номер провадження справи 18/106/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2015 справа № 908/3632/15

за позовом приватного акціонерного товариства "АГРО-СОЮЗ" (52511, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Майське, пров. Радгоспний, буд. 5)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПОРТАЛ" (69035, місто Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 26-а, кв. 32)

про розірвання договору поставки № 060114 від 06.01.2014 р.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Челак Я.В., довіреність № 30-07/2015 від 30.07.2015 р., паспорт серія СЮ №075730 від 12.02.2008 р.;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 15.06.2015 р. звернулося приватне акціонерне товариство "АГРО-СОЮЗ" з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПОРТАЛ" про розірвання договору поставки № 060114 від 06.01.2014 р.

Ухвалою суду від 16.06.2015 року порушено провадження у справі № 908/3632/15, присвоєно справі номер провадження 18/106/15, судове засідання призначене на 02 липня 2015 року; розгляд справи відкладався на 06.08.2015 р.; здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу та закінчений 06.08.2015 р., судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача повторно у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, документи, витребувані судом, не надав. Підставою для звернення з позовом зазначено наступне: предметом договору поставки № 060114 від 06.01.2014 р. є макуха соєва. Якісні показники поставленої продукції повинні відповідати вимогам державних стандартів і технічних умов. При виконанні відповідачем зобов'язань за договором (поставка товару) документи, що стосуються товару та визначають його якісні характеристики передані не були. Жодних актів прийому-передачі сертифікатів якості, сертифікатів відповідності державним стандартам чи технічним умовам сторонами не складалося. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем його обов'язків передбачених п.п. 4.1, 4.2 договору, п.п. г) п. 2 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю П-7 і ст. 662 ЦК України, позивачу завдано шкоду, що проявляється у позбавленні того, на що він розраховував при укладанні договору, оскільки не може в подальшому реалізувати поставлену продукцію третім особам для реалізації плану ведення своєї господарської діяльності та використати макуху у внутрішньогосподарському виробництві за відсутності документів, що стосуються товару. Враховуючи викладене, позивач зазначає про наявність підстав для відмови від договору.

Представник відповідача 06.08.2015 р. проти позову заперечив, свою правову позицію виклав у відзиві, який надано суду 06.08.2015 р.; надав документи, витребувані судом, необхідні для вирішення спору. Заперечення вмотивовані наступним: у відповідності до умов договору поставки № 060114 від 06.01.2014 р., відповідачем протягом січня 2014 року - квітня 2015 р. здійснювалася поставка товару на адресу позивача. Обумовлений договором товар прийнятий покупцем (позивачем у справі) без зауважень та претензій. Претензії у позивача до відповідача виникли після звернення продавця (відповідача у справі) до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення -заборгованості за поставлений товар. Звертав увагу суду на те, що в порушення приписів ст.ст. 666, 688 ЦК України позивач не надав належних та допустимих доказів невиконання продавцем обов'язку щодо передачі разом з товаром супроводжувальних документів, а також доказів пред'явлення до продавця вимоги про надання відповідних документів. Такі вимоги позивачем до відповідача не заявлялися; доказів повернення товару продавцю також не надано. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Агро-Союз» (покупець, позивач у справі) та товариство з обмеженою відповідальністю «Агропортал» (постачальник, відповідач у справі) 06.01.2014 р. уклали договір поставки № 060114 (надалі - договір).

Пунктом 1.1 договору встановлено, що постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію в асортименті, кількості та за ціною, що зазначена у видаткових накладних, які є невід'ємною частиною цього договору.

Поставка продукції здійснюється у відповідності до правил «Інкотермс-2010» на умовах: ЕХW - склад покупця, Дніпропетровська область, Синельніківський район, село Майське, перевулок Радгоспний, 5 (п. 2.1 договору).

Згідно з п. 2.2. договору поставка продукції здійснюється партіями. На кожну партію поставленої продукції постачальник надає покупцю рахунок і видаткову накладну на продукцію, в яких вказуються назва, асортимент, кількість і ціна продукції.

Пунктом 2.4 договору встановлено, що при виявленні недоліків та/або невідповідності якості продукції покупець має право скласти акт про фактичну кількість та/або якість продукції спільно з представником постачальника або за участю представника третьої особи (підприємства, організації), при цьому виклик покупцем представника постачальника не здійснюється. Порядок приймання продукції в частині не врегульованій даним пунктом договору визначається Інструкціями № П-6 від 15.06.1965 р. та № П-7 від 25.04.1966 р.

Розділом 4 договору сторонами узгоджені вимоги щодо якості продукції. Відповідно до п. 4.1. Договору якість продукції за даним договором повинна відповідати вимогам законодавства, державним стандартам України, технічним умовам та іншій документації виробника продукції.

Згідно з п. 4.2. договору якість продукції повинна підтверджуватися: сертифікатами відповідності, якщо поставлена продукція підлягає обов'язковому підтвердженню відповідності, або сертифікатом (паспортом) якості, якщо поставлена продукція не підлягає обов'язковому підтвердженню відповідності. Документ, який підтверджує якість поставленої продукції (оригінал або копія, завірена печаткою постачальника), передається постачальником покупцю разом з продукцією.

Про факт поставки відповідачем продукції в рамках дії договору поставки № 060114 від 06.01.2014 р. та прийняття її відповідачем в період січень 2014 р. - квітень 2015 р. свідчать надані видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, якісні посвідчення на макуху соєву кормову ТУ У 15.4-32687324 - 001:2009 та довіреності на отримання ТМЦ, видані представникам позивача для тримання продукції у відповідача.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про розірвання договору поставки задоволенню не підлягають виходячи з наступного:

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Правова природа договору поставки № 060114 від 06.01.2014 р., що укладений позивачем та відповідачем, відповідає своїй назві.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Аналогічні норми містяться в ст. 265 ГК України.

Факт поставки товару в рамках дії договору із супровідними документами (якісні посвідчення, які засвідчені лаборантом ТОВ «Агропортал») доведений матеріалами справи та не спростований покупцем.

Так, згідно із пунктом 12 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю № П-6 та пунктом 14 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю № П-7 відсутність супровідних документів при прийманні продукції по кількості і якості не призупиняє процес прийняття продукції, в такому випадку складається акт про фактичну наявність, якість та комплектність отриманої продукції і в акті зазначається, які документи відсутні. Позивачем при прийманні продукції не заявлялося про неотримання разом із продукцією оригіналів: сертифікату якості, сертифікату відповідності державним стандартам чи технічних умов; акта про відсутність супровідних документів не складалося.

Таким чином, суд дійшов висновку, що постачальником (відповідачем у справі) дотримано умов договору, в тому числі виконано п. 2.2 та п. 4.2., а позивачем не доведено неотримання ним пакету супровідних документів. Крім того, матеріали справи містять якісні посвідчення на продукцію, яка є предметом договору поставки № 060114 від 06.01.2014 р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складається з фактів - підстав позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Частиною 2 статті 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з п. 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи надані документи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем документально не доведені, внаслідок чого задоволенню не підлягають.

Заперечення відповідача знайшли підтвердження та прийняті судом до уваги.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Суддя В.В. Носівець

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 07 серпня 2015 р.