ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2015 р. Справа № 922/1503/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.,

при секретарі Даниліній Ю.С.,

за участю представників сторін:

позивача - Побийвовк Л.О. на підставі довіреності №01/0502 від 05.02.2015р.,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Урожайне" (вх. №3601 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 02.06.2015р. у справі №922/1503/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Українське насіння", с. Красне, Кегичівський район, Харківська обл.

до Селянського (фермерського) господарства "Урожайне", с. Петропілля, Шевченківський район, Харківська обл.

про стягнення 202 103, 94грн.

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Українське насіння" звернулось до місцевого господарського суду з позовом про стягнення з Селянського (фермерського) господарства "Урожайне" заборгованості в сумі 198 378, 52грн., з яких сума основної заборгованості за поставлений товар згідно договору купівлі - продажу № С0000817 від 05.03.2014р. становить 161 968, 82грн., 30 % річних - 12 114, 38грн. та штраф за прострочення оплати товару в сумі 24 295, 32грн.

Позовні вимоги заявника мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу №С0000817 від 05.03.2014р. щодо оплати вартості поставленого позивачем товару.

21.04.2015р. позивач надав суду першої інстанції заяву про збільшення розміру позовних вимог; посилаючись на допущення помилки при здійсненні розрахунку суми заборгованості у позовній заяві, просить суд стягнути з відповідача 202 103, 94грн., з яких: 165 010, 49грн. - розмір основного боргу за договором, 12 341, 88грн. - 30 % річних за користування грошовими коштами позивача та 24 751, 57грн. - сума штрафу за прострочення оплати товару, також просить стягнути з відповідача на користь позивача 4 042, 08грн. судового збору

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.06.2015р. у справі №922/1503/15 (суддя Чистякова І.О.) позов задоволено повністю; стягнуто з Селянського (фермерського) господарства "Урожайне" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Українське насіння" грошові кошти у розмірі 202 103, 94грн., з яких: 165 010, 49грн. - розмір основного боргу за договором, 12 341, 88грн. - 30% річних за користування грошовими коштами ТОВ АФ "Українське насіння", 24 751, 57грн. - сума штрафу за прострочення оплати товару, а також судовий збір у розмірі 4 042, 08грн.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач порушив умови договору щодо строків розрахунку за одержаний товар та не здійснив оплату в повному обсязі та в обумовлені строки; наданий позивачем розрахунок штрафу та відсотків за користування чужими грошовими коштами відповідають вимогам законодавства та договору, тому суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Селянське (фермерське) господарство "Урожайне" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції розглянуто справу за відсутністю представника відповідача, клопотання про відкладення розгляду справи судом необґрунтовано відхилено; вважає, що місцевим господарським судом було порушено право відповідача на захист, правову допомогу, обґрунтування своєї позиції, не було надано можливості надати в судові засідання необхідні докази по суті справи та можливості скористатися правом бути присутнім в судових засіданнях, не забезпечено можливості надати заперечення на позов, а також спростувати обставини, викладені у ньому, чим порушено принципи рівності перед судом та змагальності сторін.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 03.07.2015р. у справі №922/1503/15 прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд скарги призначено на 10.08.2015р.

04.08.2015р. позивачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№11519), вважає, що неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення; просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 02.06.2015р. - без змін.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 10.08.2015р. представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник апелянта в судове засідання не з'явився, до початку судового засідання подав до суду клопотання (вх.№11706 від 10.08.2015р.) про розгляд справи без участі представника відповідача за наявними у справі доказами; просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення місцевого господарського суду від 02.06.2015р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, що сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, зважаючи на строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду, передбачені статтею 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не є підставою для його скасування, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 05.03.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Українське насіння" (продавець) та Селянським (фермерським) господарством "Урожайне" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу №С0000817 (надалі - договір), відповідно до умов якого продавець зобов'язався передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити на умовах даного договору сільськогосподарську продукцію - насінневий матеріал в асортименті, іменований надалі товар.

Згідно пункту 1.2. договору, асортимент, ціна, кількість і строк поставки товару обумовлюється сторонами в специфікації на кожну партію товару, що є невід'ємною частиною договору (додаток № 1).

У пункті 1.1. специфікації №1 від 05.03.2014р., яка є додатком №1 до договору (а.с.15) сторони погодили поставку товару наступного асортименту:

- насіння гібрид соняшника Рімі Екстра (F1) в кількості 69 п.од., загальна вартість якого складає 83 462, 40грн. зі знижкою -12 519, 36грн., на загальну суму 70 943, 04грн. без ПДВ;

- насіння гібрид соняшника Анастасія Екстра (F1) в кількості 29 п.од., загальна вартість якого складає 25 891, 20грн. без ПДВ.

Відповідно до пункту 2 специфікації №1 від 05.03.2014р., загальна вартість товару становить 96 834, 24грн., ПДВ 20% - 19 366, 85грн., разом 116 201, 09грн. і еквівалентна 12 104, 28 доларам США виходячи з офіційного курсу долара встановленого міжбанківською валютною біржею на дату укладання цієї специфікації 9,6 грн./$ 1.

Згідно пункту 4.2. специфікації №1 від 05.03.2014р., остаточний розрахунок за поставлений товар у розмірі 116 201, 09грн. покупець здійснює у строк з 01.10.2014р. до 20.10.2014р. включно.

Пунктом 4.1. договору, сторони погодили, що загальна вартість товару складається із загальної суми товарів поставлених відповідно до специфікацій, які є невід'ємною частиною даного договору, ціна на товар та загальна сума товару по договору буде визначатися у додатку (додатках) - специфікації до даного договору у національній валюті України (гривня) та в грошовому еквіваленті в іноземній валюті (долар США), виходячи із середньозваженого курсу продажу долару США на міжбанківському валютному ринку України на день підписання специфікації (додатку) до даного договору.

Пунктом 4.2. договору також визначено, що покупець розрахунок за поставлений товар здійснює у період з 01.10.2014р. до 20.10.2014р. включно.

Згідно пункту 4.4. договору оплата, здійснена в зазначений даним договором строк, вважається своєчасною. При проведенні оплати після строку, зазначеного п. 4.2. даного договору вважається простроченою.

Відповідно до пункту 4.5.1. договору, якщо на дату сплати за товар курс долара буде відхилятися від курсу узгодженого сторонами у специфікації вбік збільшення, то при здійсненні кожного платежу покупець здійснює перерахунок вартості товару за договором з урахуванням валютного еквіваленту виходячи із середньозваженого курсу закриття продажу долару США на міжбанківському валютному ринку України на день, що передує дню оплати товару. Такому перерахунку підлягає частина несплаченої вартості товару, що залишилася до виконання платежу *Міжбанк - курс гривні для купівлі долара США за гривні по міжбанківському курсу гривні, що визначається згідно даних сайту htttp://finmonitor.com.ua, міжбанківський курс, продаж USD/UAN.

Згідно пункту 10.1 договору, договір набуває чинності з моменту підписання його обома сторонами і діє до 31.12.2014р., а у відношенні виконання зобов'язань, до виконання зобов'язань сторонами в повному обсязі.

На виконання умов договору позивач, згідно видаткової накладної № С0000648 від 01.04.2014р. (а.с.16), поставив відповідачу насіння гібриду соняшника Рімі Екстра (F1) в кількості 69 п.од. та насіння гібриду соняшника Анастасія Екстра (F1) в кількості 29 п.од. на загальну суму 116 201, 09грн.

З боку відповідача товар був отриманий уповноваженою особою відповідача - Сергієнко В.Л. на підставі довіреності №1 від 01.04.2014р. (а.с.17), яка видана відповідачем на отримання цінностей (насіння соняшникове) від позивача за вищезазначеним договором.

Відповідач за отриманий товар розрахувався частково, сплативши 43 201, 09грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 161 від 10.12.2014р. (а.с.19).

Відповідач доказів іншого не надав.

Таким чином, відповідач порушив умови договору щодо строків розрахунків за одержаний товар та не здійснив його оплату в повному обсязі та в обумовлені договором строки.

Враховуючи часткову оплату за отриманий товар, заборгованість відповідача становить 73 000, 00грн., в доларовому еквіваленті, враховуючи пункт 4.5.1. договору, - 7 604, 17 доларів США (73 000, 00грн./ 9,6 грн. (за 1 долар США), курс долару США, що передбачений у специфікації №1).

З урахуванням наведеного, позивачем визначено гривневий еквівалент залишку боргу, виходячи з даних, розміщених на сайті htttp//finmonitor.com.ua станом на 10.03.2015р., відповідно до яких курс долара США становив 21.7000 грн./ за 1 долар США, а тому сума основного боргу відповідача складає 165 010, 49 грн.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Частиною 2 статті 533 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом, чи іншим нормативно правовим актом.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Досліджуючи матеріали справи у їх сукупності та з урахуванням положень чинного законодавства, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо порушення відповідачем своїх зобов'язань по договору щодо оплати товару, оскільки матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем товару у кількості та на суму, визначених специфікацією, проте, оплату відповідач за отриманий товар здійснив частково; при розрахунку суми заборгованості виходячи з суми боргу у доларовому еквіваленті, позивачем дотримані положення договору та приписи законодавства, тому судом першої інстанції обґрунтовано задоволено вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором купівлі-продажу № С0000817 від 05.03.2014 р. у розмірі 165 010,49грн.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 30% річних за користування чужими грошовими коштами у розмірі 12 341, 88грн. та 24 751, 57грн. суми штрафу за прострочення оплати товару, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини 5 статті 694 Цивільного кодексу України якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У пункті 4.8. договору сторони встановили, що при здійсненні відповідачем оплати після строку, зазначеного в пункті 4.2. даного договору відповідач у порядку частини 5 статті 694 Цивільного кодексу України зобов'язаний сплатити відсотки за користування коштами в розмірі 30% річних від простроченої суми, що підлягає до оплати. Відсотки нараховуються від дня, коли товар повинен бути оплачений і до дня його фактичної оплати на суму простроченого платежу за весь період прострочення.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частини 1, 2 статті 549 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.1. договору сторони погодили, що у випадку якщо покупець не зробить оплату в строки зазначені в даному договорі, він несе майнову відповідальність у вигляді сплати штрафу в розмірі 15 % від вартості товару.

Досліджуючи наданий позивачем розрахунок відсотків за користування чужими грошовими коштами за період з 11.12.2014р. по 11.03.2015р. у розмірі 12 341, 88грн. та штрафу в розмірі 24 751,57 грн., колегія суддів вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону та приписам договору.

За наведених підстав, судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 30% річних за користування чужими грошовими коштами у розмірі 12 341, 88грн. та 24 751, 57грн. суми штрафу за прострочення оплати товару.

Щодо доводів апелянта, що судом першої інстанції розглянуто справу за відсутністю представника відповідача, клопотання про відкладення розгляду справи судом відхилено, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

За приписами статті 69 Господарського процесуального кодексу України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Як вбачається із матеріалів справи, позовна заява надійшла до місцевого господарського суду 16 березня 2015 року, отже встановлений статтею 69 Господарського процесуального кодексу України двомісячний строк вирішення спору сплив 18 травня 2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13 травня 2015 року продовжено строк розгляду спору поза межами двомісячного строку на 15 днів.

Отже, строк розгляду спору сплинув 02 червня 2015 року, що унеможливило б відкладення розгляду справи судом першої інстанції.

Крім того, судом було враховано, що заявляючи дане клопотання відповідач не надав суду доказів неможливості забезпечити участь в судовому засіданні іншого представника.

У пункті 3.9.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Згідно матеріалів справи, процесуальні документи у даній справі (ухвала суду про порушення провадження у справі та ухвали про відкладення розгляду справи) судом першої інстанції були направлені відповідачу, що підтверджується штампом канцелярії суду на зворотній стороні відповідних документів, їх завчасне отримання відповідачем підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.43, 59, 91) та не спростовується відповідачем.

Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта, що судом першої інстанції було порушено право відповідача на захист, правову допомогу, обґрунтування своєї позиції, не було надано можливості надати в судові засідання необхідні докази по суті справи та можливості скористатися правом бути присутнім в судових засіданнях, не забезпечено можливості надати заперечення на позов, а також спростувати обставини, викладені у ньому, чим порушено принципи рівності перед судом та змагальності сторін, оскільки, судом першої інстанції двічі було відкладено розгляд справи задля надання можливості сторонам забезпечити явку своїх представників в судове засідання, відповідачу - надати письмовий відзив з поясненнями по суті заявлених вимог з наданням доказів, що обґрунтовують викладені в ньому обставини.

Апелянтом не надано жодних доказів створення судом першої інстанції перешкод у реалізації відповідачем свого права надати заперечення на позов, спростувати обставини викладені у ньому, надати необхідні докази по суті; апелянт у разі неможливості бути присутнім в судовому засіданні міг надіслати усі необхідні документи поштою.

Колегія суддів також зазначає, що згідно статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав в охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Досліджуючи матеріали справи у їх сукупності, у тому числі доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає, що апелянтом не спростовано доводів позивача та висновків суду першої інстанції, а викладені доводи є безпідставними та направлені на уникнення від виконання взятих на себе зобов'язань за договором.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права та при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, у зв'язку з чим рішення господарського суду Харківської області від 02.06.2015р. у справі № 922/1503/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Урожайне" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 02.06.2015р. у справі № 922/1503/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 12.08.2015 року.

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Плахов О.В.

Суддя Шутенко І.А.