ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2015 р. Справа №904/309/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: судді Науменка І.М., - доповідача

суддів: Джихур О.В., Кузнецова В.О.,

секретар судового засідання: Петровська А.В.,

від відповідача: Кустов С.В., представник, довіреність №б/н від 10.12.2015р.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання належним чином повідомлений.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Арбітражного керуючого Товариства з обмеженою відповідальністю "Діно Групп" Палкіна Андрія Юрійовича на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2015р. у справі №904/309/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діно Групп"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика дверей "Спектр-1"

про стягнення 28 088,02 грн. боргу за поставлене обладнання,

ВСТАНОВИВ

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2015р. (суддя Юзіков С.Г.) позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика дверей "Спектр-1" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діно Групп" 2 617,00 грн. - основного боргу, 167,37 грн. - 3 % річних, 969,86 грн. - збитків від інфляції, 244,19 грн. - судового збору.

В решті позову відмовлено.

Обґрунтовуючи рішення, господарський суд першої інстанції виходив з часткової доведеності належними доказами у справі наявності у відповідача спірної заборгованості.

Не погодившись з вищезгаданим рішенням, Арбітражний керуючий ТОВ "Діно Групп" Палкін Андрій Юрійович звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій наполягає на наявності правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на що за результатами апеляційного перегляду просить рішення від 25.03.2015р. - скасувати та прийняти у справі нове рішення про задоволення позову у повному обсязі з покладенням всіх судових витрат на відповідача.

Зокрема, в апеляційній скарзі апелянт стверджує, що під час розгляду справи місцевим господарським судом не надано правової оцінки наявним у справі доказам в їх сукупності, що призвело до прийняття помилкового рішення.

Окрім того, апелянт наполягає на тому, що місцевим господарським судом було невірно застосовано приписи ст.ст.530, 692 Цивільного кодексу України з приводу строку виникнення зобов'язання з оплати товару. Так, на думку скаржника, вищезгадане зобов'язання згідно накладних №ЛНА-000002 від 29.01.2013р. та №ЛНА-000003 від 29.01.2013р. виникло у відповідача негайно після прийняття такого обладнання, тобто, 29.01.2013р.

В свою чергу, у відзиві на апеляційну скаргу позивач викладені в останній заперечення повністю відхиляє, вважає оскаржуване рішення правомірним, у зв'язку з чим підстав для його зміни чи/або скасування не вбачає.

Відповідно до ст.101 ГПК України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Отже, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні уповноважених представників сторін, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.01.2013р. за видатковою накладною №ЛНА-000003, згідно довіреності на отримання ТМЦ №19 від 29.01.2013р., ТОВ «Діно Групп» (позивач, апелянт) було передано ТОВ «Фабрика дверей "Спектр-1» (відповідач) обладнання у кількості 17 одиниць на загальну суму 34 300,00 грн. На підставі згаданої вище видаткової накладної позивачем видано рахунок-фактуру №СФ-0000140 від 04.12.2012р. на суму 34 300,00 грн. з ПДВ.

В той же день, 29.01.2013р., за видатковою накладною №ЛНА-000002, згідно довіреності на отримання ТМЦ №18 від 29.01.2013р., ТОВ «Діно Групп» (позивач, апелянт) було передано ТОВ «Фабрика дверей "Спектр-1» (відповідач) верстат токарно-гвинторізний у кількості 1 шт. вартістю 2 617,00 грн.

В якості умови продажу в наведених вище видаткових накладних зазначено «безготівковий розрахунок», що, як вірно встановлено місцевим господарським судом, свідчить про продаж майна у спрощений спосіб, тобто, без укладання договору чи вчинення іншого правочину.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

За своїм змістом відносини, що виникли між сторонами є договором купівлі-продажу.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

Отже, як встановлено апеляційним господарським судом, за 17 одиниць обладнання, поставленого за видатковою накладною №ЛНА-000003 від 29.01.2013р. відповідач розрахувався у повному обсязі, що підтверджено наявними в матеріалах справи первинними документами, зокрема, платіжним дорученням №136 від 05.12.2012р.; платіжним дорученням №151 від 13.12.2012р.; рахунком-фактурою №СФ-0000138 від 04.12.2012р.; рахунком-фактурою №СФ-0000139 від 04.12.2012р.; рахунком-фактурою №СФ-0000126 від 19.11.2012р.; банківською випискою з операцій за платіжним дорученням №107 від 19.11.2012р.; рахунком-фактурою №СФ-0000140 від 04.12.2012р.; банківською випискою з операцій за платіжним дорученням №136 від 05.12.2012р.; банківською випискою з операцій за платіжним дорученням №151 від 13.12.2012р.

Разом з цим, докази розрахунку відповідачем за товар, поставлений згідно видаткової накладної №ЛНА-000002 від 29.01.2013р. в матеріалах справи відсутні (суду не представлені).

В свою чергу, не доведеним належними доказами в розумінні ст.ст.32-34 ГПК України колегія суддів вважає також факт передачі позивачем відповідачеві обладнання (ножиці НД 3316Г ) саме за рахунком-фактурою №СФ-0000140 від 04.12.2012р.

Натомість, з огляду на підтвердження наявними у справі первинними документами факту оплати відповідачем вартості обладнання (гідравлічний листогибочний прес НАР 2560 за ціною 41 267,00 грн.) за допомогою платіжного доручення №107 від 19.11.2012р. на суму 41 267,00 грн.), колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду з приводу відсутності предмету спору за зазначеною вище господарською операцією.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, згідно здійсненому місцевим господарським судом розрахунку, який колегія суддів вважає вірним, з простроченої відповідачем заборгованості в розмірі 2 617,00 грн. стягненню підлягають 3% річних у сумі 167,37 грн. (за період з 30.01.2013р. по 19.03.2015р.) та 969,86 грн. збитків від інфляції (за період з жовтня 2013р. по лютий 2015р.).

При цьому, спростовуючи викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів зауважує, що передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не передбачено договором, тобто, в даному випадку, саме з 30.01.2013р. (п.1.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14).

З огляду на наведене вище, висновок місцевого господарського суду щодо відсутності правових підстав для задоволення решти позовних вимог за недоведеністю колегія апеляційного господарського суду вважає правомірним.

За таких обставин, викладені в апеляційній скарзі доводи в ході апеляційного провадження свого підтвердження не знайшли, виявились безпідставними та спростованими наявними у справі первинними документами. Натомість, оскаржуване рішення прийнято за умов надання належної юридичної оцінки наявним у справі доказам, у зв'язку з чим підстави для його скасування у апеляційної інстанції - відсутні.

Враховуючи часткове задоволення позову, покладення господарським судом першої інстанції судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог відповідає приписам ст.49 ГПК України. В свою чергу, з огляду на залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати на апеляційне оскарження покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.101, 103-105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2015р. у справі №904/309/15 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Арбітражного керуючого Товариства з обмеженою відповідальністю "Діно Групп" Палкіна Андрія Юрійовича - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 10.08.2015р.

Головуючий суддя І.М. Науменко

Суддя О.В. Джихур

Суддя В.О. Кузнецов