РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2015Справа №910/14395/15

За позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державної пенітенціарної служби України

до Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар"

про стягнення штрафних санкцій за недопоставку ліків в розмірі 25 198,50 грн.

та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар"

до Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державної пенітенціарної служби України

про визнання договору недійсним та стягненням коштів,

Суддя О.С. Комарова

Представники сторін:

від прокуратури: Колодяжна А.В. (за посвідченням);

від позивача: Верба О.С. (представник за довіреністю);

від відповідача: Лисик Г.М. (представник за довіреністю).

В судовому засіданні 14 серпня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Процесуальний позивач, Заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державної пенітенціарної служби України, 05 червня 2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 05/2/3-18063-14 від 04.06.2015 року до відповідача, Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар", про стягнення штрафних санкцій за недопоставку ліків в розмірі 25198,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як продавець, не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором про закупівлю товару за державні кошти № К-22 від 20.11.2014 року, зокрема, у визначені відповідним договором строки не здійснив поставку товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою суду від 09.06.2015 року (суддя Комарова О.С.) порушено провадження у справі № 910/14395/15 та призначено розгляд справи на 14.07.2015 року.

Через відділ діловодства суду 07.07.2015 року від процесуального позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, які було долучено до матеріалів справи.

Через відділ діловодства суду 13.07.2015 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке було долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 14.07.2015 року представник процесуального позивача та позивача позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача в судове засідання 14.07.2015 року не з'явився, вимог ухвали не виконав, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2015 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання та в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено до 04.08.2015 року.

03 серпня 2015 року через канцелярію до суду від відповідача надійшов зустрічний позов № 1419/15.05-04-14 від 30.07.2015 року, в якому заявлені вимоги про визнання рішення № 7/5-1346-4.01/40-14 від 06.11.2014 року та договору №-22 від 20.11.2014 року недійсним та стягнення з Державної пенітенціарної служби України 22 878,87 (двадцять дві тисячі вісімсот сімдесят вісім) гривень на користь Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар".

Ухвалою від 04.08.2015 року прийнято зустрічну позовну заяву № 1419/15.05-04-14 від 30.07.2015 року Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар" та призначено розгляд зустрічної позовної заяви в судовому засіданні, призначеному на 04.08.15 року о 15:00 год.

В судовому засіданні 04.08.2015 року представник позивача надав довідку про стан заборгованості та заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 04.08.2015 року представники сторін надали спільне клопотання про продовження строків розгляду справи на 15 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2015 року судом, за клопотанням представників сторін, у відповідності до положень ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів, та відкладено розгляд справи до 12.08.2015 року.

Через відділ діловодства суду 11.08.2015 року від позивача надійшов відзив на зустрічну позовну заяву в якому останній просив відмовити, відповідачу за первісним позовом в повному обсязі. Зазначений відзив було прийнято судом до свого провадження.

Через відділ діловодства суду 12.08.2015 року від процесуального позивача надійшли пояснення у справі, які було долучено судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні представники сторін дали усні пояснення по суті спору та заявили усне клопотання про перерву судового засідання. Зазначене клопотання судом було задоволено та оголошено перерву до 14.08.2015 року.

В судовому засіданні 14.08.2015 року представник відповідача за первісним позовом подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу в повному обсязі, а також заперечення на відзив позивача. Дані документи були долучені судом до матеріалів справи.

Розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2014 року між позивачем (надалі - Покупець) та відповідачем (далі - Продавець) (разом - сторони) було укладено договір про закупівлю товару за державні кошти № К-22 (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи, надалі - Договір), відповідно до розділу 1. якого у порядку і на умовах, визначених у договорі, продавець зобов'язується у 2014 році продати і відвантажити ліки (далі - товар) в обсязі, асортименті і терміни (строки), зазначені в специфікації до даного Договору (Додаток 1), а покупець - забезпечити приймання та оплату товару за цінами, згідно зі специфікацією до даного Договору. Найменування товару - ліки. Кількість товару - згідно зі специфікацією до даного Договору.

Умовою п. 3.1 Договору встановлено, що цього ціна становить 503 970,00 (п'ятсот три тисячі дев'ятсот сімдесят гривень), у т.ч. з ПДВ. Ціна Договору включає в себе вартість самого товару, його маркування, доставки, передачі, усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені щодо поставки товару, у тому числі ПДВ.

Відповідно до п. 4.1. Договору розрахунок проводиться шляхом оплати товару покупцем по факту поставки протягом 90 банківських днів з дати отримання товару на склад покупця по мірі надходження бюджетних коштів на підставі рахунків-фактур продавця, належним чином оформлених накладних та актів приймання продукції.

У відповідності п.п. 5.1, 5.2 Договору строк (термін) поставки товару - з листопада по 25 грудня 20 І4 року. Поставка товару здійснюється продавцем власним автотранспортом в упаковці, яка його збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт та зберігання та на склад департаменту забезпечення діяльності ДПтС України за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 27.

Пунктом 11.2 Договору передбачено, що під час укладання договору продавець вносить покупцю забезпечення його виконання у розмірі 5% його кошторисної вартості, у сумі 25 198,50 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок покупця.

Відповідно до Специфікації на поставку товару відповідач повинен був поставити Хелпосерін (міжнародна назва Циклосерин) в кількості 94 200 капсул на загальну суму 503 970,00 грн.

Позивач зазначає, що на виконання п. 11.2 Договору постачальник вніс покупцеві 5% кошторисної вартості, що складає 25 198,50 грн. із суми забезпечення виконання договору. Проте поставка ліків постачальником здійснена не була, про що свідчить довідка Департаменту забезпечення діяльності ДПтС України від 17.03.2015 року.

З викладеними позивачем в позовній заяві твердженнями відповідач не погодився та, заперечуючи проти позову, звернув увагу суду на те, що не зобов'язаний сплачувати штрафні санкції, у зв'язку з тим, що позивач відмовився приймати товар, внаслідок чого відповідачем було складено акт відмови від прийняття товару від 31.12.2014 року, а відтак відповідач просить розірвати договір із позивачем в результаті невиконання останнім своїх зобов'язань за договором. Окрім того, відповідач зазначає, що позивач мав повернути сплачений залишок суми забезпечення виконання договору в розмірі 22 878,87 грн.

Крім того, як зазначалось судом вище, 03 серпня 2015 року через відділ діловодства суду від відповідача, Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар", надійшов зустрічний позов № 1419/15.05-04-14 від 30.07.2015 року, в якому заявлені вимоги до Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державної пенітенціарної служби України про стягнення з Державної пенітенціарної служби України забезпечення виконання договору про закупівлю товару за державні кошти № К-22 від 20.11.2014 року в розмірі 22 878,87 грн., визнання недійсним рішення комітету з конкурсних торгів Державної пенітенціарної служби України щодо оцінки пропозицій конкурсних торгів та визнання Приватного акціонерного товариства «По виробництву інсулінів «Індар» Учасником-переможцем конкурсних торгів з закупівлі ліків по Лоту №11, оформлене Повідомленням про акцепт пропозиції конкурсних торгів від 06.11.2014 № 7/5-1346-4.01/40-14; визнання недійсним Договору про закупівлю товару за державні кошти № К-22 від 20.11.2014 року, укладеного між Державною пенітенціарною службою України та Приватним акціонерним товариством «По виробництву інсулінів «Індар».

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що на підставі рішення комітету з конкурсних торгів між сторонами було укладено оспорюваний договір. В специфікації на поставку товару передбачено, що позивач за зустрічним позовом повинен був поставити Хелпосерін кількістю 94 200 капсул за ціною 5,36 грн. за одиницю на загальну суму 503 970,00 грн. Проте, позивач за зустрічним позовом стверджує, що покупцем були порушені істотні умови договору, а саме була змінена ціна з 5,36 грн. на 5,35 грн. за одиницю, а оскільки умови договору не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції, постачальник просить визнати недійсними рішення комітету та оспорюваний договір.

У відзиві на зустрічну позовну заяву позивач за первісним позовом не визнає позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «По виробництву інсулінів «Індар», вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Позивач за первісним позовом визнає розбіжності в сумах в специфікації - 5,36 грн., а в пропозиції конкурсних торгів - 5,35 грн., проте позивач стверджує, що дана помилка була допущена механічно, однак ціна за упаковку товару складає 267,50 грн. та загальна ціна - 503 970,00 грн., а тому зазначені суми не відрізняються від ціни, яка зазначена у Пропозиції ПрАт «Індар». Отже, порушень норм законодавства, які б давали підстави для розірвання з цієї підстави Договору - відсутні. Окрім того, чинним законодавством встановлений порядок оскарження процедури закупівлі, проте відповідач за первісним позовом проігнорував дану можливість відновити своє, начебто, порушене право.

Щодо визнання недійсним договору про закупівлю товару за державні кошти укладеного сторонами, позивач за первісним позовом посилається на Постанову Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» в якій чітко виділені підстави для визнання договору недійсним, проте жодна з підстав не підпадає на посилання відповідача за первісним позовом, так як договір містить все необхідні суттєві умови, передбачені законом, що узгоджується з вимогами ст.ст. 712, 638 Цивільного кодексу України, та як наслідок в підтвердження відзиву позивача, відповідачем відповідний договір був підписаний та скріплений печаткою без будь-яких зауважень та заперечень. Окрім того, покупець зазначає, що постачальник в порушення умов договору взагалі не здійснило поставку, чим порушило взяті на себе зобов'язання, а тому на підставі п. 11.3 Договору позивач правомірно утримує частину штрафних санкцій за недопоставку товару в сумі 25 198,50 грн.

Процесуальний позивач у своїх поясненнях у справі підтримує доводи, викладені у відзиві позивача за первісним позовом, та наголошує на тому, що розбіжності в сумах 5,35 грн. та 5,36 грн. за одиницю є механічними та жодним чином не впливають на остаточну ціну ліків, що підтверджує механічність даної помилки, а тому не несе за собою підстав для визнання договору недійсним.

У своєму запереченні на відзив позивача за первісним позовом Приватне акціонерне товариство «По виробництву інсулінів «Індар» зазначає заступне. Частина документації конкурсних торгів підписана була підписана не уповноваженою на те особою Вишневською Л.В., а іншою особою, яка, на думку постачальника, не мала на це права. Окрім того, відповідач за первісним позовом зазначає, якщо пропозиція не відповідає умовам документації конкурсних торгів, вона відхиляється замовником і не може бути в подальшому коригована чи змінена, таким чином постачальник вважає, що рішення комітету з конкурсних торгів по Лоту № 11 із закупівлі - ліки прийняті із порушенням вимог закону, а тому повинні бути визнані недійсними. Водночас, Приватне акціонерне товариство «По виробництву інсулінів «Індар» посилається на Закон України «Про здійснення державних закупівель», де передбачено лише арифметичні помилки в конкурсних торгах, а розбіжності в ціновій галузі повинні тягнути за собою відміну таких торгів.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають повному задоволенню, зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стосовно позовних вимог за первісним позовом суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, як встановлено нормами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Приписами ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як випливає з аналізу матеріалів справи, постачальник свої зобов'язання за Договором належним чином не виконав, ліки - Хелпосерін, відповідно до умов договору з листопада по 25 грудня 2014 року покупцю не поставив, що підтверджується довідкою виданою позивачем станом на 17.03.2015 року. Постачальник в забезпечення виконання договору сплатив покупцю 25 198,50 грн., що підтверджується випискою по рахунку від 17.11.2014 року (копії довідки та виписки містяться в матеріалах справи).

Враховуючи викладене, зважаючи те, що відповідачем за первісним позовом попередньо сплачено 5% від загальної суми в розмірі 25 198,50 грн. відповідно до п. 11.2 Договору, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає ще 5%, що становить 25 198,50 грн. для належного виконання умов Договору.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З положень п.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем всупереч умовам Договору не було здійснено у визначений строк поставку товару, то відповідачем було порушено умови Договору, а також положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України щодо своєчасного та повного виконання зобов'язань.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що за невиконання відповідачем зобов'язання за Договором щодо поставки товару, в межах заявленого періоду стягненню з постачальника на користь покупця підлягає 25 198,50 грн.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до приписів ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Положеннями ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом є доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

З приводу заявлених позовних вимог за зустрічним позовом суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

В зустрічному позові № 1419/15.05-04-14 від 30.07.2015 року заявлені вимоги до Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державної пенітенціарної служби України про стягнення з Державної пенітенціарної служби України забезпечення виконання договору про закупівлю товару за державні кошти № К-22 від 20.11.2014 року в розмірі 22 878,87 грн., визнання недійсним рішення комітету з конкурсних торгів Державної пенітенціарної служби України щодо оцінки пропозицій конкурсних торгів та визнання Приватного акціонерного товариства «По виробництву інсулінів «Індар» Учасником-переможцем конкурсних торгів з закупівлі ліків по Лоту №11, оформлене Повідомленням про акцепт пропозиції конкурсних торгів від 06.11.2014 № 7/5-1346-4.01/40-14; визнання недійсним Договір про закупівлю товару за державні кошти № К-22 від 20.11.2014 укладений між Державною пенітенціарною службою України та Приватним акціонерним товариством «По виробництву інсулінів «Індар».

Як встановлено судом та зазначалось вище, 20 листопада 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про закупівлю товару за державні кошти № К-22, відповідно до розділу 1. якого у порядку і на умовах, визначених у договорі, продавець зобов'язується у 2014 році продати і відвантажити ліки в обсязі, асортименті і терміни (строки), зазначені в специфікації до даного Договору, а покупець - забезпечити приймання та оплату товару за цінами, згідно зі специфікацією до даного Договору. Найменування товару - ліки. Кількість товару - згідно зі специфікацією до даного Договору.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що на підставі рішення комітету з конкурсних торгів між сторонами було укладено спірний договір. В специфікації на поставку товару передбачено, що позивач за зустрічним позовом повинен був поставити Хелпосерін кількістю 94 200 капсул за ціною 5,36 грн. за одиницю на загальну суму 503 970,00 грн. Проте, позивач за зустрічним позовом стверджує, що покупцем були порушені істотні умови договору, а саме була змінена ціна з 5,36 грн. на 5,35 грн. за одиницю, а оскільки умови договору не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції, постачальник просить визнати недійсними рішення комітету та спірний договір.

Щодо визнання недійсним спірного договору суд звертає увагу на наступне.

Відповідно ст. 626 Цивільного кодексу України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Під час вирішення даної справи суд виходить з того, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Частиною 1 статті 42 Господарського кодексу України передбачено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єкта ми господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

За ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як свідчать матеріали справи, спірний договір укладено Головою Правління - Вишневською Л.В., з одного боку та Головою комітету конкурсних торгів - Коцупалом О.О., з іншого боку.

Зі змісту спірного договору випливає, що сторонами погоджено, в тому числі, предмет договору, ціну та порядок розрахунків, права та обов'язки і відповідальність сторін.

З огляду на викладене, сторони в належній формі, обсязі і в передбаченому чинним законодавством України та Договором порядку було погоджено зміст (умови) укладеного між ними в 20.11.2014 році Договору в цілому, про що свідчать підписи та печатки обох сторін про його укладення на 4-ій сторінці спірного договору.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним. Аналогічні положення містить ст.20 Господарського кодексу України.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

За приписом ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Частиною 4 ст.656 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Враховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України. Аналогічну правову позицію наведено у постановах від 26.08.2014р. та від 25.02.2015р. Верховного Суду України у справах №3-36гс14, №4/178//2011/5003.

Пунктом 2.1. Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

За приписами ч.1 ст.207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

За змістом Постанови №9 від 06.11.2009р. Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Аналогічну позицію наведено у п.2.3 Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними".

Частиною 2 ст. 5 Закону України "Про здійснення державних закупівель" встановлено обов'язок замовника забезпечити вільний доступ усіх учасників до інформації про закупівлю, передбаченої цим Законом.

Згідно ст. 10 Закону України "Про здійснення державних закупівель" оприлюднення інформації про здійснення державних закупівель відбувається шляхом її опублікування у Віснику державних закупівель та шляхом розміщення на офіційному загальнодержавному веб-порталі "Державні закупівлі" Міністерства економічного розвитку та торгівлі України www.tender.me.gov.ua, до якого зацікавлені особи мають вільний доступ.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про здійснення державних закупівель" порядок розміщення інформації та порядок визначення предмета закупівлі визначається уповноваженим органом, яким є Міністерство економічного розвитку і торгівлі України.

Згідно з приписами ст. 11 Закону Україну "Про здійснення державних закупівель" для організації та проведення процедур закупівель замовником (генеральним замовником) утворюється комітет з конкурсних торгів, який планує проведення процедур закупівель, складає та затверджує річний план державних закупівель; здійснює вибір процедури закупівлі; проводить процедури закупівель, попередню кваліфікацію учасників; забезпечує рівні умови для всіх учасників, об'єктивний та чесний вибір переможця; забезпечує складання, затвердження та зберігання відповідних документів з питань державних закупівель, визначених цим Законом; здійснює інші дії, передбачені цим Законом.

Частиною 4, 5 та 9 ст. 28 Закону України "Про здійснення державних закупівель" передбачено, що замовник проводить оцінку пропозицій конкурсних торгів, які не було відхилено згідно з цим Законом, визначає переможця торгів з числа учасників, пропозиції конкурсних торгів яких не було відхилено згідно з цим Законом (у кількості не менше двох), на основі критеріїв і методики оцінки, зазначених у документації конкурсних торгів. При цьому загальний строк розгляду, оцінки та визначення переможця процедури закупівлі не повинен перевищувати 20 робочих днів з дня розкриття пропозицій конкурсних торгів.

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про здійснення державних закупівель" відкриті торги є основною процедурою закупівлі. Під час проведення процедури відкритих торгів пропозиції конкурсних торгів мають право подавати всі зацікавлені особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 вказаного Закону оголошення про проведення процедури відкритих торгів безоплатно оприлюднюється на веб-порталі Уповноваженого органу відповідно до ст. 10 цього Закону.

Після оприлюднення оголошення про проведення процедури закупівлі кожна фізична/юридична особа має право безоплатно отримати документацію конкурсних торгів. Документація конкурсних торгів безоплатно надсилається або надається замовником протягом трьох робочих днів з дня отримання від фізичної/юридичної особи відповідного запиту (ст. 22 Закону).

Згідно з ст. 25 Закону України "Про здійснення державних закупівель" пропозиція конкурсних торгів подається у письмовій формі за підписом уповноваженої посадової особи учасника, прошита, пронумерована та скріплена печаткою в запечатаному конверті. На запит учасника замовник протягом одного робочого дня з дня надходження запиту підтверджує надходження пропозиції конкурсних торгів із зазначенням дати та часу. Відмова або ухилення замовника від негайного отримання пропозицій конкурсних торгів, що подаються особисто, є підставою для оскарження.

Кожен учасник має право подати тільки одну пропозицію конкурсних торгів (у тому числі до визначеної в документації конкурсних торгів частини предмета закупівлі (лота). Отримана пропозиція конкурсних торгів вноситься замовником до реєстру, форма якого визначається Уповноваженим органом.

Пропозиція конкурсних торгів повинна супроводжуватися документом, що підтверджує надання учасником забезпечення пропозиції конкурсних торгів, якщо таке забезпечення передбачено оголошенням про проведення процедури закупівлі.

Пропозиції конкурсних торгів, отримані замовником після закінчення строку їх подання, не розкриваються і повертаються учасникам, які їх подали.

Пропозиції конкурсних торгів залишаються дійсними протягом зазначеного в документації конкурсних торгів строку. До закінчення цього строку замовник має право вимагати від учасників продовження строку дії пропозицій конкурсних торгів.

Учасник має право внести зміни або відкликати свою пропозицію конкурсних торгів до закінчення строку її подання без втрати свого забезпечення пропозиції конкурсних торгів. Такі зміни чи заява про відкликання пропозиції конкурсних торгів враховуються у разі, якщо вони отримані замовником до закінчення строку подання пропозицій конкурсних торгів.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем за зустрічним позовом не доведено порушення його прав та законних інтересів в результаті проведених спірних торгів, а саме механічної помилки при написанні протоколу в сумах 5,35 грн. та 5,36 грн. за одиницю товару, оскільки в результаті загальна сума складає 503 970,00 грн., що є первинною сумою передбаченою спірними торгами і договором.

Судові витрати позивача за первісним позовом по сплаті судового збору в сумі 1 827,00 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача за первісним позовом.

Судові витрати позивача за зустрічним позовом по сплаті судового збору в сумі 4 263,00 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Первісний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар" (код ЄДРЮОФОП 21680915, адреса: 02099, м. Київ, ВУЛИЦЯ ЗРОШУВАЛЬНА, будинок 5) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Державної пенітенціарної служби України (код ЄДРЮОФОП 37534799; адреса: 04050, м. Київ, ВУЛИЦЯ МЕЛЬНИКОВА , будинок 81), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти основного боргу - 25 198,50 грн. (двадцять п'ять тисяч сто дев'яносто вісім гривень 50 копійок). Видати наказ.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар (код ЄДРЮОФОП 21680915, адреса: 02099, м. Київ, ВУЛИЦЯ ЗРОШУВАЛЬНА, будинок 5) в дохід Державного бюджету України витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень). Видати наказ.

4. В задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 17.08.2015 року.

Суддя О.С. Комарова