РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2015Справа №910/16957/15

За позовом Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «К'Ю БІ І Україна»

до Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта»

про стягнення 70 118,10 грн.

Суддя В.О. Демидов

Представники сторін:

від позивача Кищук А.В. (дов. від 20.08.2014);

від відповідача не з'явився.

встановив :

02.07.2015 Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями «К'Ю БІ І Україна» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» заборгованості в порядку регресу в розмірі 70 118,10 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач на підставі договору про страхування мобільного обладнання № САS0023921 від 07.04.2014, укладеного з ТОВ «Саноіл», внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплатив страхове відшкодування, а тому відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу, з вини якого трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі за текстом - ДТП), що підтверджується постановою суду, була застрахована відповідачем, позивач просить стягнути з останнього шкоду в порядку регресу у розмірі 70 118,10 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.07.2015 порушено провадження у справі № 910/16957/15 та призначено розгляд справи на 23.07.2015.

Письмовим відзивом відповідач заперечив проти задоволення позову та просив відмовити у позовних вимогах у розмірі 55 789,73 грн., посилаючись на те, що відповідач не заперечує проти виплати страхового відшкодування у розмірі 14 328, 37 грн., оскільки відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику КТЗ № 253/07/14 від 07.07.2014, вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням фізичного зносу становить 26 907,18 грн з ПДВ.

Представник позивача у судовому засіданні 13.08.2015 підтримав позовні вимоги, подав додаткові документи по справі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 13.08.2015 не прибув, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання за його належною юридичною адресою ухвали господарського суду.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справи за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

07.04.2014 між Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями «К'Ю БІ І Україна» та ТОВ «Саноіл» укладено договір про страхування мобільного обладнання № САS0023921 (далі за текстом - договір), предметом якого є майнова відповідальність за пошкодження транспортного засобу Renault Magnum, державний номерний знак АХ8434АЕ.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП, страхувальником є ТОВ «Саноіл».

26.06.2014 о 23 год. 50 хв. в м. Рогань Харківської області на території ЧАО «ФМУ» водій Танцюра Євген Вікторович керував автомобілем Сканія, державний номерний знак 17325 ХА з причепом, державний номерний знак 7867 ХІ, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, не створить перешкод, скоїв правопорушення, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

В результаті ДТП автомобіль Renault Magnum, державний номерний знак АХ8434АЕ, було пошкоджено, що підтверджується розширеною довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 9404375, виданою Відділом ДАІ з обслуговування Харківського району та м. Люботин (м. Мерефа) ГУМВС України в Харківській області.

Згідно з постановою Харківського районного суду Харківської області від 12.09.2014 у справі №635/6402/14-п (належним чином засвідчена копія постанови містяться в матеріалах справи), дорожньо-транспортна пригода (далі за текстом - ДТП) відбулась внаслідок порушенням водієм Танцюрою Євгеном Вікторовичем п. 10.1 Правил дорожнього руху, тобто вчинене правопорушення передбачене ст. 124 Кодексу про адміністративні правопорушення, в результаті чого останнього визнано винним у скоєні правопорушення, що причинило пошкодження зазначених транспортних засобів.

В матеріалах справи міститься заява про виплату страхового відшкодування від 27.06.2014, відповідно до якої страхувальник повідомив страховика про настання страхового випадку у вигляді ДТП, що сталася 26.06.2014.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням транспортного засобу № 253/07/14 від 07.07.2014, складеного оцінювачем Сорокіним К.Е. (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 4523 від 16.09.2006), вартість матеріального збитку, завданого автомобілю Renault Magnum, державний номерний знак АХ8434АЕ, становить 71 198,10 грн, а з урахуванням фізичного зносу - 26 907,18 грн.

Відповідно до страхового акту № від 10.07.2014 позивачем узгоджена сума страхового відшкодування на відновлювальний ремонт транспортного засобу Renault Magnum, державний номерний знак АХ8434АЕ в розмірі 70 118,10 грн.

На виконання умов договору, відповідно до страхового акту № від 10.07.2014 позивачем була здійснена виплата страхового відшкодування ТОВ «Саноіл» в розмірі 70 118,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 000031768 від 15.07.2014, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача шкоди у порядку регресу у розмірі 70 118,10 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність часткового задоволення позову з таких підстав.

На підставі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Положеннями ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання правовідносин з відшкодування шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ст. 5 Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Ст. 1191 Цивільного кодексу України та п.38.2.1 ст.38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно ст. 257, ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки, а за регресними зобов'язаннями, перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Згідно ч.1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з частинами 1-3 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Аналогічні висновки містяться в постановах Вищого господарського суду України від 14.05.2013 у справі № 5011-50/17049-2012, від 30.07.2013 р. у справі № 910/3655/13 та від 27.01.2014 у справі № 910/3023/13, та постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 910/7163/14.

Крім того, як зазначив Верховний Суд України у постанові від 25.12.2013 р. по справі № 6-112цс13 у спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому строк позовної давності у страховому зобов'язанні є загальним (три роки) та його перебіг починається від дня настання страхового випадку.

Отже, від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах загального строку позовної давності та у межах фактичних витрат незалежно від коефіціенту зносу, ПДВ, оцінки транспортного засобу, право вимоги переходить до особи, яка відповідальна за завдані страхувальнику збитки.

З огляду на викладене, твердження відповідача щодо виплати страхування з вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу, є необґрунтованим, оскільки ця обставина не впливає на суму страхового відшкодування, яку має сплатити відповідач, про що зазначив у своїй позиції Верховний Суд України (справа № 6-112цс13).

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Renault Magnum, державний номерний знак АХ8434АЕ, становить 71 198,10 грн, що вбачається зі страхового акту № від 10.07.2014, у якому позивачем узгоджена сума страхового відшкодування в розмірі 70 118,10 грн.

Відповідно до п.п.15.9, 15.11, 15.12 договору страхування, страхове відшкодування розраховується з врахуванням зносу запасних частин, пропорційно відношенню страхової суми до дійсної вартості автомобіля, за вирахуванням франшизи.

Вказана сума відновлювального ремонту автомобіля Renault Magnum, державний номерний знак АХ8434АЕ в розмірі 70 118,10 грн., була виплачена позивачем потерпілій особі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ТОВ «Саноіл», що підтверджується платіжним дорученням № 000031768 від 15.07.2014, на підставі заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 27.06.2014.

Вина Танцюри Євгена Вікторовича, який керував автомобілем Сканія, державний номерний знак 17325 ХА з причепом, державний номерний знак 7867 ХІ, встановлена постановою Харківського районного суду Харківської області від 12.09.2014 у справі №635/6402/14-п.

Таким чином, на підставі зазначених вище обставин справи, наведених норм закону та у зв'язку з укладенням відповідачем полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АС 7806341, на відповідача покладений обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Сканія, державний номерний знак 17325 ХА з причепом, державний номерний знак 7867 ХІ.

Статтею 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлюється, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом № АС 7806341 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000 грн., франшиза за даним полісом - 510 грн.

Отже, відповідальність Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» в даному випадку обмежується сумою в 50 000,00 грн. та франшизою - 510,00 грн.

Таким чином, сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті відповідачем, становить 49 490 грн. (50 000 грн. - 510,00 грн.).

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що наявність заборгованості відповідача перед позивачем в частині виплати страхового відшкодування підтверджується матеріалами справи, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з врахуванням ліміту відповідальності відповідача та з вирахуванням суми франшизи.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, код 00034186) на користь Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «К'Ю БІ І Україна» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, код 25395057) суму страхового відшкодування в розмірі 49 490 (сорок дев'ять тисяч чотириста дев'яносто) грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 1827 грн. Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 13.08.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Повне рішення складене та підписане 18.08.2015.

Суддя В.О. Демидов