ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2015 року Справа № 904/2686/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Євстигнеєва О.С., Широбокової Л.П.

секретар судового засідання Назаренко С.Г.

представники сторін:

від позивача : Авер'янов С.М представник, довіреність № 5221 від 15.12.14;

від відповідача - 1: представник в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

від відповідача - 2: Бєлкіна М.О. представник, довіреність № б/н від 23.02.15;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2015 р. у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК",

м. Київ

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства

"КРИВОРІЗЬКИЙ ТУРБІННИЙ ЗАВОД "КОНСТАР",

м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю

"Українсько-російське товариство з обмеженою відповідальністю

"Галіон-Україна",

м. Дніпропетровськ

про визнання недійсним договору поставки

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-російське товариство з обмеженою відповідальністю "Галіон Україна" про визнання недійсним договору поставки № 114-03/134 від 27.12.2012 р., укладеного між відповідачами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що уклавши договір поставки, Відповідач-1 порушив умови п. 3.3.9 договору про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії № 120/092/06 від 26.12.2006 р., чим порушив права та інтереси Позивача. Також, Позивач зазначає, що на момент укладення спірного договору майно Відповідача-1 знаходилось під публічним обтяженням на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження підрозділу примусового виконання рішення відділу Державної виконавчої служби України Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 13.08.2010 р., постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відділу примусового виконання рішень Держаної виконавчої служби України від 07.11.2012 р., постанови про

арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 14.02.2011 р. винесеної Центрально-Міським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, що, на думку Позивача, є обмеженням права Відповідача-1 на укладення спірного договору.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2015 р. у справі № 904/2686/15 ( суддя Ярошенко В. І. ) у позові відмовлено.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин недоведеності Позивачем доказів, які підтверджують, що в момент вчинення правочину стороною (сторонами) були недодержані вимоги, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України, тобто підстав, в силу яких спірний договір має бути визнаний недійсним. Твердження Позивача на публічне обтяження рухомого майна не було прийняте судом до уваги, оскільки Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, відповідно до ст. 33, 34 ГПК України, на підтвердження викладених у позовній заві обставин. Позивачем не доведено наявність порушення його права або охоронюваного законом інтересу з боку відповідачів під час укладання спірного договору поставки, оскільки інтерес ПАТ "УКРСОЦБАНК" за договором кредиту був належним чином забезпечений в межах забезпечення повернення кредиту.

Не погодившись з даним рішенням, Публічне акціонерне товариство "УКРСОЦБАНК" подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати повністю рішення першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» повністю.

На обґрунтування своєї апеляційної скарги, Публічне акціонерне товариство "УКРСОЦБАНК" наголошує на тому, що вищезазначене судове рішення прийнято без всебічного та повного аналізу матеріалів справи та доказів наданих ПАТ «Укрсоцбанк». Позивач вказує на те, що оспорюваний договір суперечить ст. 228 ЦК України, оскільки Відповідачем - 1 здійснювалось відчуження рухомого майна ( продукції ) незважаючи на існуючий арешт на все майно та заборону його відчуження. Укладення спірного договору ускладнило чи можливо навіть унеможливило належне проведення виконавчого провадження та забезпечення виконання рішення, як завершальної стадії судового процесу. Отже, ПАТ «Укрсоцбанк» вважає, що вступаючи у правовідносини договору поставки із Відповідачем-2, Відповідачем-1 було допущено порушення ст. 203, ч. І ст. 207 ГК України та ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у сукупності, а також ст. 57, 12 Закону України про виконавче провадження». Судом було порушено ст. ст. 47, 38 ГПК України, неправомірно відмовлено в залучені до справи органу ДВС, не зважаючи на ту обставину, що оспорюваний правочин перешкоджає здійсненню виконавчого провадження належним чином.

Оспорюваний Договір передбачає поставку товару та відповідно, обов'язок Відповідача - 1 оплатити такий товар на суму100 000 000 грн., то Відповідач -1 обтяжив своє майно зобов'язаннями, які перевищують 50 % суми максимального ліміту заборгованості, визначеного Договором про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії № 120/092/06, укладеним 26.12.2006 р. між Позивачем та Відповідачем - 1. Позивач не надавав письмового дозволу на укладення Договору. Тобто, укладаючи оспорюваний Договір, Відповідач - 1 порушив умови Договору кредиту та відповідно, права Позивача. Згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеною старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Бойко О.М., накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить Відповідачу - 1, а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна.

Щодо права на звернення до суду в позовному порядку, то Позивач вказує на те, що у межах справи про банкрутство господарський суд визнає недійсними угоди на спеціальних підставах, які встановлені ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Визнання угод недійсними на підставах, які не передбачені вказаною статтею, відбувається в порядку позовного провадження. В цьому випадку угода визнається недійсною на підставах, передбачених цивільним законодавством України.

Також, Позивачем заявлене клопотання про залучення до участі у справі відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби України у Дніпропетровській області у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Своє клопотання ПАТ «Укрсоцбанк» обґрунтовує тим, що в разі договору поставки № 114-03/134 від 27.12.2012 р. відділ примусового виконання рішень отримає можливість повністю примусово виконати рішення низки судів, а ПАТ «Укрсоцбанк» отримає підстави для перегляду розміру вимог кредиторів у справі про банкрутство ПАТ «КТЗ «Констар» за № 904/5722/14, що розглядається в господарському суді Дніпропетровської області. Також зазначена обставина свідчить про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та може слугувати підставою для скасування або зміни рішення суду.

Крім того, Позивачем заявлене клопотання про витребування: від ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України оригіналу витягу Державного реєстру обтяжень рухомого майні ПАТ «КТЗ «Констар» та оригіналів витягу про реєстрацію Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від Управління державної виконавчої служби України у Дніпропетровській області, та Державної виконавчої служби; від ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України оригіналу витягу Державного реєстру обтяжень рухомого майна боржника ПАТ «КТЗ «Констар»; оригіналів витягів про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від Управління державної виконавчої служби України у Дніпропетровській області би 16.08.2010р. номер запису 10146489, від 14.02.2011 року номер запису 10827125, боржник ПАТ «КТЗ «Констар»; оригіналів витягів про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого м від Державної виконавчої служби України від 21.12.2012 року, номер запису 13415954, боржник ПАТ «КТЗ «Констар».

Заявник вважає, що надання вказаних документів дасть можливість суду повно, всебічно та об'єктивно дослідити матеріали справи, оскільки спірний правочин не тільки порушує публічний порядок, але і суперечить закону, а керівництво ПАТ «КТЗ «Констар» не мало достатній рівень правоздатності під час укладення оспорюваного правочину.

У відзиві на апеляційну скаргу Відповідач-1 просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на її необґрунтованість, оскільки ПАТ «Констар» як суб'єкт господарювання має право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, не заборонену законом. Чинне законодавство України не містить прямих заборон чи обмежень щодо укла дення Відповідачем-1 Договору поставки № 114-03/134 від 27.12.2012 p., то підстави для визнання його недійсним відсутні. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2014 р. у справі № 904/5722/14 визнано грошові вимоги Відповідача-2 до Відповідача-1 на суму 10 920 563, 71 грн., з яких 8 953 875, 51 грн. - вимоги, що ґрунтуються на договорі № 114-03/134 від 27.12.2012 р. При винесенні ухвали надано правову оцінку правовідносинам між відповідачами та всебічно і повно досліджено спірний Договір, який жодним чином не порушує будь-якого права Позивача, в тому числі як кредитора у справі про банкрутство ПАТ «Констар». Оскільки Позивач є кредитором у справі про банкрутство Третьої особи, отже у разі будь-якого порушення його кредиторських прав він має право на їх захист в межах провадження спра ви про банкрутство № 904/5722/14, в тому числі шляхом оскарження судових рішень.

Відповідач - 2 у відзиві на позов просить залишити рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2015 р. у справі № 904/2686/15 без змін, а апеляційну скаргу ПАТ «УКРСОЦБАНК» без задоволення.

В обгрунтуваня своїх заперечень, ТОВ "Українсько-російське товариство з обмеженою відповідальністю "Галіон-Україна" посилається на те, що інтерес ПАТ «УКРСОЦБАНК» за Договором кредиту № 120/092/06 та Договором про внесення змін від 22.11.2012 р. був належним чином забезпечений в межах забезпечення повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат та здійснення забезпеченою заставою вимоги Кредитором (п. 1.3. Договору кредиту). Договір поставки № 114-03/134 від 27.12.2012 р. був укладений між відповідачами в межах звичайної господарської діяльності Відповідача - 1. Реальність правових наслідків укладання Договору підтверджується фактичним виконання сторонами такого договору. Щодо статусу правовідносин через

порушення справи про банкрутство Відповідача - 1, то ухвалою господарського суду у справі № 904/5722/14 від 13.11.2014 р. грошові вимоги Відповідача-2 у справі про банкрутство, що виникли на підставі спірного договору були визнані господарським судом та віднесені до четвертої черги задоволення вимог кредиторів. Відтак, наявність вільного волевиявлення учасників договору поставки від 27.12.2012 р. № 114- 03/134, його відповідність внутрішній волі при його укладенні та направленість на настання наслідків обумовлених цим правочином підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.07.2015 р. у справі № 904/2686/15, колегією суддів у складі: головуючого колегії Кощеєва І.М., суддів: Бахмат Р.М., Євстигнеєва О.С., апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК" прийнято до розгляду. Розгляд справи призначено на 21.07.2015 р.

Розпорядженням секретаря судової палати від 20.07.2015 р., у зв'язку із перебуванням судді Бахмат Р.М. - члена постійно діючої колегії суддів, визначеної рішенням зборів суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.04.2015 року № 1, у відпустці, визначена для розгляду справи колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач), суддів Євстигнеєва О.С. , Широбокової Л.П.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.07.2015 р. у справі № 904/2686/15, колегією суддів у складі: головуючого колегії Кощеєва І.М., суддів: Євстигнеєва О.С., Широбокової Л.П., розгляд апеляційної скарги відкладено на 04.08.2015 р.

Позивачем заявлене клопотання про залучення до справи копії вироку Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу по справі 216/9729/13-к, відповідно до якого директор ПАТ КТЗ «Констар» визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 175, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 382 КК України. ПАТ «Укрсоцбанк» вважає, що вироком суду повністю встановлено, що кримінальне діяння вчинено представником Відповідача - 1.

Від управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області до суду надійшло клопотання про залучення до участі у справі № 904/2686/15 - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці Позивача.

Клопотання обґрунтоване тим, що із рішення суду відділу примусового виконання рішень стало відомо, що при укладенні оспорюваного правочину Відповідач - 1 порушив публічний порядок, що суперечить інтересам держави та намагався уникнути виконання рішення суду, що призвело до порушення під час укладення договору поставки № 114-03/134 від 27.12.2012 р. (не мав відповідного права укладати правочин) та стосується інтересів відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби України у Дніпропетровській області, оскільки на примусовому виконанні цього державного органу перебуває зведене виконавче провадження з виконання рішень низки судів, в т.ч. і для захисту інтересів держави, і саме для забезпечення виконання яких цим органом накладався арешт на все рухоме майно, та Відповідачу - 1 заборонялося відчужувати це майно.

По справі оголошувалася перерва з 04.08.2015 р. на 11.08.2015 р.

Від Публічного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ТУРБІННИЙ ЗАВОД "КОНСТАР" разом з додатковими поясненнями щодо заперечення проти задоволення клопотання Позивача про залучення до участі в справі третьої особи, надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з участю представника в іншому судовому засіданні.

Ст. 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для

якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З врахуванням вищенаведеного судова колегія визнала за можливе розглянути справу у відсутність представника Відповідача - 1.

Від Публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК" до суду надійшли клопотання про залучення до справи: витягів з державного реєстру обтяжень та іпотечних договорів.

Щодо клопотань про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби України у Дніпропетровській області, то колегія суддів вважає, що вказані клопотання підлягають відхиленню, оскільки відсутні підстави вважати, що рішення суду у цій справі може вплинути на права та обов'язки відділу примусового виконання рішень.

У судовому засіданні 11.08.2015 р. оголошена вступна та резолютивна частини постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, та доводи викладені у відзивах на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як встановлено матеріалами справи, 26.12.2006 р. між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" ( Кредитор ) та Публічним акціонерним товариством "Криворізький турбінний завод "КОНСТАР" ( Позичальник ) було укладено Договір про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії № 120/092/06.

Відповідно до п. 3.3.9 Договору Позичальник зобов'язаний не здійснювати без попереднього письмового погодження з Кредитором наступних дій на загальну суму більше як 50 процентів суми максимального ліміту заборгованості, визначеного у п. 1.1. цього договору, а саме: не отримувати кредити в інших банківських установах; не здійснювати аваль векселів; не надавати гарантій та поручительств; не здійснювати перевід активів, в тому числі шляхом створення (вступу до існуючих) збільшення статутних фондів підприємств, установ та організацій, їх об'єднань; не обтяжувати своє майно будь-якими зобов'язаннями.

27.12.2012 р. між Публічним акціонерним товариством "Криворізький турбінний завод "КОНСТАР" ( Покупець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українсько-російське товариство з обмеженою відповідальністю "Галіон-Україна" ( Постачальник ) було укладено Договір поставки № 114-03/134, відповідно до п. 1.1 якого, Постачальник зобов'язується поставити Покупцю, а Покупець прийняти та оплатити металопродукцію ( далі - товар ) по номенклатурі, ціні кількістю та у строки, передбачені у специфікаціях. В період з 27.12.2012 р. до 25.02.2014 р. сторонами було узгоджено 21 специфікація ( том 1, арк. с. 98-118 ).

Згідно з п. 3.4 договору загальна сума договору орієнтовно складає 100 000 000 грн. та визначається із сум усіх підписаних специфікацій.

Предметом судового розгляду є вимога Публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК" про визнання договору поставки № 114-03/134 від 27.12.2012 недійсним.

Підставою позову Позивачем визначено те, що уклавши договір поставки, Публічне акціонерне товариство "КРИВОРІЗЬКИЙ ТУРБІННИЙ ЗАВОД "КОНСТАР" порушило умови п. 3.3.9 Договору про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії № 120/092/06 від 26.12.2006 р., чим порушило його права та інтереси.

Також, Позивач посилається на те, що на час укладення спірного договору майно Відповідача-1 знаходилось під публічним обтяженням на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження підрозділу примусового виконання рішення відділу Державної виконавчої служби України Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 13.08.2010 р., постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відділу примусового виконання рішень Держаної виконавчої служби України від

07.11.2012 р., постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 14.02.2011 р. винесеної Центрально-Міським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, що, на думку Позивача, є обмеженням права Відповідача-1 на укладення спірного договору.

Місцевий господарський суд оскаржуваним рішенням у даній справі відмовив Позивачу у задоволені вимог, пославшись на ті обставини, що Позивачем не доведено наявність порушення його права або охоронюваного законом інтересу з боку відповідачів під час укладання спірного договору поставки, оскільки вимоги діючого законодавства щодо форми укладення спірного договору сторонами виконані, а сам договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. П. 3.3.9 договору кредиту не містить заборони або обмеження права укладати договори поставки для Відповідача-1. Позивач не звертався з позовом про визнання договору поставки від 27.12.2012 р. № 114-03/134 недійсним у межах провадження у справі про банкрутство. Позивачем до суду, не було надано жодних належних та допустимих доказів, відповідно до ст. 33, 34 ГПК України, на підтвердження публічного обтяження рухомого майна Відповідача-1 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження. Крім того, інтерес ПАТ "УКРСОЦБАНК" за договором кредиту № 120/092/06 та договором про внесення змін від 22.11.2012 р. був належним чином забезпечений в межах забезпечення повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісії, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат та здійснення забезпеченою заставою вимоги кредитора ( п. 1.3 договору кредиту).

Апеляційний господарський суд вважає такий висновок місцевого господарського суду обґрунтованим у зв'язку з наступним.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин ( п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 29.05.2013, № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" ).

Ч. 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору ( ст. 180 ГК України ).

Згідно ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається

укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Спірний Договір поставки № 14-03/134 від 27.12.2012 р. підписаний уповноваженими особами, скріплений печатками обох підприємств та спрямований на реальне настання правових наслідків, що підтверджується наданими сторонами до матеріалів справи доказами виконання спірної угоди ( копії рахунків-фактури, видаткових та податкових накладних про виконання поставки за договором, копії довіреностей на отримання товару за договором поставки та копії платіжних доручень про оплату отриманого товару ( том 1, арк. с. 119-201, том 2., арк. с.1-84 ).

Наданий Позивачем вирок Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу по справі 216/9729/13-к, відповідно до якого директор ПАТ КТЗ «Констар» визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 175, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 382 КК України - не має ніякого відношення до спірного договору.

Відповідно до ст. 6 ГК України, яка кореспондується з відповідними положеннями ст. 3 ЦК України, загальними принципами господарювання є свобода під приємницької діяльності у межах, визначених законом, а згідно зі ст. 43 ГК України - підпри ємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контра гента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного зако нодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'яз ки ( цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи може бути обмежена лише за рішенням суду. Цивільна правоздатність юридичної особи вини кає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення ( ст. 91 ЦК України ).

Правоздатність Відповідача-1 рішенням суду не обмежувалась, в зв'язку з чим Відповідач-1 має право укладати будь-які правочини, які не суперечать чинному законодавству.

Пленум Вищого господарського суду України в постанові від 29.05.2013 р. № 11 «Про деякі пи тання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначає, що цивільна правоздат ність юридичної особи, за загальним правилом, є універсальною, тобто відповідна особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки, як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть нале жати лише людині ( ч. 1 ст. 91 ЦК України), а відтак вправі вчиняти будь-які не заборо нені законом правочини. Здійснення певних видів підприємницької діяльності потребує відповідного ліцензування.

Таким чином, Відповідач-1 як суб'єкт господарювання має право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, не заборонену законом.

Оскільки чинне законодавство України не містить прямих заборон чи обмежень щодо укла дення Відповідачем-1 Договору поставки № 114-03/134 від 27.12.2012 p., то підстави для визнання його недійсним відсутні.

Посилання Позивача на порушення Відповідачем-1 п. 3.3.9 договору про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії № 120/092/06 від 26.12.2006 р. - є безпідставним, оскільки вказаний пункт договору не містить заборони або обмеження права укладати договори поставки для Відповідача-1.

Крім того, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.08.2014 р. порушено провадження у справі № 904/5722/14 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод " Констар".

Ухвалою господарського суду від 13.11.2014 р. у справі № 904/5722/14 визнані грошові вимоги Відповідача-2 у справі про банкрутство, що виникли на підставі спірного договору та віднесені до четвертої черги задоволення вимог кредиторів.

Місцевий суд обґрунтовано відхилив доводи Позивача стосовно обмеження його прав, як кредитора ПАТ "Криворізький завод "Констар", в силу того, що договір поставки № 114-03/134 було укладено 27.12.2012 р., а справа про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар" була порушена господарським судом Дніпропетровської області 12.08.2014 р., у зв'язку з чим, укладення спірного правочину не порушувало права Позивача, як кредитора ПАТ "Криворізький завод "Констар".

Суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України ( ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ).

У пункті 16 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" зазначено, щодо визнання недійсними правочинів (договорів), то воно може мати місце у випадках відчуження боржником безоплатно майна, прийняття боржником на себе зобов'язань без необхідних дій майнового характеру іншої сторони, прийняття на себе заставних зобов'язань на забезпечення виконання грошових вимог.

Позивач не звертався з позовом про визнання недійсним договору поставки від 27.12.2012 р. № 114-03/134 у межах провадження у справі про банкрутство.

Публічне акціонерне товариство "УКРСОЦБАНК" не є стороною спірного договору, отже, зобов'язане обґрунтувати з посиланням на належні та допустимі докази наявність порушення його права або охоронюваного законом інтересу укладенням спірного договору.

Наявність публічного обтяження рухомого майна Відповідача-1 під час укладання спірної угоди не є порушенням права або охоронюваного законом інтересу Позивача.

Згідно з п. 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

Крім того, договір кредиту передбачав надання забезпечення з боку Відповідача-1 - п. 1.3.1-13.4 договору кредиту, щодо передачі в іпотеку ПАТ "Укрсоцбанк" нерухомого майна на суму еквівалентну 2 402 722,38 доларів США, 733 780, 59 доларів США, 3 223 168, 32 доларів США.

П. 1.3.4 договору кредиту містить обов'язок боржника за договором передати в місячний термін в іпотеку банку будівлі та споруди, що є ліквідним майном, та приміщення в яких проводиться виготовлення та капітальний ремонт виробів, реалізація яких займає найбільшу питому вагу в загальному обсязі реалізації підприємства - позичальника.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що господарський суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення прийнято місцевим господарським судом за повністю дослідженими обставинами справи з правильним застосуванням норм матеріального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101-103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2015 р. у справі № 904/2686/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Постанова складена у повному обсязі 13.08.2015 року

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.С. Євстигнеєв

Суддя Л.П. Широбокова