РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2015Справа №910/12802/15

За позовомКомунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району»
доДержавного агентству резерву України
простягнення 6 313,19 грн.

Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Поліщук Л.П. - представник за довіреністю
від відповідача:Михайлюк А.З. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Державного агентству резерву України (надалі - «Товариство») про стягнення 6 313,19 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі договору №Ц-Б007 надав комунальні послуги, а відповідач належним чином грошове зобов'язання по оплаті наданих послуг не виконав, у зв'язку із чим виникла заборгованість у розмірі 4 040,05 грн. Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача інфляційних у розмірі 16,93 грн. та 3% річних у розмірі 2 256,21 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.05.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 19.06.2015 р.

19.06.2015 р. представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на відсутність у нього перед позивачем заборгованості за комунальні послуги, надані у спірний період.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.06.2015 р. продовжено строк розгляду справи на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, та відкладено її розгляд на 31.07.2015 р.

Представник позивача в судове засідання з'явилася, вимоги ухвал суду виконала, надала додаткові докази на підтвердження позовних вимог, позов просила задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на те, що заборгованість відсутня. На підтвердження вказаних обставин, посилається на платіжне доручення №538 від 08.06.2012року відповідно до якого, відповідач перерахував позивачеві суму боргу в розмірі 4 141, 15 грн.

В судовому засіданні 31.07.2015 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.11.2003 р. між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (постачальник) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківського району м. Києва (споживач) було укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №320-0333 згідно п. 1.1 якого постачальник зобов'язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов'язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в даному договорі.

Відповідно до п. 2.2 вказаного договору, постачальник зобов'язується безперебійно постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності зі споживачем для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року згідно із заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними в додатку 1.

Згідно з п. 2.3.1 договору споживач зобов'язується дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у додатку 1, не допускаючи їх перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними у додатку 2.

В 2011 році між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради (виконавець) та Державного агентству резерву України (споживач) було укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення №Ц-Б007 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов'язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з центрального опалення, холодного та гарячого водопостачання і водовідведення, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Споживач користується нежитловим приміщенням за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 28/9 (літера А»), загальною площею 2 635,7 кв.м, на підставі договору про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду від 01.04.2009 р. №10/3294.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Договору плата за надані послуги за наявності засобів обліку справляється за їх показаннями згідно з пунктами 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (надалі - правила), а у разі його відсутності або несправності за нормативами (нормами) споживання. Нарахування за спожиті послуги проводиться згідно табуляграм ВАТ АК «Київводоканал» і АК «Київенерго» за тарифами, які затверджені Розпорядженнями Київської міської державної адміністрації, чинними у період споживання послуг.

Розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 25 числа місяця, що настає за розрахунковим (п.п. 3.1, 3.2 Договору).

Пунктами 4.2.1, 4.4.1 Договору визначено, що виконавець зобов'язаний своєчасно надавати споживачу послуги в установлених обсягах, належної якості, безпечні для його життя, здоров'я та які не спричиняють шкоди його майну, відповідно до вимог законодавства, правил та цього договору, а споживач в свою чергу зобов'язаний оплачувати послуги в установлений договором строк.

Згідно з п. 9.1 Договору він набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2011 р. В будь-якому випадку термін дії Договору продовжується до повного виконання сторонами своїх зобов'язань згідно умов цього договору шляхом укладання та підписання сторонами відповідно додаткової угоди.

Даний договір укладається на 1 (один) рік і набирає чинності з 01.01.2012 р. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду (п. 9.1 Договору).

Згідно із п.п. 1.2, 1.4 статуту Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.04.2012 р. №610, Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 р. №24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» перейменоване з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.10.2001 р. (ідентифікаційний код 31731838) в Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району».

Як вбачається з матеріалів справи позивачем за період з 30.05.2011 р. по 15.05.2012 р. було виставлено відповідачу рахунки на оплату фактично спожитих останнім комунальних послуг на загальну суму 395 310,37 грн.

Відповідачем частково було оплачено надані послуги, а саме на суму 391 270,32 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками з рахунків сторін.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Статтею 174 Господарського кодексу передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом. Якщо майново-господарське зобов'язання виникає між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами, зобов'язаною та управненою сторонами зобов'язання є відповідно боржник і кредитор.

Відповідно до ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач комунальних послуг зобов'язаний укласти договір та оплачувати спожиті комунальні послуги.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» визначений обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 30.05.2011 р. по 15.05.2012 р. позивачем було надано відповідачу комунальні послуги на виконання умов Договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками вартості наданих послуг, обліковими картками відповідача, рахунками на оплату послуг та актами надання послуг за вказаний період.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 25 числа місяця, що настає за розрахунковим (п.п. 3.1, 3.2 Договору).

Відповідачем частково було оплачено надані послуги, а саме на суму 391 270,32 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками з рахунків сторін.

Твердження відповідача про те, що заборгованість за надані позивачем послуги була оплачена ним у повному обсязі, спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, надана в судовому засідання для огляду копія платіжного доручення №538 від 08.06.2012року, яка з ініціативи самого відповідача не була долучена до матеріалів справи, не свідчить про сплату ним на користь позивача заборгованості у розмірі 4 040,05 грн. за Договором, оскільки в призначенні платежу такого платіжного доручення містилося посилання на зовсім інший укладений між сторонами, а саме: Договір №Ц-Б012 від 26.04.2012року та акт №12041 від 21.05.2012року за лютий місяць. Предметом вказаної справи є Договір № Ц-Б007. Тому відповідно до вимог статті 34 ГПК України вказані докази не приймаються судом до уваги.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Таким чином, відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України, не здійснив оплату наданих послуг в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за фактично спожиті комунальні послуги за період з 2930.05.2011 р. по 15.05.2012 р. у розмірі 4 040,05 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 16,93 грн. та 3% річних у розмірі 2 256,39 грн. за період з 01.03.2011 р. по 06.05.2014 р.

Так, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено правильність наданого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат і встановлено, що останні відповідають вимогам чинного законодавства.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання за спожиті комунальні послуги з нього підлягають стягненню 3% річних у розмірі 2 256,39 грн. та інфляційні втрати у розмірі 16,93 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог та стягнення з Державного агентству резерву України на користь Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» заборгованості у розмірі 4 040,05 грн., інфляційних у розмірі 16,93 грн. та 3% річних у розмірі 2 256,39 грн.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного агентству резерву України (01034, м. Київ, вул. Пушкінська, 9-Г; ідентифікаційний код 04013382) на користь Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (03190, м. Київ, вул. Кирпоноса, 10/8; ідентифікаційний код 31731838) заборгованість у розмірі 4 040 (чотири тисячі сорок) грн. 05 коп., інфляційні у розмірі 16 (шістнадцять) грн. 93 коп., 3% річних у розмірі 2 256 (дві тисячі двісті п'ятдесят шість) грн. 39 коп. та судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.08.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко