ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.08.2015 Справа № 908/3771/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Кучерявої О.О.,

при секретарі судового засідання Соколовій С.С.,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт Електрик», м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергопромислова компанія», м. Краматорськ

про стягнення суми заборгованості в розмірі 5343,00 грн., три проценти річних в розмірі 219,14 грн., інфляційні втрати в розмірі 3787,73 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Анципович Д.О. за довір. №52 від 13.01.2015р.,

від відповідача: не з'явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Крафт Електрик» звернувся до господарського суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергопромислова компанія» суми заборгованості в розмірі 5343,00 грн., три проценти річних в розмірі 219,14 грн., інфляційні втрати в розмірі 3787,73 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідача взятих на себе зобов'язань, з повної оплати товару, який поставлений за видатковою накладною № РН-0000019 від 21 січня 2014 р. Таким чином, у відповідача виникла заборгованість за поставлений товар у розмірі 5343,00 грн.

У зв'язку із невиконанням відповідачем грошового зобов'язання, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України позивачем були нараховані три проценти річних в розмірі 219,14 грн., інфляційні втрати в розмірі 3787,73 грн.

Представник позивача у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Через канцелярію суду надав додаткові пояснення, які долучені до матеріалів справи

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки невідомі. Заяв про розгляд справи у його відсутність та заперечень на позов не надходило.

Пунктом 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» встановлено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням того, що норми статті 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а норми статті 129 Конституції України одним з принципів судочинства визначають свободу у наданні сторонами суду доказів та у доведенні перед судом їх переконливості, судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу, відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в справі матеріалами.

Клопотань щодо фіксації судового процесу не заявлено, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу. Стаття 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчиняться усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Предметом спору у даній справі є розрахунки за поставлений товар, а відтак кожна сторона повинна довести виконання нею зобов'язань виключно на підставі відповідних доказів, первинних бухгалтерських документів, які складаються при передачі продукції та її оплаті за господарським договором.

Так, 17 січня 2014 року позивачем був виставлений рахунок на оплату № СФ-0000024 на суму 5343 грн.

В якості доказів отримання відповідачем товару та виникнення у останнього грошового зобов'язання, позивачем надана видаткова накладна № РН-0000019 від 21 січня 2014р. на суму 5343 грн.

Факт приймання відповідачем поставленого товару підтверджується підписом директора Бугера Юлії Олександрівни, яка діяла на підставі довіреності №8 від 20.01.2014р.

Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, в даному випадку, видаткова накладна є первинним обліковим документом в розумінні вищезазначеного Закону та підписання покупцем видаткової накладної підтверджує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, а тому є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Також, факт поставки товару позивачем підтверджується товарно-транспортною накладною № 000016 від 21.01.2014р.

Відповідач отримав товар, але в повному обсязі за нього не сплатив, своїх зобов'язань перед позивачем не виконав.

23 січня 2015 року позивачем направлено лист-вимогу про сплату за №1154 від 23.01.2015 р. на адресу відповідача, в якому позивач просив терміново погасити заборгованість в сумі 5343, 00 грн.

Як встановлено у судовому засіданні, відповіді на вищевказаний лист позивач не отримав.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріалами справи доведений факт отримання відповідачем товару та не сплати відповідно до накладної. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу в розмірі 5343 грн. підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог стосовно стягнення з відповідача інфляційних втрати за період з 01.02.2014 року до 30.04.2015 року у розмірі 3787,73 грн. та 3 % річних за період з 20.01.2014 року до 02.06.2015 року в розмірі 219,14 грн., суд зазначає наступне.

Згідно із вимогами ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних витрат за період 01.02.2014 р. по 30.04.2015 р. на суму 3787,73 грн., суд визнає його вірним, у зв'язку із чим підлягає стягненню за розрахунком позивача в розмірі 3787.73 грн.

Перевіривши розрахунок трьох відсотків річних за період з 20.01.2014 р. до 02.06.2015р. в розмірі 219,14 грн., суд визнає його не вірним, оскільки позивачем допущенні арифметичні помилки в розрахунку та помилково вказаний початок періоду нарахування, оскільки право вимоги позивача виникає з дати поставки товару 22.01.2014р.

За розрахунком суду 3% річних за період 22.01.2014 р. до 02.06.2015р. складають 218,26 грн.

Згідно із рекомендаціями Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997 щодо порядку нарахування індексів інфляції при розгляді судових справ індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць. Для визначення індексу за будь-який період необхідно щомісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Матеріали справи належних доказів в спростування доводів позивача не містять, відповідачем таких до суду не надано. За таких обставин та враховуючи, що відповідач свої зобов'язання з оплати продукції не виконав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні Товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт Електрик» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергопромислова компанія» про стягнення суми заборгованості в розмірі 5343,00 грн., три проценти річних в розмірі 219,14 грн., втрати від інфляції в розмірі 3787,73 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергопромислової компанії» (84313, Донецька область, м. Краматорськ, бульвар Машинобудівників, будинок 20, офіс 34, відомості про р/р в матеріалах справи відсутні, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт Електрик» (49006, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, проспект Пушкіна, будинок 55, квартира 238, відомості про р/р в матеріалах справи відсутні , ) основну суму заборгованості в розмірі 5343 (п'ять тисяч триста сорок три) грн., три проценти річних в розмірі 218 (двісті вісімнадцять) грн. 70 коп., інфляційні втрати в розмірі 3787 (три тисячі сімсот вісімдесят сім) грн. 73 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергопромислової компанії» (84313, Донецька область, м. Краматорськ, бульвар Машинобудівників, будинок 20, офіс 34, відомості про р/р в матеріалах справи відсутні, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт Електрик» (49006, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, проспект Пушкіна, будинок 55, квартира 238, відомості про р/р в матеріалах справи відсутні, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1826.82 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 82 коп.

У судовому засіданні 04 серпня 2015 року проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення складено та підписано 07 серпня 2015 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя О.О. Кучерява