ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" серпня 2015 р.Справа № 916/2460/15

За позовом: Військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі, якою є Міністерство оборони України;

До відповідачів: 1. ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2;

2. ОСОБА_3 відділу м. Одеси;

про визнання недійсним договору.

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників:

Від прокурора: Немцов Є.Г. за посвідченням №033847 від 15.06.2015р.

Від позивача: ОСОБА_4 за довіреністю від 18.05.2015р.

Від відповідача ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2: не зявився;

Від відповідача ОСОБА_3 відділу м. Одеси: не зявився;

Суть спору: Військовий прокурор Одеського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі, якою є Міністерство оборони України звернувся до господарського суду Одеської області із позовною заявою до ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3 відділу м. Одеси про визнання недійсним попереднього договору оренди №б/н/2014/КЕВ від 01.08.2014р., укладеного між квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 13, код 08038284) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 (Одеська область, Роздільнянський район, с. Степове , вул. Одеська, буд.9, код ІПН НОМЕР_1).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.06.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №916/2460/15.

Представники відповідачів у судові засідання не зявились, відзиви на позовну заяву та витребувані судом документи не надали, відповідачі свого права на захист не використали, хоч і повідомлялися про час та місце проведення судового засідання належним чином шляхом надіслання ухвал суду на юридичну адресу, у звязку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні 10.08.2015р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника прокуратури та позивача, суд встановив.

01.08.2014р. між ОСОБА_3 відділом м. Одеси (далі - КЕВ м. Одеси, Орендодавець) та ОСОБА_1 особою підприємцем ОСОБА_2 (Орендар) було укладено попередній договір оренди №б/н/2014/КЕВ, згідно умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно загальною площею 1130 кв. м., а саме нежитлові приміщення площею 90 кв. м., та технічний майданчик площею 1040 кв. м. військового містечка № д-4, що знаходиться на балансі КЕВ м. Одеси, розташоване за адресою: Одеська область , Біляївський р-н., с. Жовтень.

Відповідно до п. 1 попереднього договору оренди від 01.08.2014р., вартість обєкта оренди визначена на підставі незалежної оцінки від 25.10.2013 року становить 303000 грн.

Відповідно до п. 10.1. Договору від 01.08.2014р., його укладено строком на 1 рік (з 1 серпня 2014 року по 1 серпня 2015 року).

Прокуратурою зазначено, що попередній договір оренди №б/н/2014/КЕВ від 01.08.14 підлягає визнанню недійсним з моменту його укладення на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст, 215 ЦК України, як цивільно-правова угода, вчинена з порушенням норм чинного законодавства України про оренду державного майна. Передача нерухомого майна військового містечка № Д-4 (розташоване за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Жовтень) в оренду ФОП ОСОБА_2, згідно з умовами попереднього договору оренди №б/н/2014/КЕВ від 01.08.2014 здійснена без: 1. проведення конкурсу, за результатами якого укладається договір оренди нерухомого військового майна; 2. проведення оцінки обєкту нерухомого майна (яке є обєктом оренди) та отримання акту оцінки, погодженого із Фондом державного майна України (його регіональним відділенням); 3. отримання дозволу Міністерства оборони України або уповноваженого ним органу військового управління (зокрема Головного квартирно- експлуатаційного управління), погодженого із Фондом державного майна України (його регіональним відділенням) на укладення договору оренди.

Враховуючи вищевикладене, Військовий прокурор Одеського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі, якою є Міністерство оборони України звернувся до господарського суду Одеської області із позовною заявою до ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3 відділу м. Одеси про визнання недійсним попереднього договору оренди №б/н/2014/КЕВ від 01.08.2014р., укладеного між квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 13, код 08038284) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 (Одеська область, Роздільнянський район, с. Степове , вул. Одеська, буд.9, код ІПН НОМЕР_1).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Статтею 36-1 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненій прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Однією з форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Згідно частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Відповідно до положень частини третьої цієї статті прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2014р. між ОСОБА_3 відділом м. Одеси (далі - КЕВ м. Одеси, Орендодавець) та ОСОБА_1 особою підприємцем ОСОБА_2 (Орендар) було укладено попередній договір оренди №б/н/2014/КЕВ, згідно умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно загальною площею 1130 кв. м., а саме нежитлові приміщення площею 90 кв. м., та технічний майданчик площею 1040 кв. м. військового містечка № д-4, що знаходиться на балансі КЕВ м. Одеси, розташоване за адресою: Одеська область , Біляївський р-н., с. Жовтень.

Відповідно до п. 1 попереднього договору оренди від 01.08.2014р., вартість обєкта оренди визначена на підставі незалежної оцінки від 25.10.2013 року становить 303000 грн.

Прокуратура вважає, що попередній договір оренди №б/н/2014/КЕВ від 01.08.14 підлягає визнанню недійсним з моменту його укладення на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст, 215 ЦК України, як цивільно-правова угода, вчинена з порушенням норм чинного законодавства України про оренду державного майна.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України (в редакції, чинній в момент укладення оспорюваного правочину) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п. 2.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 „Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними (з наступними змінами та доповненнями) на підставі статті 215 ЦК України недійсним и можуть визнаватися не лише правочини, які не відповідають цьому Кодексу, а й такі, що порушують вимога інших законодавчих актів України, указів Президента України, постанов Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, виданих державними органами, у тому числі відомчих, зареєстрованих у встановленому порядку.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна від 10.04.1992 (з наступними змінами та доповненнями) орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідного орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч. З ст. 1 вищевказаного Закону відносини оренди рухомого та нерухомого майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також за спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань організації спеціального зв'язку та захисту інформації, підпорядкованими йому регіональними органами та територіальними підрозділами, закладами та установами Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації У країни, які ведуть його облік у спеціальному порядку, регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України".

В силу положень ст. 7 Закону України „Про господарську діяльність у Збройних Силах України військові частини, установи можуть передавати без шкоди бойовій та мобілізаційній готовності закріплене за ними рухоме та нерухоме військове майно в оренду юридичним і фізичним особам. Передача військового майна в оренду юридичним і фізичним особам здійснюється виключно на конкурсній основі з урахуванням необхідності підтримання на належному рівні бойової та мобілізаційної готовності. Умови та порядок проведення конкурсів визначаються Фондом державного майна України за погодженням з Міністерством оборони України. Оцінка вартості майна, що підлягає передачі в оренду, проводиться комісіями, до складу яких входять фахівці (уповноважені особи) Міністерства оборони України або іншого органу військового управління та Фонду державного майна України чи його регіонального відділення (представництва) за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Акт оцінки майна, яке передається в оренду, погоджується з Фондом державного майна України чи його регіональним відділенням (представництвом) і затверджується Міністерством оборони України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2000 № 778 затверджено «Порядок надання дозволу військовим частинам Збройних Сил України на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна в оренду» (далі - Порядок), яким, зокрема, передбачено особливу процедуру передачі військового нерухомого майна в оренду.

Згідно п. 2, 5 Порядку дозвіл військовим частинам на передачу нерухомого військового майна в оренду надається Міноборони або уповноваженими ним органами військового управління за погодженням відповідно з Фондом державного майна чи його регіональними відділеннями (представництвами). Передача військового майна в оренду здійснюється виключно за результатами конкурсів, які проводяться Міноборони або уповноваженими ним органами військового управління чи безпосередньо військовими частинами. Умови та порядок проведення конкурсів визначаються Фондом державного майна за погодженням з Міноборони.

Відповідно до п. 11 Порядку у разі оренди нерухомого військового майна подані (для укладення договору оренди) матеріали розглядаються Міноборони або уповноваженими ним органами військового управління у місячний термін. Під час розгляду зазначених матеріалів Міноборони або уповноважені ним органи військового управління погоджують питання про надання дозволу на оренду майна та проект договору його оренди з Фондом державного майна чи його регіональними відділеннями (представництвами), за місцезнаходженням цього майна.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд задовольняє заявлені Військовим прокурором Одеського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі, якою є Міністерство оборони України позовні вимоги щодо визнання недійсним попереднього договору оренди №б/н/2014/КЕВ від 01.08.2014р., укладеного між ОСОБА_3 відділом м. Одеси (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 13, код 08038284) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (Одеська область, Роздільнянський район, с. Степове , вул. Одеська, буд.9, код ІПН НОМЕР_1), оскільки передача нерухомого майна військового містечка № Д-4 (розташованого за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Жовтень) в оренду ФОП ОСОБА_2, згідно з умовами попереднього договору оренди №б/н/2014/КЕВ від 01.08.2014 здійснена без: проведення конкурсу, за результатами якого укладається договір оренди нерухомого військового майна; проведення оцінки обєкту нерухомого майна (яке є обєктом оренди) та отримання акту оцінки, погодженого із Фондом державного майна України (його регіональним відділенням); отримання дозволу Міністерства оборони України або уповноваженого ним органу військового управління (зокрема Головного квартирно- експлуатаційного управління), погодженого із Фондом державного майна України (його регіональним відділенням) на укладення договору оренди.

Відповідно до приписів статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 1 218,00 грн. слід стягнути з відповідачів на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 50, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним попередній договір оренди №б/н/2014/КЕВ від 01.08.2014р., укладений між ОСОБА_3 відділом м. Одеси (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 13, код 08038284) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (Одеська область, Роздільнянський район, с. Степове , вул. Одеська, буд.9, код ІПН НОМЕР_1).

3. Стягнути з ОСОБА_3 відділу м. Одеси (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 13, код 08038284) до Державного бюджету України (одержувач: УК у м. Одесі/Приморський район, , рахунок №3008, банк одержувача: ГУ ДКС України в Одеській області, МФО 828011, код бюджетної класифікації 22030001, символ звітності банку 206, код ЄДРПОУ Господарського суду Одеської області 03499997) судовий збір в сумі 609грн.

4. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (Одеська область, Роздільнянський район, с. Степове , вул. Одеська, буд.9, код ІПН НОМЕР_1).до Державного бюджету України (одержувач: УК у м. Одесі/Приморський район, , рахунок №3008, банк одержувача: ГУ ДКС України в Одеській області, МФО 828011, код бюджетної класифікації 22030001, символ звітності банку 206, код ЄДРПОУ Господарського суду Одеської області 03499997) судовий збір в сумі 609грн.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17 серпня 2015 р.

Суддя О.Ю. Оборотова