номер провадження справи 2/96/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2015 Справа № 908/3927/15

Суддя Мойсеєнко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк", с. Петропавлівська Борщагівка, Київська область,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна промислова Компанія", м. Запоріжжя,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Дніпровська електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Запоріжжя,

про стягнення 25465,42 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи - Батовська Т.І., довіреність № 140 від 20.02.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулося Публічне акціонерне товариство "Радикал Банк" з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна промислова Компанія" 17000,00 грн. - суми гарантії, 1827,00 грн. - суми судового збору, сплаченого ПАТ «Радикал Банк» у зв'язку зі зверненням бенефіціара до господарського суду Київської області з позовною заявою про стягнення суми гарантії, 565,89 грн. - нараховані проценти від суми боргу, 726,58 грн. - пеня від суми заборгованості, 12,09 грн. - пеня за несвоєчасне погашення прострочених процентів, 5100,00 грн. штраф за несвоєчасне погашення заборгованості від суми сплаченої гарантії, 169,77 грн. - штраф за несвоєчасне погашення процентів, 26,62 грн. - нарахування інфляційних втрат від суми сплаченої гарантії, 0,48 грн. - нарахування інфляційних втрат на суму процентів, 36,33 грн. - нарахування штрафу в розмірі 3% від суми сплаченої гарантії, 0,66 грн. - нарахування штрафу в розмірі 3% на суму процентів.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 08.08.2014 р. між ПАТ «Радикал Банк» та ТОВ "Південна промислова Компанія" укладено договір №11246/ТG-654 від 08.08.2014 р. про надання гарантії на суму 17000,00 грн., за умовами якого банк зобов'язується сплатити бенефіціару на його письмову вимогу грошову суму в разі настання гарантійного випадку. Рішенням господарського суду Київської області від 21.01.2015 р. №911/5046/14 за позовом бенефіціара стягнуто з банку 17000,00 грн. основного боргу та 1827,00 грн. судового збору. На виконання даного рішення банком сплачено на користь бенефіціара 17000,00 грн. основного боргу та 1827,00 грн. судового збору. У зв'язку з виконанням банком умов договору гарантії, банк відповідно до п. 4.5 цього договору звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача в регресному порядку суми гарантії, витрат на оплату судового збору, процентів за користування гарантією, інфляційних втрат та штрафних санкцій.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 525, 526, 560, 569, 629 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.07.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 2/96/15 та призначено розгляд справи на 30.07.2015 р.

В судовому засіданні 30.07.2015р. був присутній лише представник третьої особи, за його заявою фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Представник третьої особи в судовому засіданні надав пояснення та відповів на запитання суду, спрямовані на з'ясування суті спору. У письмових поясненнях до суду третя особа відзначила, що рішенням господарського суду Київської області від 21.01.2015 р. №911/5046/14 встановлено, що вимога Дніпровської ЕС про сплату суми 17000,00 грн. відповідає умовам гарантії № 11246/ТG-654 від 08.08.2014 р. та підлягає оплаті ПАТ «Радикал Банк» і цей факт в силу приписів ч. 3 ст. 35 ГПК України не підлягає повторному дослідженню та доказуванню.

Позивач надіслав суду клопотання розглядати справу без присутності його представника, позовні вимоги підтримує.

Відповідач не надав відзиву на позов, надіслав суду клопотання про відкладення судового засідання у зв'язку з раптовою хворобою представника, справу за відсутності його представника просить не розглядати.

Суд залишив клопотання відповідача без задоволення, оскільки відповідач був завчасно належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи і не був позбавлений можливості надати відзив на позов та витребувані судом документи. Також відповідач міг уповноважити іншу особу на представництво своїх інтересів в суді. Крім того, за змістом ст. 77 ГПК України відкладення розгляду справи є правом суду, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні. Стаття 75 Господарського процесуального кодексу України дозволяє суду розглянути спір за наявними у справі матеріалами, у випадку, якщо відзив на позов та витребувані судом документі не надані. Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті і спір може бути вирішено в даному судовому засіданні без присутності представників сторін.

В судовому засіданні 30.07.2015 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника третьої особи, судом встановлено наступне.

08.08.2014 р. Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" (банк, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Південна промислова Компанія" (принципал, відповідач) укладено договір про надання гарантії № 11246/ТG-654 на користь бенефіціара - Дніпровської ЕС ДП «НЕК «Укренерго».

Відповідно до п. 1.1 цього договору за заявою принципала банк надає на користь бенефіціара гарантію, за якою зобов'язується сплатити бенефіціару на його письмову вимогу грошову суму у разі настання гарантійного випадку та дотримання умов гарантії та цього договору.

Сума гарантії складає 17000,00 грн. (п. 1.2 договору).

У п. 1.3 договору сторони погодили, що відповідальність банку за гарантією та/або у зв'язку із цим договором обмежується сумою гарантії та зменшується відповідно до виконання принципалом умов договору поставки.

Згідно з п. 1.4 договору гарантія видається строком дії з 13 серпня 2014 року по 11 листопада 2014 року включно.

Відповідно до п. 1.6 договору принципал сплачує банку на його рахунок №0001 комісію за надання гарантії у розмірі 500,00 грн. без ПДВ, МФО 319111, код за , в день укладення даного договору до видачі гарантії.

За умовами п. 3.7 договору після розгляду вимоги бенефіціара банк: або переказує на рахунок бенефіціара суму, розмір якої не перевищує суму гарантії (п. 1.2 цього договору); або повідомляє бенефіціара про відмову у задоволенні його вимоги.

Згідно з 4.3 договору, якщо на вимогу бенефіціара банк виплачує кошти за гарантією (п.3.7 цього договору), принципал зобов'язаний протягом 1 (одного) робочого дня, але не пізніше дня закінчення строку гарантії, повністю відшкодувати банку такі виплати та усі пов'язані з цим витрати банку, у валюті гарантії. До повного такого відшкодування принципал сплачує банку проценти від суми боргу в розмірі 45% річних (за методом факт/факт (фактична кількість днів у місяці/фактична кількість днів у році - 365 (366)) у валюті гарантії, за період з моменту виконання банком вимоги бенефіціара до моменту зарахування суми боргу на належні рахунки банку.

Згідно з п. 4.5 договору банк має нічим не обмежене право на зворотну вимогу до принципала (регрес) у розмірі суми гарантії, процентів та будь-яких витрат (збитків).

Пунктом 6.1 договору встановлено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання представниками сторін та скріплення печатками сторін.

08.08.2014 р. банк видав на користь Дніпровської ЕС ДП «НЕК «Укренерго» гарантію відносно процедури закупівлі: «Проводи та кабелі електронні й електричні, інші (ДК 016-2010: 27.32.1)», яку згідно оголошення про заплановану закупівлю № 143535, опублікованого в інформаційному бюлетені «Вісник державних закупівель» № 40 (11.07.2014) від 11.07.2014 р. (дата розкриття - 13 серпня 2014 року) проводить Дніпровська ЕС ДП «НЕК «Укренерго» та відносно якої ТОВ «Південна промислова компанія» (принципал) направило свою пропозицію конкурсних торгів. За змістом даної гарантії банк безвідклично зобов'язався протягом 10 робочих днів сплатити суму в розмірі 17000,00 грн. після одержання першої вимоги бенефіціара, без необхідності для бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, за умови, що в тексті вимоги буде зазначено, що сума, яка вимагається, повинна бути сплачена у зв'язку з тим, що: принципал відкликав свою пропозицію конкурсних торгів після закінчення строку її подання, та/або принципал, що став переможцем торгів, відмовився від підписання договору про закупівлю всупереч вимогам документації конкурсних торгів, та/або принципал не надав забезпечення виконання договору про закупівлю після акцепту його пропозиції конкурсних торгів, якщо надання такого забезпечення передбачено документацією конкурсних торгів. В гарантії зазначено, що вона набуває чинності з 13 серпня 2014 року (з дати розкриття пропозиції, згідно оголошення), а зобов'язання по цій гарантії закінчується 11 листопада 2014 року і будь-яка вимога за нею повинна бути отримана банком не пізніше 17:00 години за Київським часом цієї дати.

Як вбачається з матеріалів справи, Дніпровська ЕС ДП «НЕК «Укренерго» звернулась до ПАТ «Радикал Банк» з вимогою від 24.10.2014 р. № 07/4518 про виплату гарантії в сумі 17000,00 грн., посилаючись на те, що переможець торгів - ТОВ «Південна промислова компанія» - не підписав договір про закупівлю до закінчення кінцевого строку укладання договору 09.10.2014 р. Банк відмовив бенефіціару у виплаті гарантії, що стало підставою для звернення Державного підприємства «НЕК «Укренерго» в особі ВП «Дніпровська енергетична система» ДП «НЕК «Укренерго» з позовом до господарського суду Київської області про стягнення з ПАТ «Радикал Банк» суми гарантії 17000,00 грн. Рішенням господарського суду Київської області від 21.01.2015 р. №911/5046/14 позов задоволено та стягнуто з ПАТ «Радикал Банк» на користь Державного підприємства «НЕК «Укренерго» в особі ВП «Дніпровська енергетична система» ДП «НЕК «Укренерго» 17000,00 грн. основного боргу та 1827,00 грн. судового збору. З даного рішення суду вбачається, що банк заперечував проти виплати гарантії бенефіціару у виплаті гарантії з тих підстав, що бенефіціар надіслав вимогу про виплату гарантії вже після відміни ним торгів, та враховуючи відсутність в гарантії умови щодо виплати гарантом платежу у зв'язку з відміною торгів бенефіціаром. За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що у бенефіціара виникло право звернутись з вимогою до банку про сплату гарантії у зв'язку з відмовою переможця проведеної процедури закупівлі від укладення договору.

Дане рішення суду набрало законної сили та було повністю виконано ПАТ «Радикал Банк», що підтверджується постановою ВДВС Києво-Святошинського РУЮ про закінчення виконавчого провадження від 03.06.2015 р. № 47100669, в якій зазначено, що згідно меморіального ордеру № 2090 від 22.05.2015 р. борг сплачений у повному обсязі (основний борг 17000,00 грн. та судовий збір 1827,00 грн.).

У зв'язку з виплатою на користь бенефіціара суми гарантії та судових витрат ПАТ «Радикал Банк» звернувся до ТОВ «Південна промислова компанія» з листом від 22.05.2015р. № 1635/15-БГ про виплату в порядку регресу протягом двох робочих днів суми гарантії 17000,00 грн. та судового збору 1827,00 грн. Отримання даного листа принципалом підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 02.06.2015 р.

Вимогу банку принципал не виконав, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом у даній справі про стягнення з відповідача 17000,00 грн. - суми гарантії, 1827,00 грн. - суми судового збору, сплаченого ПАТ «Радикал Банк» у зв'язку зі зверненням бенефіціара до господарського суду Київської області з позовною заявою про стягнення суми гарантії, 565,89 грн. - нараховані проценти від суми боргу, 726,58 грн. - пеня від суми заборгованості, 12,09 грн. - пеня за несвоєчасне погашення прострочених процентів, 5100,00 грн. штраф за несвоєчасне погашення заборгованості від суми сплаченої гарантії, 169,77 грн. - штраф за несвоєчасне погашення процентів, 26,62 грн. - нарахування інфляційних втрат від суми сплаченої гарантії, 0,48 грн. - нарахування інфляційних втрат на суму процентів, 36,33 грн. - нарахування штрафу в розмірі 3% від суми сплаченої гарантії, 0,66 грн. - нарахування штрафу в розмірі 3% на суму процентів.

Правовідносини сторін врегульовані договором про надання гарантії.

Статтею 560 Цивільного кодексу України встановлено, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно з ч. 1 ст. 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов'язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Відповідно до ст. 569 Цивільного кодексу України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником. Гарант не має права на зворотну вимогу (регрес) до боржника у разі, якщо сума, сплачена гарантом кредиторові, не відповідає умовам гарантії, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Рішенням господарського суду Київської області від 21.01.2015 р. №911/5046/14 встановлено правомірність вимог бенефіціара про виплату гарантії.

ТОВ «Південна промислова компанія» (принципал) приймав участь у розгляді справи №911/5046/14 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

В силу приписів ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У п. 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Враховуючи викладене, оскільки рішення господарського суду Київської області від 21.01.2015 р. №911/5046/14 набрало чинності та прийнято за участю у справі ПАТ «Радикал Банк» та ТОВ «Південна промислова компанія», правомірність вимог бенефіціара до банку щодо виплати гарантії не потребує доказування знову при розгляді даної господарської справи.

Згідно з п. 4.5 договору банк має нічим не обмежене право на зворотну вимогу до принципала (регрес) у розмірі суми гарантії, процентів та будь-яких витрат (збитків).

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.3 договору передбачено, якщо на вимогу бенефіціара банк виплачує кошти за гарантією (п. 3.7 цього договору), принципал зобов'язаний протягом 1 (одного) робочого дня, але не пізніше дня закінчення строку гарантії, повністю відшкодувати банку такі виплати та усі пов'язані з цим витрати банку, у валюті гарантії.

Банк виплатив бенефіціару гарантію 22.05.2015 р. У зв'язку з цим відповідач мав відшкодувати банку суму гарантії протягом одного робочого дня, тобто протягом 25.05.2015 р., оскільки 23, 24 травня - вихідні дні. За приписами ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. В порушення умов п. 4.3 договору відповідач не відшкодував банку суму гарантії в розмірі 17000,00 грн. протягом 25.05.2015 р., внаслідок чого з 26.05.2015 р. утворилась заборгованість в розмірі 17000,00 грн.

За приписами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості або обґрунтованих заперечень проти позову. Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми гарантії в розмірі 17000,00 грн. підлягають задоволенню.

Пунктом 4.3 договору також передбачено, що до повного відшкодування гарантії принципал сплачує банку проценти від суми боргу в розмірі 45% річних (за методом факт/факт (фактична кількість днів у місяці/фактична кількість днів у році - 365 (366)) у валюті гарантії, за період з моменту виконання банком вимоги бенефіціара до моменту зарахування суми боргу на належні рахунки банку.

Відповідно до розрахунку позовних вимог позивачем нараховані проценти на підставі п.4.3 договору за ставкою 45% річних від суми боргу 17000,00 грн. за період з 22.05.2015 р. по 17.06.2015 р. (27 днів) в розмірі 565,89 грн.

Доказів оплати процентів відповідач не надав. У зв'язку з цим суд задовольнив вимогу про стягнення з відповідача процентів в сумі 565,89 грн.

За умовами п. 4.6 договору принципал зобов'язаний відшкодувати банку витрати за гарантією, враховуючи комісії, пов'язані з відправкою повідомлень засобами телекомунікаційного зв'язку (SWIFT, TELEX), комісії авізуючого банка та банка бенефіціара, а також комісії, пов'язані з переказом платежів за гарантією.

Враховуюче те, що банком були понесені додаткові витрати на сплату судового збору за позовом бенефіціара в розмірі 1827,00 грн., відповідач на підставі п. 4.6 договору повинен відшкодувати позивачу суму цих витрат в розмірі 1827,00 грн. У зв'язку з цим суд задовольнив вимогу про стягнення з відповідача витрат на сплату судового збору в розмірі 1827,00 грн. в порядку регресу.

Згідно з ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що за порушення строків повернення банку коштів, сплачених банком за гарантією/сплати процентів, комісій та/або інших платежів за цим договором принципал сплачує банку пеню від суми заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, що діяла в період, за який нараховується пеня, та за порушення п. 1.6, 4.2, 4.3, 4.6, 4.7, 4.8 цього договору принципал сплачує банку штраф у розмірі 30% від суми невиконаного та/або не в повному обсязі виконаного зобов'язання за кожен випадок такого порушення. Сторони дійшли згоди у п. 5.6 договору, що штрафні санкції за цим договором нараховуються без обмеження шестимісячним строком, встановленим частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України.

На підставі п. 5.1 договору позивачем нарахована пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за прострочення сплати гарантії за період з 23.05.2015 р. по 17.06.2015 р. в сумі 726,58 грн. та за прострочення сплати процентів за період з 05.06.2015 р. по 17.06.2015 р. в сумі 12,09 грн.

Суд здійснив перерахунок розміру пені, оскільки позивачем невірно визначений початок виникнення прострочення зі сплати гарантії, а також невірно розрахована пеня для процентів. Так, судом встановлено, що відповідач мав виплатити позивачу суму гарантії до 25.05.2015 р., отже прострочення з її сплати виникло 26.05.2015 р., а не 23.05.2015 р., як вказує позивач. За період з 26.05.2015 р. по 17.06.2015 р. (23 дні) пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу 17000,00 грн. складає 642,74 грн. В цій сумі вимога про стягнення пені підлягає задоволенню. У стягненні пені в сумі 83,84 грн., нарахованої на суму гарантії, суд відмовляє.

Пеня на суму прострочених процентів розрахована невірно, оскільки проценти в сумі 565,89 грн. розраховані позивачем станом на 17.06.2015 р., тобто в цій сумі проценти утворились тільки 17.06.2015 р., а позивач розраховує пеню на них, починаючи з 05.06.2015р. і по 17.06.2015р.

Відповідно до п. 4.3 договору принципал сплачує банку проценти за період з моменту виконання банком вимоги бенефіціара до моменту зарахування суми боргу на належні рахунки банку. Тобто проценти повинні сплачуватися за договором кожен день, починаючи від дня виплати банком гарантії. Таким чином, пеню за прострочення сплати процентів в період з 05.06.2015 р. по 17.06.2015 р. слід розраховувати від суми прострочених процентів, яка існувала на кожен день відповідного періоду наростаючим підсумком.

Так, станом на 05.06.2015 р. існувала заборгованість з процентів в сумі 314,38 грн. (17000,00 грн. х 45%/365 днів = 20,96 грн. процентів за день х 15 днів, починаючи з дня виплати гарантії 22.05.2015 р.). Звідси пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за цей день складає 0,52 грн.

Станом на 06.06.2015 р. існувала заборгованість з процентів в сумі 335,34 грн. Звідси пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за цей день складає 0,55 грн.

Станом на 07.06.2015 р. існувала заборгованість з процентів в сумі 356,30 грн. Звідси пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за цей день складає 0,59 грн.

Станом на 08.06.2015 р. існувала заборгованість з процентів в сумі 377,26 грн. Звідси пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за цей день складає 0,62 грн.

Станом на 09.06.2015 р. існувала заборгованість з процентів в сумі 398,22 грн. Звідси пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за цей день складає 0,65 грн.

Станом на 10.06.2015 р. існувала заборгованість з процентів в сумі 419,18 грн. Звідси пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за цей день складає 0,69 грн.

Станом на 11.06.2015 р. існувала заборгованість з процентів в сумі 440,14 грн. Звідси пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за цей день складає 0,72 грн.

Станом на 12.06.2015 р. існувала заборгованість з процентів в сумі 461,10 грн. Звідси пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за цей день складає 0,76 грн.

Станом на 13.06.2015 р. існувала заборгованість з процентів в сумі 482,06 грн. Звідси пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за цей день складає 0,79 грн.

Станом на 14.06.2015 р. існувала заборгованість з процентів в сумі 503,02 грн. Звідси пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за цей день складає 0,83 грн.

Станом на 15.06.2015 р. існувала заборгованість з процентів в сумі 523,98 грн. Звідси пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за цей день складає 0,86 грн.

Станом на 16.06.2015 р. існувала заборгованість з процентів в сумі 544,94 грн. Звідси пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за цей день складає 0,90 грн.

Станом на 17.06.2015 р. існувала заборгованість з процентів в сумі 565,90 грн. Звідси пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за цей день складає 0,93 грн.

Таким чином, всього за прострочення сплати процентів в період з 05.06.2015 р. по 17.06.2015 р. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі 9,41 грн. Пеня за прострочення сплати процентів в сумі 2,68 грн. нарахована позивачем необґрунтовано, тому в її стягненні суд відмовляє.

Також позивачем відповідно до п. 5.1 договору нарахований штраф 30% за несвоєчасну сплату гарантії в сумі 5100,00 грн. та за несвоєчасну сплату процентів в сумі 169,77 грн.

Суд перевірив розрахунок штрафу та задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу за несвоєчасну сплату гарантії в сумі 5100,00 грн. та штрафу за несвоєчасну сплату процентів в сумі 169,77 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 23.05.2015 р. по 17.06.2015 р. за прострочення сплати гарантії в сумі 26,62 грн. та за прострочення сплати процентів в сумі 0,48 грн., а також штраф у розмірі 3% річних за період з 23.05.2015 р. по 17.06.2015 р. в загальній сумі 36,99 грн.

Суд зазначає, що договором не передбачено стягнення штрафу у розмірі 3% річних. Також договором не передбачено сплати інших процентів, ніж визначено у п. 4.3 договору (45% річних). Правової підстави для стягнення штрафу у розмірі 3% річних позивачем не зазначено.

Відповідальність за порушення грошового зобов'язання у вигляді сплати 3% річних передбачена статтею 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд дійшов висновку, що проценти, передбачені в п. 4.3 договору в розмірі 45% річних, за своєю правовою природою є процентами за користування гарантією, оскільки вони знаходяться в розділі договору «Права та обов'язки сторін» і в тому ж пункті договору, що визначає порядок сплати гарантії. Сплата процентів повинна здійснюватися з моменту сплати банком гарантії бенефіціару до моменту відшкодування суми гарантії принципалом, тобто фактично за час користування сумою гарантії. Крім того, в п. 5.1 договору передбачено відповідальність у вигляді сплати пені за порушення умов п. 4.3 договору, який регулює сплату процентів. З урахуванням цього суд дійшов висновку, що проценти в розмірі 45% річних визначені сторонами як основне зобов'язання. А тому дані проценти не є тотожними процентам, сплата яких передбачена чиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

У пунктах 6.1, 6.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз'яснено, що проценти річних, про які йдеться у частині другій статті 625 ЦК України, необхідно відрізняти від процентів за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 названого Кодексу. Стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов'язання і одночасно, як зазначалося, способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов'язанням сплатити кошти, тоді як проценти, зазначені у статті 536 ЦК України, - це плата за користування чужими коштами, в тому числі безпідставно одержаними, збереженими грішми (стаття 1214 ЦК України). Підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України). Спільним для цих процентів є те, що вони нараховуються саме у зв'язку з користуванням чужими коштами. Положення ж частини другої статті 625 ЦК України в частині сплати процентів річних застосовуються за наявності порушення грошового зобов'язання. Тому, зокрема, якщо в законі або в укладеному сторонами договорі передбачено розмір процентів за користування чужими коштами (стаття 536 ЦК України), то це не позбавляє кредитора права звернутися до боржника з позовом про стягнення як зазначених процентів, так і трьох процентів річних (якщо інший їх розмір не передбачено договором або Законом) - за наявності порушення боржником грошового зобов'язання.

За таких обставин позивач має право нараховувати на суму основного зобов'язання, у тому числі зі сплати процентів за користування гарантією, також 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання.

На суму простроченої гарантії (17000,00 грн.) позивач нараховує 3%річних за період з 23.05.2015 р. по 31.05.2015 р. в розмірі 12,58 грн.

Враховуючи те, що прострочення з оплати гарантії виникло, як встановлено судом, з 26.05.2015р., обґрунтованим слід визнати нарахування 3% річних на заборгованість зі сплати гарантії в розмірі 17000,00 грн. за період з 26.05.2015 р. по 31.05.2015 р. в сумі 8,38 грн.

Також позивачем нараховано 3% річних за прострочення сплати процентів за період з 23.05.2015 р. по 31.05.2015 р. від суми боргу 209,59 грн. в розмірі 0,16 грн. та за період з 01.06.2015 р. по 17.06.2015 р. від суми боргу 356,30 грн. в розмірі 0,50 грн.

Даний розрахунок є невірним, оскільки вказані суми заборгованості виникли лише на кінець відповідного розрахункового періоду і не існували на початку цього періоду. Оскільки проценти за договором розраховуються і сплачуються за кожний день користування гарантією, то відповідно суму заборгованості зі сплати процентів слід визначати за кожний день розрахункового періоду з 23.05.2015 р. по 17.06.2015 р. наростаючим підсумком.

Так, станом на 23.05.2015 р. існувала заборгованість з процентів в сумі 41,92 грн. (17000,00 грн. х 45%/365 днів = 20,96 грн. х 2 дні, оскільки проценти почали нараховуватись з 22.05.2015р.). 3% річних за цей день складають менше 0,00 грн., тому судом не враховуються.

Станом на 24.05.2015 р. проценти складали 62,88 грн., 3% річних за цей день складають менше 0,00 грн., тому судом не враховуються.

Станом на 25.05.2015 р. проценти складали 83,84 грн., 3% річних за цей день складають менше 0,00 грн., тому судом не враховуються.

Станом на 26.05.2015 р. проценти складали 104,79 грн., 3% річних за цей день складають менше 0,00 грн., тому судом не враховуються.

Станом на 27.05.2015 р. проценти складали 125,75 грн., 3% річних за цей день складають 0,01 грн.

Станом на 28.05.2015 р. проценти складали 146,71 грн., 3% річних за цей день складають 0,01 грн.

Станом на 29.05.2015 р. проценти складали 167,67 грн., 3% річних за цей день складають 0,01 грн.

Станом на 30.05.2015 р. проценти складали 188,63 грн., 3% річних за цей день складають 0,02 грн.

Станом на 31.05.2015 р. проценти складали 209,59 грн., 3% річних за цей день складають 0,02 грн.

Станом на 01.06.2015 р. проценти складали 230,55 грн., 3% річних за цей день складають 0,02 грн.

Станом на 02.06.2015 р. проценти складали 251,51 грн., 3% річних за цей день складають 0,02 грн.

Станом на 03.06.2015 р. проценти складали 272,47 грн., 3% річних за цей день складають 0,02 грн.

Станом на 04.06.2015 р. проценти складали 293,42 грн., 3% річних за цей день складають 0,02 грн.

Станом на 05.06.2015 р. проценти складали 314,38 грн., 3% річних за цей день складають 0,03 грн.

Станом на 06.06.2015 р. проценти складали 335,34 грн., 3% річних за цей день складають 0,03 грн.

Станом на 07.06.2015 р. проценти складали 356,30 грн., 3% річних за цей день складають 0,03 грн.

Станом на 08.06.2015 р. проценти складали 377,26 грн., 3% річних за цей день складають 0,03 грн.

Станом на 09.06.2015 р. проценти складали 398,22 грн., 3% річних за цей день складають 0,03 грн.

Станом на 10.06.2015 р. проценти складали 419,18 грн., 3% річних за цей день складають 0,03 грн.

Станом на 11.06.2015 р. проценти складали 440,14 грн., 3% річних за цей день складають 0,04 грн.

Станом на 12.06.2015 р. проценти складали 461,10 грн., 3% річних за цей день складають 0,04 грн.

Станом на 13.06.2015 р. проценти складали 482,06 грн., 3% річних за цей день складають 0,04 грн.

Станом на 14.06.2015 р. проценти складали 503,02 грн., 3% річних за цей день складають 0,04 грн.

Станом на 15.06.2015 р. проценти складали 523,98 грн., 3% річних за цей день складають 0,04 грн.

Станом на 16.06.2015 р. проценти складали 544,94 грн., 3% річних за цей день складають 0,04 грн.

Станом на 17.06.2015 р. проценти складали 565,90 грн., 3% річних за цей день складають 0,05 грн.

Таким чином, всього за прострочення сплати процентів в період з 23.05.2015 р. по 17.06.2015 р. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних в сумі 0,62 грн. У стягненні 3% річних за прострочення сплати процентів в сумі 0,04 грн. суд відмовляє.

Щодо стягнення інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Верховний Суд України у листі від 03.04.1997р. № 62-97Р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» зазначає, що для визначення індексу за будь-який період необхідно помісячні індекси, що складають відповідний період, перемножити між собою. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

В п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 р. №01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» звернуто увагу господарських судів на те, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) [див. постанову Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466 та лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р].

Інфляційні втрати за прострочення сплати гарантії та процентів розраховані позивачем за період з 23.05.2015 р. по 17.06.2015 р., тобто за 26 днів, що менше місяця, у той час як інфляційні нарахування розраховуються в середньому на місяць, а не по днях. При цьому зазначений позивачем індекс інфляції 2,2% не відповідає нормативно встановленим індексам інфляції за вказаний період (травень - 102,2%, червень 100,4%). Крім того, сума процентів, на яку позивач нараховує інфляційні втрати, уторилась тільки на кінець відповідного розрахункового періоду, зокрема, сума процентів 209,59 грн. утворилась 31.05.2015 р., а сума процентів 356,30 грн. - 17.06.2015 р., тому віднесення цих сум на прострочення, починаючи в першому випадку з 23.05.2015 р., а в другому - з 01.06.2015 р., є неправомірним.

Враховуючи викладене, у стягненні інфляційних втрат суд відмовляє повністю.

Таким чином, позовні вимоги задоволені судом частково.

Відповідно до 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна промислова Компанія" (вул. Мікояна, буд. 22, кв. 6, м. Запоріжжя, 69120, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" (вул. Леніна, буд. 2-В, с. Петропавлівська Борщагівка, Київська область, 08130, ) основний борг у сумі 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.), проценти в сумі 565,89 грн. (п'ятсот шістдесят п'ять грн. 89 коп.), 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) - витрати на сплату судового збору в порядку регресу, 5100,00 грн. (п'ять тисяч сто грн. 00 коп.) - штраф за несвоєчасну сплату гарантії, 169,77 грн. - штраф за несвоєчасну сплату процентів, 642,74 грн. (шістсот сорок дві грн. 74 коп.) - пеня за прострочення сплати гарантії, 9,41 грн. (дев'ять грн. 41 коп.) - пеня за прострочення сплати процентів, 8,38 грн. (вісім грн. 38 коп.) - 3% річних за прострочення сплати гарантії, 0,62 грн. (0 грн. 62 коп.) - 3% річних за прострочення сплати процентів та 1816,84 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять грн. 84 коп.) - витрати зі сплати судового збору за розгляд позовної заяви.

Видати наказ.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Суддя Т.В.Мойсеєнко

Рішення оформлено та підписано 10.08.2015р.

і набирає законної сили після закінчення

десятиденного строку з дня його підписання.