ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 р. Справа № 911/2319/15

за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва", ОСОБА_1, 7, м.Київ, 01021

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, 38500, Полтавська область, Диканський район, смт. Диканька, вул. Сковороди, 18

про стягнення грошових коштів у сумі 14 466,42 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: відсутні

від відповідача: відсутні

Після виходу з нарадчої кімнати, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складання повного рішення згідно ст.85 ГПК України (14.08.2015 р.).

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна заява про стягнення 14466,42 грн. заборгованості згідно договору оренди № 14/602 від 13.06.2013 р. про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду.

Позивач явку повноважного представника в засідання суду не забезпечив та надіслав листа в якому повідомляв, що на задоволенні позовних вимог наполягає, з мотивів зазначених у позовній заяві та просить розгляд справи проводити без участі його представника.

Відповідач про дату, час та місце розгляду даної справи повідомлявся ухвалою суду від 15.06.2015 р. про порушення провадження у справі та ухвалою від 30.06.2015 р. про відкладення розгляду справи, що були направлені відповідачеві за адресою, яка зазначена у ОСОБА_3 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємці (а.с. - 19-21). Дані ухвали повернулася з відміткою поштової установи - "За закінченням терміну зберігання" та "За зазначеною адресою не проживає".

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України N 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, суд вважає, що ним вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача у справі про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, відсутність клопотання щодо продовження строку вирішення спору, суд не оцінює неявку представників сторін у судове засідання як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив:

13.06.2013 року між сторонами було укладено договір оренди №14/602 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (надалі договір, а.с. -8-10), відповідно до якого позивач (орендодавець) на підставі протоколу №3 від 03.06.2013 р. засідання постійно діючої конкурсної комісії Печерської районної в місті Києві державної адміністрації та розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.06.2013 р. №326 «Про затвердження протоколу №3 засідання постійно діючої конкурсної комісії Печерської районної в місті Києві адміністрації від 03.06.2013 р. та затвердження переможців конкурсу» передає, а відповідач (орендар) приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва (далі обєкти оренди), яке знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, для розміщення торгівельного обєкту з продажу канцтоварів та поліграфічної продукції. Орендна плата за перший місяць встановлюється відповідно до запропонованої суми переможцем конкурсу у розмірі 2013,0 грн. (без ПДВ) (п. 1.1 Договору).

За користуванням обєктом оренди відповідач сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011 року №34/6250, або за результатом конкурсу та на дату підписання Договору становить 58,86 грн. за 1кв. м. орендованої площі, що в цілому складає 2013 грн. Крім орендної плати відповідач сплачує компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою, на якій розташований обєкт оренди, яка за червень 2013 р. складає 215,57 грн на місяць. Разом: 2228,57 грн. ПДВ 445,71. Загальна сума становить 2674,28 грн. (п. 3.1 Договору).

Пунктом 3.2 Договору встановлено, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці.

В пункті 3.6 Договору сторони визначили, що орендні платежі сплачуються відповідачем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря не пізніше 20 числа поточного місяця.

Згідно п. 9.1 Договору цей Договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 13 червня 2013 року до 11 червня 2016 р.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання умов договору 13.06.2013 між сторонами був підписаний Акт приймання-передачі в оренду нежитлового приміщення будинку №7 на бульварі ОСОБА_4 (арк.11 справи).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач зобов'язання по своєчасній сплаті орендної плати не виконав, внаслідок чого станом на час розгляду справи судом заборгованість з орендної плати з 01.09.2014 р. по 31.05.2015 р. складає 14466,42 грн. (розрахунок заборгованості в матеріалах справи, а.с. -12).

Таким чином, загальна сума, заявлена до стягнення, становить 14466,42 грн.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. ст. 612 ЦК України).

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору оренди. За змістом ст. 283, 286 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Орендна плата встановлюється у грошовій формі і строки її внесення визначаються в договорі.

Відповідно до п. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Відповідно до п. п. 1, 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Обов'язок наймача здійснювати оплату за передане майно у користування визначений також ст. 759 ЦК України.

Відповідно до ст. 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Матеріалами справи доведено, що своїх зобов'язань за договором в частині сплати орендної плати орендар належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на момент розгляду справи в суді, за розрахунком позивача, становить 14466,42 грн.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Позивач надав належні докази обґрунтованості та правомірності позовних вимог в частині стягнення боргу. За викладеного, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, зясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується йому за рахунок відповідача відповідно до приписів ст. 49 ГПК України.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32, 33,43,49,82-85 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (38500, Полтавська область, Диканський район, смт. Диканька, вул. Сковороди, 18, НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва" (ОСОБА_1, 7, м.Київ, 01021, ) 14466,42 грн. заборгованості з орендної плати та 1827,00 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.08.2015 р.

Суддя Н.Г. Гетя