РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2015Справа №910/7535/15-г

За позовом приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування"

до товариства з обмеженою відповідальністю "ДРІМАВТО"

про визнання оспорюваного правочину недійсним

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники :

Від позивача: Крашеннікова М.А. - пред.по дов.

Від відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне акціонерне товариство "ПРОСТО-страхування" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ДРІМАВТО" про визнання оспорюваного правочину недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що договір добровільного страхування майна МО №1400478 від 26.03.2014 року укладено стосовно майна, що не може бути предметом даного виду договору, а саме стосовно транспортних засобів, що знаходяться на території торгового приміщення відповідача, по відношенню до яких позивач вважає, мали бути укладені договори добровільного страхування наземного транспорту.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи про те, що предметом укладеного між позивачем та відповідачем Договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користування та/або розпорядженням майном, зазначеним в Договорі, а саме товарно-матеріальні цінності відповідно до Додатку №2 «Перелік майна».

У судовому засіданні 29.07.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а також враховуючи надходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.03.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Дрімавто» (страхувальник) та приватним акціонерним товариством «ПРОСТО- страхування» (страховик) укладено договір добровільного страхування майна МО №1400478 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору предметом договору є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням майном, зазначеним в Договорі, а саме товарно- матеріальні цінності відповідно до Додатку № 2 «Перелік майна».

Згідно Додатку №2 до Договору було застраховано 24 автомобілі, а саме: 5 автомобілів марки JAC, 3 автомобіля марки BYD, 8 автомобілів марки LADA, 8 автомобілів марки Богдан.

На виконання умов Договору, ТОВ «ДРІМ АВТО» було здійснено оплату за договором страхування в розмірі 4 750,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку за 27.03.2014р.

ТОВ «Дрімавто» вказує, що 05.11.2014 року з території автосалону ТОВ «Дрімавто» за адресою: м. Луганськ, вул. Нечуй-Левицького, 35-а було викрадено десять застрахованих автомобілів.

ТОВ «Дрімавто» звернулося до ПАТ «ПРОСТО-страхування» з вимогою про виплату страхового відшкодування.

11 лютого 2015 року відповідач отримав від позивача Лист про відмову у проведенні страхового відшкодування по справі № 103905 (вих. №04-828 від 05.02.2015 року), в якому зазначено, що ПАТ «ПРОСТО-страхування» не має підстав для визнання факту події, визнання події страховою та відмовляє у проведенні виплати страхового відшкодування.

Звертаючись з позовом до суду позивач вказує, що Договір добровільного страхування майна має бути визнаний судом недійсним, з огляду на те, що договір було укладено стосовно майна, яке не може бути предметом даного виду Договору, оскільки договір укладено стосовно транспортних засобів, а тому потрібно укладати Договір добровільного страхування наземного транспорту.

Вказані твердження судом до уваги не беруться, з огляду на наступне.

Предметом укладеного сторонами договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням майном, зазначеним в Договорі, а саме товарно-матеріальні цінності відповідно до Додатку № 2 «Перелік майна». ( п. 1.1., 1.1.3 Договору).

Згідно п. 2.2. Статуту ТОВ «Дрімавто» основними видами діяльності та предметом діяльності товариства є:

45.11 - торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами;

45.20 - технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів;

45.32 - роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних і засобів;

45.31 - оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів;

46.90 - неспеціалізована оптова торгівля;

47.78 - роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах;

Сторонами Договору було досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов, в тому числі й щодо предмету Договору як майнові інтереси Страхувальника на товарно-матеріальні цінності.

Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року № 246, запаси - активи, які: утримуються для подальшого продажу за умов звичайної господарської діяльності; перебувають у процесі виробництва з метою подальшого продажу продукту виробництва; утримуються для споживання під час виробництва продукції, виконання робіт та надання послуг, а також управління підприємством.

Згідно п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», для 1 цілей бухгалтерського обліку запаси включають: товари у вигляді матеріальних цінностей, що придбані (отримані) та утримуються І підприємством з метою подальшого продажу.

Укладаючи Договір страхування сторони під товарно-матеріальними цінностями розуміли товари (транспортні засоби), що придбані (отримані) та утримуються автомобільним салоном (ТОВ «Дрімавто») з метою подальшого продажу.

Згідно Договору добровільного страхування майна МО №1400478 було застраховано майно, яке є товарами в обороті для автомобільного салону.

Посилання позивача на те, що додаток №2 «Перелік майна» не містить конкретний перелік майна, оскільки не зазначено ідентифікаційних номерів та інших розпізнавальних ознак транспортних засобів, як на підставу для визнання договору недійсним не береться судом до уваги, оскільки за своєю сутністю майно, яке прийняте на страхування позивачем згідно Договору страхування є товарами в обороті, і враховуючи постійний оборот цих товарів у визначеному договором місці страхування конкретний перелік майна, який би відображав їх реальну наявність у визначеному договором місці страхування на кожний день дії Договору страхування не визначається.

Згідно п. 5.1 Договору, адреса місцезнаходження майна (місце страхування) - м. Луганськ, вул. Нечуй-Левицького, 35а.

Таким чином, додатком №2 «Перелік майна» чітко визначений предмет договору страхування із зазначенням його вартості.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину, у відповідності до ст.215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із частиною третьою ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна або інша сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин можу бути визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягали згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування серед інших обов'язкових умов повинен містити зазначення предмета договору страхування.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, і користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування).

Пунктом 1.1 Договору страхування визначено, що предметом цього договору є страхування майнових інтересів страхувальника, пов'язаних з володінням, користуванням та/або розпорядженням майном, зазначеним у договорі.

У відповідності до ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд приходить до висновку, що позивач не довів та не надав суду жодних доказів, які підтверджують, що в момент вчинення правочину стороною (сторонами) були недодержані вимоги, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України, тобто не довів підстави, в силу яких договір має бути визнано недійсними. Безпідставне посилання позивача також на те, що страховик помилився при укладенні правочину з класифікацією транспортного засобу як майна, оскільки вище судом було встановлено, що товари в обороті (транспортні засоби) також є майном, і на них можуть поширюватися загальні норми Закону України «Про страхування» як для страхування майна.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.15 ЦК України обов'язковою умовою для визнання правочину недійсним є факт порушень прав та інтересів позивача, у зв'язку з його (правочину) вчиненням.

Позивач не навів, а суд не встановив таких фактів порушень охоронюваних законом прав позивача з боку відповідача.

Суд, провівши аналіз змісту зазначеного договору та відповідності його положенням чинного законодавства, прийшов до висновку, що умови договору не порушують прав та інтересів позивача.

На підставі викладеного, враховуючи, що судом не встановлено підстав для визнання договору недійсним, суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та безпідставні, а відтак у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, покладаються судом на позивача (ст. 49 ГПК України).

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 35, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Суддя Л.М. Шкурдова

Повне рішення складено: 10.08.2015.