РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2015Справа №910/10309/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДМагро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансбуд ЛТД"

про стягнення 125 338,02 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Годлевська Т.О., за довіреністю

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДМагро" звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансбуд ЛТД" про стягнення 125 338,02 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.04.2015 р. порушено провадження у справі №910/10309/15.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва № 04-23/572 від 28.05.2015 р., у зв'язку з неможливістю здійснення правосуддя суддею Пригуновою А.Б., призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/10309/15, за результатом якого справу № 910/10309/15 передано на розгляд судді Нечаю О.В.

01.06.2015 р. судове засідання не відбулось.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.06.2015 р. справа була прийнята до свого провадження суддею Нечаєм О.В., розгляд справи призначено на 24.06.2015 р.

17.06.2015 р. до відділу діловодства господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про відсутність аналогічного спору.

У судове засідання 24.06.2015 р. представник позивача з'явився, представник відповідача не з'явився.

Враховуючи те, що представник відповідача у судове засідання 24.06.2015 р. не з'явився, а також у зв'язку із невиконанням відповідачем та частковим виконанням позивачем вимог ухвали господарського суду міста Києва від 02.06.2015 р., розгляд справи було відкладено на 05.08.2015 р.

У судове засідання 05.08.2015 р. представник позивача з'явився, надав суду пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання 05.08.2015 р. не з'явився.

Відповідно до п. 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 р. № 01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Слід також зазначити, що вищезгаданий інформаційний лист містить посилання на пункт 4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 р. № 01-8/1228 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році» (із змінами від 08.04.2008 р.), в якому зазначається, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду її судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз'яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.07.1997 р. № 02-5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Трансбуд ЛТД" (далі - постачальник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДМагро" (далі - покупець, позивач) було укладено Договір поставки № 28 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити покупцеві продукцію виробничо-технічного призначення (далі - товар), номенклатура, обсяги, строк поставки та ціни якої вказані у специфікаціях, доданих до цього Договору, які є його невід'ємною частиною.

Згідно з пунктом 2.3 Договору строк поставки товару: протягом 2 робочих днів з моменту отримання на поточний рахунок попередньої оплати 100 % якщо інше не обумовлено сторонами у специфікації та/або рахунку на оплату.

Відповідно до п. 4.1 Договору ціна товару узгоджується сторонами в специфікаціях та оплачується згідно виставленого рахунку.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 21.12.2015 р..

З підписаної сторонами специфікації до Договору вбачається погодження сторонами загальної вартості продукції, що постачається за Договором, яка складає 299 549,88 грн., окрім того відповідно до умов Договору, сторони зазначили у специфікації розмір попередньої оплати, який складає 50 % від загальної суми, та строки поставки - протягом 2-х днів з моменту отримання на поточний рахунок попередньої оплати.

Позивач зазначає суду про те, що позивачем, на виконання умов Договору, було перераховано відповідачу попередню оплату, однак відповідачем не було поставлено товар в повному обсязі.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Судом встановлено, що позивачем, на виконання умов Договору, було перераховано відповідачу попередню оплату в розмірі 150 000,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 163 від 20.02.2015 р.

В свою чергу, відповідачем на виконання Договору було здійснено поставку товару позивачу на суму 30 915,98 грн.

Таким чином, різниця між сумою попередньої оплати, перерахованої позивачем відповідачу, та вартістю фактично поставленого товару складає 119 084,02 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження поставки позивачу продукції за Договором на всю суму отриманої передоплати - 150 000,00 грн.

Крім основної заборгованості, позивач просить суд стягнути з відповідача 6 254,00 пені.

Згідно з п. 8.3 Договору у разі несвоєчасної поставки товару постачальник сплачує покупцеві пеню у розмірі 0,1 % від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожен день затримки його поставки.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який нараховується пеня.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пеня в розмірі 6 254,00 грн., у зв'язку з простроченням поставки товару за Договором.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача 125 338,02 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансбуд ЛТД" (04111, м. Київ, вулиця Щербакова, будинок 53; ідентифікаційний код: 35893287) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДМагро" (12505, Житомирська обл., Коростишівський район, місто Коростишів, вулиця Крупської, будинок 52; ідентифікаційний код: 38284295) передоплату в розмірі 119 084 (сто дев'ятнадцять тисяч вісімдесят чотири) грн. 02 коп. та пеню в розмірі 6 254 (шість тисяч двісті п'ятдесят чотири) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 506 (дві тисячі п'ятсот шість) грн. 76 коп.

Повне рішення складено 10.08.2015 р.

Суддя О.В. Нечай