РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2015Справа №910/11085/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.»

про стягнення 89503,23 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Макотченко Л.М. (представник за довіреністю);

від відповідача - Юхименко В.С. (представник за довіреністю);

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ТОВ «Український Рітейл» звернулося до суду із указаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.04.2013 між позивачем та відповідачем укладено договір оренди нежитлового приміщення, відповідно до умов якого позивач передав відповідачеві у строкове платне користування нежитлові приміщення, а відповідач зобов'язався використовувати отримані приміщення за призначенням та сплачувати орендну плату за користування ними.

Внаслідок порушення відповідачем умов договору в частині своєчасної сплати орендних платежів за ним утворилася заборгованість в сумі 61175,51 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 6908,74 грн. пені, 1716,62 грн. трьох відсотків річних та 19702,36 грн. інфляційних втрат внаслідок порушення відповідачем грошового зобов'язання.

04.08.2015 через канцелярію Господарського суду м. Києва надійшло клопотання позивача про покладення на відповідача витрат, пов'язаних із забезпеченням явки представника позивача у судове засідання, в сумі 3236,56 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та надав уточнений розрахунок пені, приведений у відповідність з вимогами ст. 232 Господарського кодексу України.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позов, зокрема зазначив, що здійснений позивачем розрахунок заборгованості по орендній платі не відповідає умовам договору, оскільки позивачем, при здійсненні розрахунку, безпідставно застосовано коефіцієнт зміни офіційного курсу гривні до євро за періоди існування заборгованості з орендної плати.

Крім того, відповідач заперечив факт існування заборгованості по орендній платі за березень 2015 року по об'єкту оренди, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 12в, з огляду на те, що дія договору закінчилася 28.02.2015, а з 19.03.2015 позивач опечатав вказане приміщення,чим обмежив доступ відповідача до орендованого приміщення. Також, як на доказ звільнення вказаного приміщення посилався відключення та вивезення відповідачем терміналу для розповсюдження лотерейних білетів, а використання об'єкту оренди за цільовим призначенням без терміналу є неможливим. Надав контррозрахунок заборгованості, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем з орендних платежів, яку відповідач визнає, становить 37276,66 грн.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.04.2013 між ТОВ «Український Рітейл» (далі - позивач, орендодавець) та ТОВ «М.С.Л.» (далі - відповідач, орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення (далі - договір), відповідно до умов якого орендодавець зобов'язався надати, а орендар - прийняти у строкове платне користування (на умовах оренди або суборенди) частину нежитлових приміщень в магазинах своєї торгової мережі (далі - об'єкти оренди). Місцезнаходження, умови користування та перелік магазинів, в яких орендодавець передає частину приміщення (об'єкт оренди) в тимчасове користування, площа конкретних об'єктів оренди та їх вартість узгоджується сторонами в додатках до договору. Орендована площа надається орендарю та має використовуватися орендарем для ведення господарської діяльності: розповсюдження білетів державних лотерей.

Згідно з п. 2.2. договору, передача об'єкту оренди оформлюється актом прийому-передачі, який підписується належним чином уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками.

Розділом 4 договору визначено розмір платежів за договором та порядок їх внесення.

Розмір орендної плати за кожний об'єкт оренди, який передається в

тимчасове користування, узгоджується сторонами і встановлюється у додатках до договору, які є його невід'ємними частинами. До складу орендної плати входить вартість комунальних та експлуатаційних послуг, що надаються орендодавцю третіми особами з метою нормального функціонування приміщення, в якому розташований об'єкт оренди, а також вартість користування земельною ділянкою, на якій знаходиться об'єкт оренди. До складу орендної плати входить вартість спожитої електроенергії (п. 4.1 договору).

У триденний термін з моменту підписання договору орендар перераховує аванс у розмірі двомісячної орендної плати (за перший і останній місяць користування об'єктом оренди) на рахунок орендодавця, які зараховуються в якості плати за перший і останній місяць користування об'єктом оренди (п.п. 4.2, 4.3 договору).

Всі розрахунки по договору сплачується щомісячно до 10 числа поточного місяця, шляхом безготівкового перерахування на рахунок орендодавця. Днем оплати вважається день зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок орендодавця. У випадку, коли орендар користується об'єктом оренди неповний місяць, орендна плата розраховується орендодавцем та сплачується орендарем за час фактичного користування об'єктом оренди (приміщенням) (п. 4.4 Договору).

Положеннями п. 4.12 договору сторони узгодили, що на момент підписання акту приймання-передачі буде визначено грошовий еквівалент орендної плати відносно офіційного курсу гривні до євро, та орендна плата, починаючи з другого місяця тимчасового користування об'єктом оренди, буде індексуватися на коефіцієнт зміни офіційного курсу української гривні до євро на перше число місяця, за який сплачується орендна плата. Індексація не буде застосовуватись у разі, коли офіційний курс (за даними НБУ) української гривні до євро зміниться менш, ніж на 0,5 грн. відносно офіційного курсу гривні до євро, зафіксованого на момент підписання акту приймання-передачі.

Пунктом 11.4 договору встановлено, що договір набуває чинності з дня його підписання сторонами та діє протягом одного року з дати підписання акту приймання-передачі, включаючи останній день користування усіма об'єктами оренди.

Згідно з п. 6.1 договору, повернення об'єкту оренди здійснюється протягом трьох днів від дати припинення дії договору та оформлюється актом прийому-передачі, який підписується належним чином уповноваженими представниками сторін.

Додатком № 1 до договору сторонами погоджено умови передачі в оренду об'єкту оренди № 1, а саме частини приміщення, загальною площею 4 кв.м., розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, б. 12в.

Орендна плата за перший місяць користування об'єктом оренди № 1 складає 4500 грн., включно з ПДВ. Починаючи з другого місяця, орендна плата за місяць користування об'єктом оренди № 1 складає 1500 грн., включно з ПДВ.

На підставі акту приймання-передачі частини нежитлового приміщення від 01.05.2013 орендодавець передав, а орендар прийняв у користування об'єкт оренди № 1.

Додатком № 2 до договору сторонами погоджено умови передачі в оренду об'єкту оренди № 2, а саме частини приміщення, загальною площею 8 кв.м., розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Даніли Нєчая, б. 11.

Загальна сума орендної плати за місяць користування об'єктом оренди № 2 складає 2500 грн., включно з ПДВ.

На підставі акту приймання-передачі частини нежитлового приміщення від 01.07.2013 орендодавець передав, а орендар прийняв у користування об'єкт оренди № 2.

Додатковою угодою № 3 до договору від 01.01.2014 сторони внесли зміни до додатку № 2, шляхом включення до нього умов передачі в оренду об'єкту оренди № 3, а саме частини приміщення, загальною площею 2 кв.м., розташованого за адресою: смт. Петропавлівка, вул. Леніна, б. 10.

На підставі акту приймання-передачі частини нежитлового приміщення від 01.01.2014 орендодавець передав, а орендар прийняв у користування об'єкт оренди № 3.

Додатковою угодою № 4 до договору від 20.08.2014 сторони внесли зміни до додатку № 3, у зв'язку з розірванням договірних зобов'язань по об'єктам оренди № 2 та № 3, та виклали додаток №3 в новій редакції, згідно якої об'єктом оренди є частина приміщення, загальною площею 5 кв.м., розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, б. 12в.

Загальна сума орендної плати за місяць користування об'єктом оренди складає 1500 грн., включно з ПДВ.

На підставі актів приймання-передачі частини нежитлового приміщення від 31.08.2014 орендар повернув, а орендодавець прийняв об'єкти оренди № 2 та № 3.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач сплатив 42642,69 грн. орендної плати за період користування об'єктами оренди з травня 2013 року по серпень 2013 року, в той час як фактичне користування об'єктом оренди за адресою: м. Запоріжжя , вул. Новокузнецька, 12в відбувалося не протязі травня 2013 року - березня 2015 року, об'єктом оренди № 2 - на протязі липня 2013 року - серпня 2014 року, об'єктом оренди № 3 - на протязі квітня 2014 року - серпня 2014 року.

Згідно з положеннями ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 3 ст. 285 ГК України встановлено, що орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Судом встановлено, що відповідач користувався об'єктами оренди, проте свої зобов'язаня щодо сплати орендної плати виконав не у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість по орендній платі в розмірі 61175,51 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по орендній платі в розмірі 61175,51 грн. підлягають задоволенню.

Частина 1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, виходячи з положень ст. 610, ч. 1 ст. 612, ст. 611 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та, зокрема, у вигляді нарахування та стягнення пені на підставі ст. 549 ЦК України, інфляційних та трьох відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України.

Пунктом 7.2 договору встановлено, що за несвоєчасну або неповну сплату орендної плати, орендар сплачує орендодавцю пеню у розмірі 0,5% сплаченої суми за кожен день прострочки.

Перевіривши доданий до позовної заяви розрахунок, із подальшими уточненнями позивача, відповідно до якого розмір пені складає 6908,74 грн., інфляційних - 19702,36 грн., 3% річних - 1716,62 грн., суд дійшов висновку про його відповідність вимогам закону, положенням договору та обґрунтованість, в зв'язку з чим зазначені суми підлягають стягненню з відповідача.

Стосовно заперечень відповідача щодо відсутності заборгованості з орендної плати по об'єкту оренди за адресою м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 12в, за березень 2015 року, слід зазначити, що згідно з п. 6.1 договору, повернення об'єкту оренди здійснюється протягом трьох днів від дати припинення дії договору та оформлюється актом прийому-передачі, який підписується належним чином уповноваженими представниками сторін.

Доказів підписання сторонами акту прийому-передачі зазначеного приміщення сторонами не надано, як не надано доказів перешкоджання відповідачу користуватися вказаним об'єктом, зокрема шляхом його опечатування з 19.03.2015 а відтак, факт припинення користування відповідачем вказаним об'єктом оренди є недоведеним. Посилання відповідача на нездійснення ним підприємницької діяльності за вказаною адресою у зв'язку з відключенням та вивезенням терміналу для продажу лотерейних квитків, судом відхиляються, оскільки вказані дії відповідача не свідчать про фактичне звільнення вказано приміщення об'єкту оренди після відключення терміналу.

Доводи відповідача щодо незаконності застосування позивачем при розрахунку суми заборгованості з орендної плати коефіцієнту зміни офіційного курсу гривні до євро у повній мірі спростовуються матеріалами справи, зокрема п. 4.12 договору, узгодженого сторонами шляхом вільного волевиявлення та підписаного повноважними представниками сторін. Вказаними положеннями договору передбачено перерахунок орендної плати відповідно до коефіцієнту зміни курсу гривні до євро, і нарахування орендної плати позивачем здійснено у відповідності до вказаних положень договору.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі положень ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Щодо покладення на відповідача транспортних витрат, пов'язаних із забезпеченням явки представника позивача у судові засідання, слід зазначити наступне.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Як вбачається зі змісту клопотання позивача про покладення на відповідача транспортних витрат, позивач просить включити зазначені витрати у склад судових витрат та покласти їх на відповідача. Заявлена вартість витрат з оплати чотирьох залізничних квитків за маршрутом Дніпропетровськ - Київ - Дніпропетровськ складає 3236,56 грн.

В той же час, суд звертає увагу на той факт, що явка представника позивача у кожне судове засідання, призначене в межах розгляду справи по суті, не була визнана судом обов'язковою, а участь представника у судовому засіданні є правом сторони.

Крім того, статтею 74-1 ГПК України передбачена можливість участі представників сторін у судовому засіданні в режимі відеоконференції, що значно скорочує обсяги судових витрат, пов'язаних із забезпеченням явки у судові засідання представників сторін із населених пунктів, віддалених від місця розташування судів, у провадженні яких перебувають справи за участю таких сторін.

Позивач не скористався правами, передбаченими господарським процесуальним законодавством, добровільно направив у судові засідання свого представника, а відтак, підстав для включення транспортних витрат позивача до складу судових витрат суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» (01004, м. Київ, вул. Шовковична, буд. 50-А; ідентифікаційний код 30109292) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл» (83058, м. Донецьк, вул. Арктики, 1В; ідентифікаційний код 34604386) 61175 (шістдесят одну тисячу сто сімдесят п'ять) грн. 51 коп. заборгованості, 6908 (шість тисяч дев'ятсот вісім) грн. 74 коп. пені, 19702 (дев'ятнадцять тисяч сімсот дві) грн. 36 коп. інфляційних, 1716 (одну тисячу сімсот шістнадцять) грн. 62 коп. 3% річних та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. витрат на сплату судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко