РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2015Справа №910/12418/15

За позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доТовариства з обмеженою відповідальністю «О.М.С.»
про стягнення 43 760,00 грн.
Суддя Яковенко А.В.

Представники сторін:

від позивача -ОСОБА_2 ордер про надання правової допомоги серія КВ №098070
від відповідача -Павленко Т.А. дов. №б/н від 27.07.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «О.М.С.» про стягнення з останнього збитків у розмірі 43 760,00 грн., крім того просив судові витрати у розмірі 1 827,00 грн. також покласти на відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в орендованому приміщенні сталася пожежа, у результаті якої позивачеві були спричинені збитки у розмірі 43 760,00 грн., а оскільки орендоване майно є власністю відповідача, то останній зобов'язаний компенсувати завдані збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 порушено провадження у справі №910/12418/15 та призначено розгляд вказаної справи на 15.06.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2015 розгляд справи №910/12418/15 відкладено на 15.07.2015 у відповідності до вимог ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2015 розгляд справи №910/12418/15 відкладено на 29.07.2015 у відповідності до вимог ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача у судове засідання 29.07.2015 з'явився, надав пояснення по суті справи, відповідно до яких просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання 29.07.2015 з'явився, надав пояснення по суті спору, відповідно до яких просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві, поданого 28.07.2015 на адресу Господарського суду міста Києва.

На підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі №910/12418/15.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 29.07.2015 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.11.2014 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - Орендар, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «О.М.С.» (далі - Орендодавець, Відповідач) укладено Договір оренди №11/11-14/5с (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування частину площі нежитлового приміщення у торгівельному центрі, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Об'єкт оренди), згідно по поверхового плану (Додаток №1 до цього договору). Характеристика Об'єкту оренди: поверх: 2 (другий); загальна площа: 20 кв.м. (двадцять квадратних метрів).

Згідно з п. 2.1. Договору передача Об'єкта оренди оформлюється сторонами шляхом підписання Акту прийому-передачі Об'єкта оренди не пізніше 24 листопада 2014 року. Строк користування Об'єктом оренди визначається з моменту підписання уповноваженими представниками сторін Акту прийому-передачі Об'єкта оренди і діє до 31 жовтня 2015 року включно, а у разі дострокового припинення дії цього договору до терміну, встановленого Орендодавцем.

Пунктом 6.4.3. Договору передбачено, що Орендодавець має право вимагати від Орендаря забезпечення санітарного та протипожежного стану Об'єкта оренди.

Сторони погодили, що Орендодавець несе відповідальність за схоронність майна Орендаря і майна, яке треті особи довірили Орендарю, тільки у випадку передачі цього майна на зберігання Орендодавцю за Актом приймання-передачі. Акт приймання-передачі повинен бути підписаний уповноваженими на те особами Орендодавця (п. 7.10. Договору).

Приписами п. 7.11.3. Договору встановлено, що Орендодавець не несе відповідальності за порушення Орендарем правил техніки безпеки, санітарних норм, правил пожежної безпеки і захисту навколишнього середовища, а також інших правил, встановлених для комерційних організацій, що займаються торгівлею або іншою господарською діяльністю.

У відповідності до п. 10.1. Договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов'язань за цим договором, якщо таке невиконання стало наслідком обставин непереборної сили (форс-мажор). Умови звільнення сторін від відповідальності в результаті дії форс-мажорних обставин не розповсюджуються на грошові зобов'язання сторін, які виникли до настання форс-мажорних обставин (в т.ч. і на зобов'язання щодо сплати орендної плати та платежів за отримані послуги).

Під обставинами непереборної сили визначаються наступні події, що сталися після укладення цього договору: землетруси, повені, пожежі, епідемії, епізоотії, військові дії, страйки, аварійні роботи комунальних та інших державних служб, введення в дію нормативно-правових актів, які забороняють (перешкоджають) виконанню сторонами своїх зобов'язань, визначених цим договором (п. 10.2. Договору).

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760 ЦК України).

Частиною 1 ст. 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 ст. 795 ЦК України передбачено, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору Відповідачем передано, а Позивачем прийнято Об'єкт оренди, що підтверджується підписаним без зауважень представниками сторін Актом прийому-передачі приміщення від 24.11.2014.

Судом встановлено, що 01.02.2015 на Об'єкті оренди відбулася пожежа, про що головним інспектором відділу ДНК та ЦЗ Святошинського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві складено Звіт про причини виникнення пожежі, відповідно до якого «Ймовірною причиною пожежі, яка сталася 01 лютого 2015 року за адресою АДРЕСА_1 - є виникнення аварійних режимів роботи в електромережі».

20.02.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Судова незалежна експертиза України» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір про проведення експертного дослідження №ЕД-1-6-179/15.

У відповідності до висновку товарозначного експертного дослідження №ЕД-1-6-179/15 від 05.03.2015 розмір матеріального збитку завданого власнику дитячих речей у кількості 465 шт. (121 найменування), станом на 5 березня 2015 року становить 37 710,00 грн.

Згідно з Актом приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 16.03.2015, підписаного уповноваженими представниками сторін Договору про проведення експертного дослідження №ЕД-1-6-179/15 від 20.02.2015, вартість послуг з експертного дослідження становить 6 050,00 грн.

Тому з посиланням на ст.ст. 11, 22, 1166 ЦК України Позивач просить стягнути з Відповідача заподіяну майнову шкоду у розмірі 43 760,00 грн. (37 710,00 грн. + 6 050,00 грн.)

Дослідивши умови Договору, правові норми, яка підлягає застосуванню у спірних правовідносин сторін, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів Позивача, виходячи із наступного:

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є винність у завданні майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Судом дана належна правова кваліфікація правовідносинам сторін. Так, стаття 1166 ЦК України встановлює, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Для виникнення зобов'язання по відшкодуванню заподіяної шкоди необхідна наявність наступних умов:

протиправна поведінка заподіювача шкоди;

заподіяння шкоди майну юридичної особи або громадянину;

причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та заподіяною шкодою;

вина заподіювача шкоди;

обґрунтований розрахунок шкоди.

Як вбачається з положень ст. 1166 ЦК України, підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає в себе певні елементи: шкода; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоду; причинний зв'язок між ними; вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої цією статтею.

Статтею 1192 ЦК України передбачено два способи відшкодування заподіяної шкоди: відшкодування шкоди в натурі; повне відшкодування заподіяних збитків. Компенсація шкоди, заподіяної особі, у повному обсязі за допомогою відшкодування збитків передбачає, зокрема, відшкодування витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки та їх вид для підприємства), та доходів, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) ст. 22 ЦК України.

Як зазначалося раніше, приписами п. 6.4.3. Договору Орендодавець має право вимагати від Орендаря забезпечення санітарного та протипожежного стану Об'єкта оренди.

Тобто сторони за взаємною домовленістю встановили умову Договору, відповідно до якої визначили особу, відповідальну за забезпечення санітарного та протипожежного стану Об'єкту оренди, і такою особою є Позивач, а не Відповідач, як на то вказує у своїх доводах Позивач.

Крім того, судом враховуються положення п.п. 10.1.-10.2. Договору, відповідно до яких сторонами визначено обставини непереборної сили до яких віднесено: землетруси, повені, пожежі, епідемії, епізоотії, військові дії, страйки, аварійні роботи комунальних та інших державних служб, введення в дію нормативно-правових актів, які забороняють (перешкоджають) виконанню сторонами своїх зобов'язань, визначених цим договором

Стаття 263 ЦК України та стаття 219 ГК України передбачають поняття непереборної сили - надзвичайна і така, що не можна відвернути в даних умовах, подія. Такою подією може бути, зокрема, пожежа. Також обставини надзвичайного характеру - які сторони можуть передбачити у своїх правовідносинах. Форс-мажор - дія стихійних сил природи, що її не можна ні передбачити, ні відвернути тощо. Вказані обставини можуть бути підставою для звільнення суб'єктів господарювання від відповідальності у випадку порушення зобов'язань через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Позовні вимоги Позивача базуються на висновку товарозначного експертного дослідження №ЕД-1-6-179/15 від 05.03.2015 та Звіті про причини виникнення пожежі.

Разом з тим, у Звіті про причини виникнення пожежі зазначено, що ймовірною причиною пожежі є виникнення аварійних режимів роботи в електромережі, але ймовірність не є установленим фактом.

На виконання вимог ч. 4 ст. 219 ГК України сторони можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин. До таких обставин сторони у п. 10.2. Договору віднесли форс-мажорні обставини, які включали в тому числі і пожежу.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем не доведено складові для притягнення Відповідача до цивільно-правової відповідальності, а саме: вину Відповідача, причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та заподіяною шкодою, у зв'язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними, а тому такими, що не підлягають задоволенню судом.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати, пов'язані з розглядом справи, у якому відмовлено у задоволенні позовних вимог, покладаються на Позивача.

За таких обставин, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

3. Дата складання повного тексту рішення 05.08.2015.

Cуддя А.В.Яковенко