РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2015Справа №910/15361/15

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

про розірвання договору та стягнення коштів

Суддя Андреїшина І.О.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про розірвання договору на розрахунково-касове обслуговування № 9609 від 30.08.2007 р. та стягнення коштів у сумі 230 706,09 грн., що перебувають на поточному рахунку № НОМЕР_2.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2015 р. (суддя Гавриловська І.О.) за даною позовною заявою порушено провадження у справі № 910/15361/15 та призначено її до розгляду на 08.07.2015 р., зобов'язано сторін надати певні документи.

Наказом Голови Господарського суду міста Києва № 240-К від 02.07.2015 р. у зв'язку зі зміною прізвища, судді Гавриловській І.О. було змінено запис у трудовій книжці про прізвище на Андреїшина.

Представник позивача у судовому засіданні 08.07.2015 р. надав витребувані судом документи частково, зокрема, лише власне письмове підтвердження того, що у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, відсутні справа зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та рішення цих органів з такого спору та довідку-витяг державного реєстратора про включення позивача до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Представник відповідача у судове засідання 08.07.2015 р. не з'явився, вимог ухвали суду не виконав, про причини неявки не повідомив, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 08.07.2015 р. відкладено розгляд справи до 20.07.2015 р., у зв'язку з неявкою представника відповідача в призначене судове засідання, невиконанням ним вимог ухвали суду пр порушення провадження у справі та для витребування у позивача додаткових доказів у справі.

Представники сторін у судове засідання 20.07.2015 р. не з'явилися, вимог ухвали суду від 08.07.2015 р. не виконали, про причини неявки не повідомили, про призначене судове засідання були повідомлені належним чином.

Враховуючи наведене, Господарський суд міста Києва з метою з'ясування всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору у даній справі, у зв'язку з неявкою представників сторін у призначене судове засідання, не виконанням ними вимог ухвали суду, керуючись п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 77 ГПК України, розгляд справи відклав на 05.08.2015 р., зобов'язав сторін надати суду певні документи.

У судовому засіданні 05.08.2015 р. представник позивача надав суду платіжне доручення пр. сплату судового збору, яке суд залучив до матеріалів справи; надав усні пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 05.08.2015 р. повторно не з'явився, вимог ухвал суду не виконав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 04050, м. Київ, вулиця Артема, 60, на яку було відправлено ухвалу суду, підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, матеріалами справи та вказано в позові.

Згідно з абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання та про наслідки ненадання ними витребуваних судом документів, то за таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними матеріалами без участі представника вищезазначеного учасника судового процесу.

У судовому засіданні 05.08.2015 р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі - банк) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - клієнт) було укладено договір на розрахунково-касове обслуговування № 9609 від 30.08.2007 р. (надалі - договір), відповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_2 в національній валюті та зобов'язується здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку відповідно до тарифів банку на розрахунково-касове обслуговування рахунків (надалі - тарифи) в порядку і на умовах, визначених договором.

Умови зазначеного договору свідчать про те, що за своєю правовою природою він є договором банківського рахунку.

У відповідності до п. 1. статті 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до п. 2.1. договору, банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунків в операційний день банку в порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

За умовами п. 3.3.2. договору, банк зобов'язується вести комплексне розрахунково-касове обслуговування рахунків та виконувати за дорученням клієнта розрахункові, касові і інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами. Надання інших послуг, що безпосередньо не відносяться до розрахунково-касового обслуговування (кредитування, операції з цінними паперами, факторинг, лізинг та інші операції), здійснюється на підставі окремих договорів, укладених між банком і клієнтом.

Згідно з п. 5.1. договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до п. 8.1. договору, даний договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє протягом невизначеного строку.

За умовами п. 8.2. договору, договір може бути розірваний за заявою будь-якої із сторін, а також в інших випадках та з підстав, передбачених договором та чинним законодавством України.

При розірванні договору клієнт зобов'язаний закрити рахунок, подавши в банк документи, передбачені чинним законодавством України для закриття рахунку. Закриття рахунку здійснюється виключно за умови повного розрахунку клієнта перед банком по сплаті послуг за розрахунково-касове обслуговування рахунку (п. 8.3. договору).

10.06.2010 р. між ФОП ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено додаткову угоду до договору № 9609 на розрахунково-касове обслуговування від 30.08.2007 р.

12.09.2012 р. між ФОП ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено додатковий договір про обслуговування клієнта за допомогою системи електронних платежів «клієнт-Банк» до договору № 9609 на розрахунково-касове обслуговування від 30.08.2007 р.

Позивач пояснив, що станом на 28.04.2015 р. на рахунку позивача № НОМЕР_2 в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» знаходились грошові кошти в сумі 230 815,09 грн.

05.05.2015 р. на підставі ст. 1075 ЦК України та п. 20.5. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, що затверджена постановою НБУ від 12.11.2003 р. № 492 та п. 8.2. договору № 9609 від 30.08.2007 р. позивач подав заяву про закриття поточного рахунку № НОМЕР_2 у національній валюті та видачі грошових коштів у сумі 230 815,09 грн.

Дана заява була зареєстрована за вхідним номером 1211-г від 06.05.2015 р. у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», про що свідчить штамп відповідача на заяві.

Крім того, аналогічну заяву ФОП ОСОБА_1 направила на адресу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» через відділення поштового зв'язку (належні докази відправлення містяться в матеріалах справи).

02.06.2015 р. ФОП ОСОБА_1 направила на адресу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заяву (вих. № 30/625) разом з платіжним дорученням № 14 від 02.06.2015 р., з вимогою про видання грошових коштів з поточного рахунку у сумі 230 706,40 грн., шляхом перерахування даних коштів на розрахунковий рахунок № НОМЕР_3, відкритий у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805,одержувач - ФОП ОСОБА_1.

Однак, станом на день звернення позивача з даним позовом до суду вищевказані вимоги ФОП ОСОБА_1 були залишені банком без відповіді та реагування.

За таких обставин Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про розірвання договору на розрахунково-касове обслуговування № 9609 від 30.08.2007 р. та стягнення коштів у сумі 230 706,09 грн., що перебувають на поточному рахунку № НОМЕР_2.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку.

Згідно зі ст. 339 ГК України, фінансове посередництво здійснюється банками у формі банківських операцій. Основними видами банківських операцій є депозитні, розрахункові, кредитні, факторингові та лізингові операції. Перелік банківських операцій визначається законом про банки і банківську діяльність. Банківські операції провадяться в порядку, встановленому Національним банком України.

Частинами 4, 5 ст. 341 ГК України встановлено, що при безготівкових розрахунках усі платежі провадяться через установи банків шляхом перерахування належних сум з рахунку платника на рахунок одержувача або шляхом заліку взаємних зобов'язань і грошових претензій. Платежі здійснюються у межах наявних коштів на рахунку платника. У разі потреби банк може надати платникові кредит для здійснення розрахунків. Установи банків забезпечують розрахунки відповідно до законодавства та вимог клієнта, на умовах договору на розрахункове обслуговування. Договір повинен містити реквізити сторін, умови відкриття і закриття рахунків, види послуг, що надаються банком, обов'язки сторін та відповідальність за їх невиконання, а також умови припинення договору.

Частиною 6 ст. 342 ГК України передбачено, що порядок відкриття рахунків в установах банків, форми розрахунків та порядок їх здійснення визначаються законом про банки і банківську діяльність, іншими законами, а також нормативно-правовими актами Національного банку України.

Згідно ч. 4 ст. 1088 ЦК України, порядок здійснення безготівкових розрахунків регулюється цим Кодексом, законом та банківськими правилами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1089 ЦК України, за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Згідно ч. 1 ст. 1091 ЦК України, банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

Відповідно до ст. 1092 ЦК України, у разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення клієнта банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. У разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення у зв'язку з порушенням правил розрахункових операцій виконуючим банком відповідальність може бути покладена судом на цей банк. Якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону.

За приписами ч. 3 ст. 1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до пунктів 1.30, 1.35 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (надалі - Закон), платіжне доручення - це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача; розрахунковий документ - документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача.

Згідно з пунктом 8.1 статті 8 Закону, банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів.

Пунктами 8.2, 8.3 статті 8 Закону передбачено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку. Банки та їх клієнти мають право обумовлювати в договорах інші, ніж встановлені в цьому пункті, строки переказу готівки. За порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом.

За приписами пункту 21.1 статті 21 та статті 22 Закону, ініціювання переказу проводиться, зокрема, шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа. Ініціювання переказу здійснюється за платіжним дорученням.

Відповідно до пунктів 22.4, 22.7, 22.9 статті 22 Закону, під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання. У разі відмови з будь-яких причин у прийнятті розрахункового документа банк має повернути його ініціатору не пізніше наступного операційного дня банку із зазначенням причини повернення. У разі недостатності на рахунку платника коштів для виконання у повному обсязі розрахункового документа стягувача на момент його надходження до банку платника цей банк здійснює часткове виконання цього розрахункового документа шляхом переказу суми коштів, що знаходиться на рахунку платника, на рахунок отримувача.

Статтею 30 Закону передбачено, що переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов'язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки.

Пунктом 2.19 Інструкції встановлено, що розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

З наданих господарському суду документів вбачається, що відповідач порушив взяте на себе зобов'язання та не виконав платіжне доручення № 14 від 02.06.2015 р. на суму 230 706,09 грн.

Відповідач жодних обґрунтованих доказів на спростування обставин, викладених у позові, суду не надав.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

За таких обставин, оцінивши всі надані докази та пояснення в їх сукупності, враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 230 706,09 грн., а відповідач в установленому законом порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та не довів суду належними та допустимими доказами належного виконання ним своїх зобов'язань, то позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ФОП ОСОБА_1 грошових коштів, що перебувають на поточному рахунку № НОМЕР_2 у національній валюті у сумі 230 706,09 грн., шляхом перерахування зазначеної суми грошових коштів на рахунок № НОМЕР_3, відкритий у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805, одержувач - ФОП ОСОБА_1 визнається судом таким, що підлягає задоволенню повністю.

ФОП ОСОБА_1 просить суд також розірвати договір про розрахунково-касове обслуговування № 9609 від 30.08.2007 р., укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ФОП ОСОБА_1

Згідно приписів ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правові наслідки розірвання договору визначені в частинах 2, 3 ст. 653 ЦК України, згідно яких у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються; у разі розірвання договору зобов'язання припиняється з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором.

Положеннями ч. 1 ст. 1075 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За умовами п. 8.2. договору, договір може бути розірваний за заявою будь-якої із сторін, а також в інших випадках та з підстав, передбачених договором та чинним законодавством України.

При розірванні договору клієнт зобов'язаний закрити рахунок, подавши в банк документи, передбачені чинним законодавством України для закриття рахунку. Закриття рахунку здійснюється виключно за умови повного розрахунку клієнта перед банком по сплаті послуг за розрахунково-касове обслуговування рахунку (п. 8.3. договору).

Як відзначалось судом, 05.05.2015 р. на підставі ст. 1075 ЦК України та п. 20.5. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, що затверджена постановою НБУ від 12.11.2003 р. № 492 та п. 8.2. договору № 9609 від 30.08.2007 р. позивач подав заяву про закриття поточного рахунку № НОМЕР_2 у національній валюті та видачі грошових коштів у сумі 230 815,09 грн.

Дана заява була зареєстрована за вхідним номером 1211-г від 06.05.2015 р. у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», про що свідчить штамп відповідача на заяві.

Крім того, аналогічну заяву ФОП ОСОБА_1 направила на адресу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» через відділення поштового зв'язку (належні докази відправлення містяться в матеріалах справи).

02.06.2015 р. ФОП ОСОБА_1 направила на адресу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заяву (вих. № 30/625) разом з платіжним дорученням № 14 від 02.06.2015 р., з вимогою про видання грошових коштів з поточного рахунку у сумі 230 706,40 грн., шляхом перерахування даних коштів на розрахунковий рахунок № НОМЕР_3, відкритий у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805,одержувач - ФОП ОСОБА_1.

Однак, станом на день звернення позивача з даним позовом до суду вищевказані вимоги ФОП ОСОБА_1 були залишені банком без відповіді та реагування.

Згідно з ч. 5 ст. 188 ГК України, якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається змінений або розірваний з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Суд врахував все викладене вище в сукупності та дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині розірвання договору на розрахунково-касове обслуговування № 9609 від 30.08.2007 р., укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ФОП ОСОБА_1, у зв'язку з істотним порушенням умов договору.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині розірвання договору на розрахунково-касове обслуговування № 9609 від 30.08.2007 р., укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ФОП ОСОБА_1, у зв'язку з істотним порушенням умов договору.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 22, 32,33, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір на розрахунково-касове обслуговування № 9609 від 30.08.2007 р., укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, 60, ) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, 60, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошових коштів, що перебувають на поточному рахунку № НОМЕР_2 у національній валюті в сумі 230 706 (двісті тридцять тисяч сімсот шість) грн. 09 коп., шляхом перерахування зазначеної суми грошових коштів на рахунок № НОМЕР_3, відкритий у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (01011, м.Київ, вулиця Лєскова, будинок 9, ), МФО 380805, одержувач - ФОП ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, 60, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 5 832 (п'ять тисяч вісімсот тридцять дві) грн. 12 коп. витрат на сплату судового збору.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

6. Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 10.08.2015 р.

Суддя І.О. Андреїшина