Господарський суд
Житомирської області
----------------------------------------
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "05" серпня 2015 р.Справа № 906/498/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін

від позивача не з'явився

від відповідача Горай І.С. (довіреність б/н від 16.04.15.)

від третьої особи ОСОБА_2 (довіреність від 20.05.15)

розглянувши у судовому засіданні в м.Житомирі справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Електровимірювач"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпоративний консалтинг"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 (м.Житомир)

про розірвання договору купівлі-продажу приміщення від 18.12.2006р.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про розірвання договору купівлі-продажу приміщення від 18.12.06, у зв'язку з істотним порушенням відповідачем умов договору.

Позовні вимоги грунтуються на тому, що відповідач не розрахувався за придбане майно у встановлений договором строк.

Позивач свого представника в судове засідання не направив, про причину неявки суд не повідомив, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення кореспонденції.

05.08.15. до суду від третьої особи надійшов письмовий відзив на позовну заяву, згідно якого ОСОБА_3 просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову посилаючись на те, що будь-якої шкоди, реальних збитків та/або упущеної вигоди, після продажу приміщення у 2006 році і не отримавши кошти до 2015 року в розмірі 30000,00грн., позивач не зазнав.

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав, пояснив, що дійсно відповідач не сплатив позивачу 30000 грн. за придбане нерухоме майно.

Представник третьої особи у судовому засіданні просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову у повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Враховуючи те, що явка представників сторін в засідання суду обов'язковою не визнавалась, господарський суд вважає, що неявка позивача, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2006 року між Публічним акціонерним товариством "Електровимірювач" (продавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Корпоративний консалтинг" (покупець/відповідач) укладено договір купівлі-продажу, за яким позивач продав відповідачу приміщення нежитлової будівлі літ "Б", загальною площею 135,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Житомир, АДРЕСА_1 за 30000,00 грн., які покупець зобов'язується сплатити продавцю шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця протягом п'яти банківських днів з моменту підписання цього договору.

Позивач стверджує, що відповідач у встановлений договором строк не розрахувався за придбане приміщення. Відповідач не заперечує відсутність розрахунку. В зв'язку з цим позивач просить розірвати договір купівлі продажу з посиланням на ст.692 ч.4, ст. 697, ст.651 ч.2 ЦК України та пункт 7.3 договору.

Частиною 4 статті 692 ЦК України, на яку посилається позивач, передбачено: якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

Виходячи зі змісту цієї норми вона (норма) може бути застосована при одночасній відмові покупця прийняти товар та оплатити. В даному ж випадку покупець прийняв товар.

Частиною 2 статті 697 ЦК України, на яку посилається позивач, передбачено: якщо покупець прострочив оплату товару, продавець має право вимагати від нього повернення товару.

Вказану норму слід застосовувати в контексті з частиною першою цієї ж статті де вказано, що договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. Тобто друга частина застосовується у випадках, коли право власності після передачі товару не перейшло до покупця. В даному ж випадку право власності перейшло до покупця (відповідача) з моменту реєстрації договору купівлі продажу 18.12.06. (а.с.13 зв.)

Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України, на яку посилається позивач: Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За нормами ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Не оплата придбаного товару не є істотним порушенням договору в розумінні ст.651 ЦК України, оскільки договір купівлі продажу фактично передбачає обмін права власності на майно на право власності на гроші. В зв'язку з невиконанням умов договору відповідачем щодо оплати, у позивача не виникло право власності на гроші, однак виникло право вимоги цих грошей, тому відсутні підстави вважати, що позивач значною мірою позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору.

Згідно пункту 7.3 договору, на який посилається позивач, у разі невиконання п.2.1 договору, продавець може ставити питання про розірвання договору в судовому порядку.

Даний пункт договору не містить імперативного припису про розірвання договору, не містить права на одностороннє розірвання договору, а вказує лише на право ставити питання про розірвання договору, тобто право, яке має будь-яка сторона за будь-яким договором в установленому законом порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання рішення 07.08.15

СуддяТимошенко О. М.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу (рек.)