РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2015№910/13000/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., при секретарі судового засідання Грабовській А.С.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/13000/15

за позовом Broadcast Music Ink., м. Нью Йорк, штат Нью Йорк, Сполучені Штати Америки, та American Society Of Composers, Authora And Publishers (ASCAP), м. Нью Йорк, штат Нью Йорк, Сполучені Штати Америки,

організація, яка звертається за захистом порушених прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав - державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія «Студія "1+1» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - іноземне підприємство « 1+1 Продакшн», м. Київ,

про стягнення 26 796 грн.,

за участю представників:

позивачів - Матросова Д.Г. (довіреність від 05.02.2015 №б/н);

Широкої С.І. (довіреність від 24.02.2015 №б/н);

відповідача - Варічевої Л.С. (довіреність від 18.08.2013 №б/н);

третьої особи - Варічевої Л.С. (довіреність від 06.02.2013 №б/н).

Державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (далі - Організація; Агентство) звернулася до господарського суду міста Києва в інтересах Broadcast Music Ink. та American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP) з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія «Студія « 1+1» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - Студія) 26 796 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав і 2 679,60 грн. штрафу в дохід державного бюджету України.

Позов мотивовано тим, що:

- 15.02.2015 з 21 год. 00 хв. до 22 год. 02 хв. відповідачем в ефірі належного йому телеканалу « 1+1» здійснено бездоговірне (без надання відповідного дозволу) публічне сповіщення музичного твору з текстом, майнові авторські права на які належать Broadcast Music Ink. (Бродкаст М'юзік Інк.) та American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP): «One Night Only» (виконавець: Анна Музафанова; композитор і автор тексту: Eyen Tom Lee; композитор: Krieger Henry D; іноземні організації колективного управління: Broadcast Music Ink. (Бродкаст м'юзік Інк.) та American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP);

- факт публічного сповіщення Студією вказаного музичного твору підтверджується даними моніторингу, а саме записом використання музичних творів на mini DV касеті Verbatim № 21N2DS4AR/44 та актом фіксації публічного сповіщення творів від 15.02.2015 (далі - Акт).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.05.2015 порушено провадження у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києві від 13.07.2015 залучено до участі у справі іноземне підприємство « 1+1 Продакшн» (далі - ІП « 1+1 Продакшн») як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Студія 22.07.2015 подала суду відзив на позов та пояснення, в яких зазначила таке:

- Організація, Broadcast Music Ink. та American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP) є організаціями колективного управління, а не суб'єктами авторського права, тобто особами, яким належать майнові авторські права; в силу приписів чинного законодавства України Організація, Broadcast Music Ink. та American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP) не можуть бути особами, чиї права порушені у даному спорі; Broadcast Music Ink. та American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP) є іноземними організаціями колективного управління, а отже не є суб'єктами авторського права, то відповідно не можуть виступати позивачами у справі та вимагати виплати компенсації;

- відповідач не є виробником аудіовізуального твору «Голос країни. Діти - 2», він лише набув права на публічне сповіщення вказаного твору на підставі договору від 05.05.2014 про виробництво аудіовізуального твору та передачі (відступлення) майнових прав (далі - Договір від 05.05.2014), укладеного відповідачем та ІП « 1+1 Продакшн»;

- сповіщення твору, що увійшов як складова частина до іншого цілісного аудіовізуального твору, право на сповіщення якого одержано на законних підставах, за своєю суттю не є позадоговірним використанням авторського твору і не порушує прав позивача; у такому випадку Організація колективного управління має право звертатися з позовом про стягнення авторської винагороди, а не про стягнення компенсації;

- відповідач не має змоги надати суду копію ефірного запису, оскільки відповідачем, враховуючи вимоги статті 13 Закону України «Про телебачення та радіомовлення», не збережено запис ефіру за 15.02.2015.

Організація 27.07.2015 подала суду пояснення, в яких зазначила, що:

- у пункті 5.3 Договору від 05.05.2014, укладеного відповідачем та ІП « 1+1 Продакшн», сторони домовились, що приймання-передача відповідної кількості випусків передачі (аудіовізуального твору) у форматі запису фіксується в актах приймання-передачі, що підписуються сторонами у кінці кожного звітного місяця; в актах приймання-передачі сторони фіксують кількість переданих випусків передачі за звітний період, їх вартість, а також передачу майнових прав на використання таких випусків;

- факт передачі прав підтверджується відповідним актом, що підписаний сторонами (пункт 6.3 Договору від 05.05.2014);

- оскільки в матеріалах справи відсутні акти приймання-передачі прав на відповідні випуски передач (аудіовізуальні твори), то і відповідач не отримав відповідного права на використання цілісного аудіовізуального твору - «Голос країни. Діти- 2»;

- слід також зазначити, що аудіовізуальний твір, як і інший об'єкт авторського права, повинен бути виражений в об'єктивній формі;

- за чинним законодавством України в сфері авторського права до аудіовізуальних творів не можна відносити передачі, які йдуть у прямому ефірі, а ті передачі, що попередньо записані та публічно сповіщені, також не можна віднести до аудіовізуальних творів, якщо вони не відповідають критеріям аудіовізуального твору, наведеним у дефініції статтей 1 та 17 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон).

31.07.2015 Агентство подало суду клопотання про долучення до матеріалів справи нотаріально засвідченого перекладу свідоцтва позивача-2 та листа від 27.12.2013.

03.08.2015 відповідач подав суду додаткові пояснення, в яких вказав таке:

- в обґрунтування свого права на подання позову на захист прав авторів Організація посилається на договір від 31.12.2004 про взаємне представництво інтересів, укладений з Бродкаст М'юзік, Інк. (ВМІ);

- відповідно до пункту1і розділу II вказаного договору Агентство надало ВМІ право на представництво інтересів у судах, в той час як ВМІ такого права Організації не надало;

- таким чином, Організація не має повноважень на подання позовів від імені позивача-1, не має права представляти інтереси авторів ВМІ у даному суді та діяти від їх імені, а відтак справа у цій частини не може розглядатись судом по суті.

У судовому засіданні 03.08.2015 представники позивача надали пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали у повному обсязі; представник відповідача та третьої особи надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з частиною першою статті 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Підпунктом «г» частини першої статті 49 Закону встановлено, що організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду в порядку, передбаченому статтею 45 Цивільного процесуального кодексу України, за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

У пункті 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» (далі - Постанова № 12) наведено, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Організація є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 22.08.2003 № 3/2003.

31.12.2004 Broadcast Music Ink. і Організацією було укладено договір про взаємне представництво інтересів (далі - Договір від 31.12.2004), за умовами якого:

- слово «термін» означає період, що починається з 31.12.2004 та закінчується 31.12.2007, при чому даний період дії Договору від 31.12.2004 буде продовжуватися із року в рік автоматично, якщо він не буде розірваний іншою стороною рекомендованим листом, листом-підтвердженням або іншим еквівалентним повідомленням не пізніше ніж за шість місяців до закінчення кожного періоду (пункт «а» Договору від 31.12.2004);

- за Договором від 31.12.2004 Організація є єдиним представником інтересів Broadcast Music Ink. на території України протягом терміну Договору від 31.12.2004 (підпункт «б» пункту 1 Договору від 31.12.2004);

- сторони встановлюють, що Організація та її ліцензіати користуються всіма правами на твори Broadcast Music Ink., властивими для звичайної передачі прав на виконання, і якими користуються ліцензіати Організації на музичні композиції на території України (підпункт «в» пункту 2 Договору від 31.12.2004);

- кожна сторона підтверджує та гарантує, що вона має повні права та повноваження укладати Договір від 31.12.2004 та передавати права, що в ньому містяться, і права, передані за Договором від 31.12.2004, не будуть мати у своїй правовій охороні перешкод та претензій (пункт 7 Договору від 31.12.2004).

Broadcast Music Ink. є акціонерним товариством, юридичною особою Сполучених Штатів Америки, яка заснована в 1939 році та знаходиться за адресою: 320 West Street, New York 10019, U.S.A.

Вказана юридична особа за законодавством Сполучених Штатів Америки, зокрема авторського закону (copyright law) є організацією, що володіє правами на понад 8,5 млн. музичних творів шляхом надання ліцензій під назвою «Суспільне право на виконання» (public performing right).

«Суспільне право на виконання» (public performing right) - це право виконувати музику на публіці, що включає в себе трансляцію музичного твору на радіо чи телебаченні.

У вказаному випадку роялті сплачується безпосередньо автору або організації, зокрема, Broadcast Music Ink.

01.01.2006 American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP) і Організацією було укладено договір про взаємне представництво інтересів (далі - Договір від 01.01.2006), за умовами якого:

- American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP) надає, а Організація набуває невиключне право ліцензувати в Україні (територія), недраматичне публічне виконання музичних творів на вищевказаній території, права на виконання яких тепер або протягом терміну дії Договору від 01.01.2006 належать або контролюються American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP) в тій мірі, в якій право публічного виконання таких музичних творів належить, може належати або може бути передане American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP) протягом дії Договору від 01.01.2006 його членам згідно із статтями та правилами American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP); такі твори далі будуть називатися «Репертуар American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP)»; виключенням з даного права є публічні виконання таких творів або (1) права яких на даний момент ліцензовані на вказаній території третіми сторонами згідно з діючими договорами, список яких додається з Договором від 01.01.2006, або (2) які можуть бути ліцензовані у майбутньому на обумовленій території будь-якими третіми сторонами. У випадку якщо таке ліцензування буде мати місце у майбутньому, American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP) повинне миттєво повідомити про це Організацію у письмовій формі (пункту 1 Договору від 01.01.2006);

- Договір від 01.01.2006 вступає в силу з 01.01.2006 та діє до 31.12.2006; після цього Договір від 01.01.2006 буде автоматично пролонгуватись з врахуванням всіх положень та умов згідно з Договором від 01.01.2006 з року в рік (а саме з 01 січня до 31 грудня) автоматично, якщо тільки не пізніше ніж за один місяць до запланованого закінчення терміну дії Договору від 01.01.2006 одна із сторін не повідомить іншу сторону рекомендованим листом (пункт 19 Договору від 01.01.2006).

American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP) - це юридична особа США, яка знаходиться за адресою: One Lincoln Plaza, New York, New York 10023, U.S.A.

Вказана юридична особа має право видавати ліцензії на використання музичних творів, у тому числі на публічне сповіщення.

Відповідач вказував на те, що Broadcast Music Ink. та American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP) є організаціями колективного управління, які за чинними законодавствами США не можуть виступати позивачами у справі та вимагати компенсації.

Вказане твердження є безпідставним, оскільки вказані юридичні особи, уклавши правочини з авторами набули право на звернення до суду з позовом та на отримання компенсації.

Чинне законодавство США не містить заборони щодо звернення таких юридичних осіб до суду за захистом порушеного майнового авторського права.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

З виписок із системи IPI про приналежність автора до членів іноземної авторсько-правової організації, яка управляє майновими правами авторів на колективній основі, вбачається таке: «One Night Only» (композитор і автор тексту: Eyen Tom Lee; композитор: Krieger Henry D; іноземні організації колективного управління: Broadcast Music Ink. (Бродкаст м'юзік Інк.) та American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP)).

Судом встановлено, що:

- 09.06.1981 Broadcast Music Ink. та Eyen Tom Lee було укладено договір, за умовами якого Eyen Tom Lee передав Broadcast Music Ink.: всі права, якими він володіє або набув, на публічне виконання, а також надавати дозволи іншим на виконання, в будь-якій частині світу, будь-якої частини або твору в цілому; невиключне право на запис та надання права на запис будь-якої частини або в цілому будь-якого твору на механічному записі, на плівці, на кіноплівці або іншим шляхом, але лише з метою публічного виконання твору засобами радіо та телебачення, або ж з метою зберігання та прослуховування; дане право не включає запис з метою продажу або озвучування у кінокартині, призначеній в першу чергу для театрального показу або у програмах, які розповсюджуються шляхом синдикату декількох станцій сповіщення; невиключне право адаптувати або аранжувати твір або його частину з метою публічного виконання або надання права на публічне виконання іншим;

- 11.11.1975 American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP) та Krieger Henry D було укладено договір, за умовами якого Krieger Henry D передав American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP) право ліцензувати недраматичне публічне виконання кожного музичного твору власником прав якого являється правовласник або який правовласник самостійно або разом з іншими створив, опублікував, набув права на нього.

Таким чином, позивачами були подані відповідні правочини, що підтверджують передачу їм виключних майнових авторських на музичні твори з текстом особами, яким ці права належали.

Судом враховано те, що зазначені вище договори є чинними і недійсними у встановленому законом порядку не визнавалися (стаття 204 ЦК України - презумпція правомірності правочину).

Таким чином, Організація набула по суті повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на музичний твір з текстом «One Night Only» на території України, а тому доводи відповідача про неподання позивачем доказів, що підтверджують наявність прав у Організації на подання даного позову, спростовані доказами, наявними в матеріалах справи.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

У пункті 28 Постанови № 12 зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Згідно зі статтею 1 Закону публічне сповіщення (доведення до загального відома) - це передача за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гама-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті.

Судом у розгляді даної справи встановлено, що: 15.02.2015 представником Організації Кононенком Олексієм Олександровичем в присутності громадян: Новицької О.А. та Бугаєнко І.ДВ у м. Києві складено Акт, відповідно до якого в період з 21 год. 00 хв. до 22 год. 02 хв. здійснювалась фіксація використання (публічного сповіщення) творів, які використовувалися Студією, зокрема: «One Night Only» (виконавець: Анна Музафанова; композитор і автор тексту: Eyen Tom Lee; композитор: Krieger Henry D; іноземні організації колективного управління: Broadcast Music Ink. (Бродкаст м'юзік Інк.) та American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP).

Відповідач заперечував проти прийняття судом Акта як доказу, зазначаючи про те, що позивач не наділений правом, зокрема, обліку та фіксування телерадіопередач, складання ефірних довідок та здійснення контролю та нагляду за дотриманням законодавства у сфері телерадіомовлення в розумінні Закону України «Про телебачення і радіомовлення».

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 № 71 «Про затвердження розміру, порядку та умов виплати винагороди (роялті) за комерційне використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань» (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2009 № 450) надано право представникам уповноважених організацій колективного управління фіксувати факти прямого чи опосередкованого комерційного використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, зокрема, за допомогою технічних засобів і (або) шляхом складення відповідного акта фіксації.

Фіксація здійснювалась з використанням відеокамери SONY DСR-НS 62 на mini DV касету Verbatim № 21N2DS4AR/44.

До матеріалів справи долучено вказану відеокасету; суд оглянув у судовому засіданні 27.07.2015 відеозапис фіксації порушення, з якого вбачається, що публічне сповіщення музичного твору відбулося на телеканалі « 1+1» 15.02.2015 у складі передачі «Голос країни. Діти-2» у період з 21 год. 00 хв. до 22 год. 02 хв.

На вимогу господарського суду від 22.06.2015 відповідач подав суду витяг з журналу обліку телепередач за 15.02.2015, з якого вбачається, що у період часу з 20 год. 59 хв. до 22 год. 23 хв. в ефірі телеканалу « 1+1» транслювалася передача «Голос країни. Діти-2».

Запис телевізійного ефіру телеканалу « 1+1» з трансляцією випуску передачі «Голос країни. Діти-2» і ефірну довідку відповідач не подав.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач не є виробником аудіовізуального твору «Голос країни. Діти-2», він лише набув права на публічне сповіщення цього аудіовізуального твору на підставі Договору від 05.05.2014.

Так, 05.05.2014 ІП « 1+1 Продакшн» (виробник) та Студією (замовник) укладено Договір від 05.05.2014, за умовами якого:

- передача - це призначений для телевізійного показу аудіовізуальний твір, а саме телевізійна передача під умовною назвою «Голос країни. Діти-2» на основі формату «THE VOICE KIDS - 2». Для цілей Договору від 05.05.2014 під «Передачею» можуть розумітися також її окремі випуски. Передача в цілому складається із кількості випусків, які вказуються у відповідних додатках до Договору від 05.05.2014 (пункт 1.1 Договору від 05.05.2014);

- на умовах та в порядку, передбачених Договором від 05.05.2014, замовник доручає, виробник бере на себе зобов'язання з виробництва передачі на основі формату та подальшої передачі (відступлення) виключних майнових авторських прав на передачу (пункт 2.1 Договору від 05.05.2014);

- виробник зобов'язується в порядку, передбаченому законодавством України, придбати майнові права авторів, твори яких (як існували раніше, так і створені в процесі роботи над передачею і рекламними матеріалами) увійдуть як складова частина в передачу та/або та рекламні матеріали (підпункт 4.4.2 пункт 4.4 Договору від 05.05.2014);

- Договір від 05.05.2014 набирає чинності від дати його підписання, вказаної на першому аркуші Договору від 05.05.2014, та діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за Договором від 05.05.2014, а в частині реалізації замовником виключних майнових прав на передачу та рекламні матеріали - протягом всього строку охорони таких майнових прав (пункт 10.1 Договору від 05.05.2014).

Разом з тим, ІП « 1+1 Продакшн» та Студією укладено додаток до Договору від 05.05.2014 (акт), з якого вбачається, що протягом лютого 2015 року виробник передав, а замовник прийняв твір та виключні майнові права на нього, а саме: виробництво передачі «Голос країни. Діти-2», включаючи вартість виключних майнових прав на передачу (1-5 випуск).

Згідно із статтею 1 Закону аудіовізуальний твір - це твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Суд дійшов до висновку, що передача «Голос країни. Діти-2» є аудіовізуальним твором, права на який були передані за Договором від 05.05.2014 відповідачу.

Відповідно до частин другої-третьої статті 17 Закону:

- якщо інше не передбачено у договорі про створення аудіовізуального твору, автори, які зробили внесок або зобов'язалися зробити внесок у створення аудіовізуального твору і передали майнові права організації, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи продюсеру аудіовізуального твору, не мають права заперечувати проти виконання цього твору, його відтворення, розповсюдження, публічного показу, публічної демонстрації, публічного сповіщення, а також субтитрування і дублювання його тексту, крім права на окреме публічне виконання музичних творів, включених до аудіовізуального твору;

- автори, твори яких увійшли як складова частина до аудіовізуального твору (як тих, що існували раніше, так і створених у процесі роботи над аудіовізуальним твором), зберігають авторське право кожний на свій твір і можуть самостійно використовувати його незалежно від аудіовізуального твору в цілому, якщо договором з організацією, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи з продюсером аудіовізуального твору не передбачено інше.

Правовий аналіз наведених приписів свідчить про те, що позивач як власник майнових авторських прав на спірні твори не має права заперечувати проти їх використання у складі іншого аудіовізуального твору лише тоді, коли включення цих творів до складу іншого відбулося з дозволу правовласника, оформленого належним чином.

Матеріалами справи підтверджено, що ІП « 1+1 Продакшн» було укладено ліцензійний договір, який стосується отримання ІП « 1+1 Продакшн» невиключних майнових прав на використання творів з каталогів правовласників.

11.02.2015 ІП « 1+1 Продакшн» (компанія) та ПП «Світова музика» (правовласник) укладено Ліцензійний договір від 11.02.2015, за умовами якого: правовласник надає компанії на умовах, визначених Ліцензійним договором від 11.02.2015, дозвіл на використання творів з каталогу правовласника у передачах, а компанія зобов'язується виплатити винагороду (роялті) правовласнику за надання дозволу на використання творів відповідно до умов Ліцензійного договору (пункт 2.1 Ліцензійного договору від 11.02.2015); Ліцензійний договір від 11.02.2015 набирає чинності з 01.01.2015 і діє до 31.12.2015 (пункт 5.1 Ліцензійного договору від 11.02.2015).

Відповідно до звіту до Ліцензійного договору від 11.02.2015 на підставі вказаного договору ІП « 1+1 Продакшн» та ПП «Світова музика» було погоджено перелік творів для використання, а саме: твір «One Night Only», авторами якого є Eyen Tom Lee та Krieger Henry D; доля правовласника - 100 %.

Отже, відповідач належним чином підтвердив право на використання вказаного музичного твору, а саме подав суду Ліцензійний договір від 11.02.2015, умовами якого ІП « 1+1 Продакшн» було надано право на використання твору «One Night Only».

Отже, на момент публічного сповіщення (15.02.2015) відповідач мав право використовувати, у тому числі шляхом публічного сповіщення, музичний твір «One Night Only».

Твердження Організації про те, що Студією та ІП « 1+1 Продакшн» не подано доказів укладення ПП «Світова музика» відповідних правочинів з авторами є безпідставними, оскільки судом враховано те, що Ліцензійний договір від 11.02.2015 є чинним і недійсним у встановленому законом порядку не визнавався (стаття 204 ЦК України - презумпція правомірності правочину).

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав за музичний твір «One Night Only» у сумі 26 796 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Що ж до вимоги про стягнення штрафу у сумі 2 679,60 грн., то вона не підлягає задоволенню також, оскільки є похідною від вимоги про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.08.2015.

Суддя О. Марченко