн. 3% річних, 11470,02 грн. інфляційних нарахувань.

Судом також було встановлено, що між сторонами укладено Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання №2162 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 17.11.2014 року, підписане за участі Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області (сторона №1), Департаменту фінансів Львівської облдержадміністрації (сторона №2), ПП "Приватна фірма по ремонту та обслуговуванню житла "Лапаївка" (сторона №3, відповідач у справі) та Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (позивач у справі, остання сторона).

Відповідно до п.1 предметом Спільного протокольного рішення є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій". Положення п.п. 2.1 п. 1 даного Спільного протокольного рішення сторони погодили перелік підприємств (установ, організацій), що беруть участь у проведенні взаєморозрахунку, та послідовність виконання сторонами спільного протокольного рішення.

Згідно Спільного протокольного рішення (п.2), Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду державного бюджету України стороні № 1 у сумі 74240 грн. з приміткою "Постанова Кабінету міністрів України від 11.01.2005 № 20". Сторона № 1 перераховує на рахунок сторони № 2 кошти в сумі 74240 грн. з таким записом у графі "призначення платежу": за жовтень місяць 2014р. "п" - 45940 грн., "с" - 28300 грн. та "Постанова Кабінету міністрів України від 11.01.2005 №20". Сторона №2 перераховує на рахунок сторони №3 кошти в сумі 74240 грн. з таким записом у графі "призначення платежу": за жовтень місяць 2014р. "п" - 45940 грн., "с" - 28300 грн. та "Постанова Кабінету міністрів України від 11.01.2005 №20". Сторона №3 перераховує на рахунок сторони останньої кошти в сумі 74240 грн.. у т.ч., зокрема 36779 грн., за природний газ 2013р. згідно з договором від 28.12.2012р. №13/2894-ТЕ-21, у т.ч. ПДВ 6129,83грн. з таким записом у графі "призначення платежу": Постанова Кабінету міністрів України від 11.01.2005 №20, та дата Спільного протокольного рішення, за природній газ 2013 року, договір від 28.12.2013р. №13/2894-ТЕ-21, у т.ч. ПДВ 6129,83грн.". Спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання всіма сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов'язань за даним рішенням. Воно є чинним, лише у разі проведення відповідного фінансування.(п.п. 5.2., 5.3 протокольного рішення ).

Платіжним дорученням №1 від 17 грудня 2014 року на загальну суму 74240 грн. підтверджується факт оплати відповідачем 36779 грн. за договором від 28.12.2013р. №13/2894-ТЕ-21 на підставі постанови Кабінету міністрів України від 11.01.2005 №20 та Спільного протокольного рішення, а платіжним дорученням №92 від 16.04.2015 року факт оплати 22213,36 грн., що складає 58992,36 грн. і становить вимогу позивача про стягнення основного боргу за договором.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 193 ГК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції підставно констатував, що виконання договірного зобов'язання відповідачем невід'ємно пов'язано із виконанням спеціальних нормативно-правових актів щодо необхідності здійснення проведення взаєморозрахунків з Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та надання населенню пільг, субсидій і компенсацій (одночасно це є розрахунком вартості поставленого природного газу по договору №13/2894/- ТЕ - 21 купівлі - продажу природного газу від 28.12. 2012 року), а саме, Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 та Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України, НАК "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 № 55/57/43.

Здійснення взаєморозрахунків на підставі підписаного сторонами Спільного протокольного рішення відбулось за межами строку оплати відповідачем вартості природного газу, передбаченого Розділом 6 договору №13/2894/-ТЕ-21 купівлі - продажу природного газу від 28.12.2012 року, оскільки в даному випадку згідно із пунктом 1.1 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України, НАК "Нафтогаз України" Державного казначейства України від 03.02.2009 № 55/57/43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2009 року за №342/16358 розрахунки проводились за згодою сторін на підставі актів звірення за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню та спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у Додатку 1. За згодою всіх сторін укладених у 2012 році спільних протокольних рішень, якими визначено взаємовідносини між учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання, у тому числі позивачем і відповідачем, проводились розрахунки у відносинах з перерахування по ланцюгу субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам для надання пільг, субсидій та компенсацій населенню, виключно на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню, в Преамбулі кожного із Спільних протокольних рішень, складених для проведення розрахунків, у тому числі за участі позивача і відповідача, з надання пільг і субсидій населенню у 2012 році, зазначена мета його укладання - погашення взаємної заборгованості.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2., 2.3., 2.4., 2.5., 2.6. Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію постачальники та транспортувальники ресурсів (надавачі товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 (із змінами), складають щомісяця до 10-го числа з розпорядниками коштів акти звіряння. Один примірник акта звіряння надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння. Зведені реєстри актів звіряння підписуються керівниками місцевих фінансових органів і постачальників та транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг) та надаються відповідним головним фінансовим управлінням. Відповідні фінансові управління узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20-го числа у формі узгоджених з постачальниками та транспортувальниками ресурсів (надавачами товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними реєстрами актів звіряння або договорами. Такі документи подаються окремо щодо кожного постачальника та транспортувальника ресурсів (надавача товарів, послуг), який братиме участь у розрахунках. Відповідні головні фінансові управління надають головним управлінням Державної казначейської служби довідку-заявку на перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг і житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати до 20-го числа поточного місяця у частині розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію. Головні управління Державної казначейської служби зазначену інформацію доводять до відома Державної казначейської служби України. Не пізніше ніж за два дні до проведення розрахунків усі учасники розрахунків, які підписали спірні протокольні рішення, надають до Державної казначейської служби України та його територіальних органів, у яких відкрито їх рахунки, платіжні доручення на перерахування коштів відповідно до узгодженого спільного протокольного рішення. Відповідач негайно після отримання коштів від попередньої сторони за схемою розрахунків, визначеною Спільним протокольним рішенням, перераховував грошові кошти останній стороні Спільного прокольного рішення - позивачу.

Посилання скаржника на те, що зміни до самого договору не вносились, а відтак договірні зобов'язання відповідача не змінились, не заслуговують на увагу враховуючи, що Спільним протокольним рішенням сторони погодили відповідну зміну у порядку оплати не залежно від правового режиму такого Спільного протокольного рішення - без посилання, що він є додатком до договору.

В даному випадку взаєморозрахунки між постачальниками та транспортувальниками ресурсів і розпорядниками коштів, виділених з державного бюджету для надання пільг, субсидій та компенсацій населенню, могли здійснюватись у рахунок погашення заборгованості за природний газ на підставі складених та підписаних актів звіряння за нарахованими пільгами субсидіями та компенсаціями населенню або договорів, що визначають величину щомісячного споживання ресурсів, однак у будь якому випадку при наявності Спільного протокольного рішення. При цьому у кожному Спільному протокольному рішенні, як і платіжному дорученні про перерахування відповідачем позивачу отриманих по ланцюгу коштів як вартість пільг і субсидій населенню, вказано про те, що такі розрахунки між сторонами здійснюються в межах договору №13/2894/- ТЕ - 21 купівлі - продажу природного газу від 28.12.2012 року, укладеного між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та ПП "Приватна фірма по ремонту та обслуговуванню житла "Лапаївка", і є одночасно процедурою погашення зобов'язань відповідача з остаточної оплати вартості поставленого позивачем природного газу в розмірі отриманих по Спільному протокольному рішенню сум пільг і субсидій населенню.

Відповідно до п.4.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" припинення провадження у справі на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі. Відповідно, у зв'язку із погашенням суми основного боргу, на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України, суд першої інстанції підставно припинив провадження у справі і цей висновок сторонами не оскаржувався.

Відповідно до п.4 Спільного протокольного рішення сторони, що підписали його, домовилися, що несуть відповідальність за недотримання вимог Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 та Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України, НАК "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 № 55/57/43, і не виконання своїх зобов'язань за цим Спільним протокольним рішенням відповідно до чинного законодавства.

Згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів зазначає, суд першої інстанції підставно констатував, що уклавши та підписавши Спільне протокольне рішення сторони змінили організацію проведення розрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій". У зв'язку з погашенням основної суми заборгованості на виконання Спільного протокольного рішення, суд дійшов висновку про відмову у стягнення штрафних санкцій: пені, 3% річних та інфляційних нарахувань. При цьому враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 25 березня 2015 року, постановах Вищого господарського суду України у справі №924/1808/14 від 26.03.2015р., у справі №908/3435/14 від 12.05.2015р.. Суд першої інстанції також підставно звернув увагу на недоведеність скаржником правильності поданого ним розрахунку штрафних санкцій.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Однак, у встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування або зміни судового рішення не були доведені суду належними доказами.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 30.06.2015 р. у справі № 914/1171/15 прийняте на підставі матеріалів справи, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків господарського суду Львівської області не спростовують, а відтак, не визнаються такими, що можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд , -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ- залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 30.06.2015 р. у справі № 914/1171/15 залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

3. Матеріали справи скеровуються до господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 10.08.2015 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Данко Л.С.