ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

11 серпня 2015 р. Справа № 902/634/15

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Василишеній Н.О.

За участю представників сторін:

позивача: не зявився

відповідача: ОСОБА_1 керівник згідно довідки ЄДР;

відповідача: ОСОБА_2- представник за довіреністю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом:Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001)

до:Вищого професійного училища № 11 м. Вінниці (шосе Немирівське, 78, м. Вінниця, Вінницька обл., 21034)

про стягнення 1444,22 грн.

ВСТАНОВИВ :

До Господарського суду Вінницької області подана позовна заява про стягнення з Вищого професійного училища № 11 м. Вінниці на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 1444,22 грн., з яких: 535,75 грн. пені, 115,27 грн. 3% річних та 793,20 грн. інфляційних.

Ухвалою від 08.05.2015р. порушено провадження у даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 09 червня 2015 р..

Ухвалою від 09.06.2015 р. оголошено перерву в судовому засіданні до 30 червня 2015 року.

08 липня 2015 року ухвалою суду прийнято справу до провадження суддею Маслієм І.В. на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду від 07 липня 2015 року, в зв'язку з перебуванням судді Кожухар на лікарняному та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 11 серпня 2015 року.

30 липня 2015 року від позивача до суду надійшли письмові пояснення, в яких останні просить розглянути справу за наявними в ній доказами без участі представника позивача.

В судове засідання 11.08.2015 року зявились представники відповідача, які проти позову заперечили, з підстав викладених у відзиві, а в разі задоволення позову просили зменшити пеню.

За таких обставин, суд ухвалив про розгляд справи у відсутність позивача за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

29.12.2012р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець, далі позивач) та Вищим професійним училищем № 11 м. Вінниці (покупець, далі відповідач) укладено договір № 13/2266-ТЕ-1 купівлі-продажу природного газу та 31 грудня 2013 року до даного договору укладено Додаткову угоду № 1, відповідно до п. 1.1 Договору продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2013 році природній газ, а покупець зобовязується прийняти і оплатити природний газ на умовах цього договору.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, газ що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Згідно п. 2.1. Договору, продавець передає покупцю в період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 23,0 тис. куб. м..

Обсяги газу, що планується передати за цим договором, можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку п. 2.1.1 Договору.

Відповідно до п. 5.2. Договору ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 1 091,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ -1 309,20 грн..

Як зазначено в п. 6.1. Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Судом встановлено, що на виконання взятих на себе договірних зобовязань позивачем передано відповідачу протягом 2013 року, а відповідачем прийнято природний газ в обсязі 20,903 тис. куб м. на загальну суму 27 366,22 грн., що підтверджується актами прийманняпередачі природного газу, наявними в матеріалах справи.

Відповідач за природній газ розрахувався в повному обсязі однак не в зазначений в договорі термін, що підтверджується банківськими виписками по рахунку.

Зважаючи на те, що відповідачем свої договірні зобовязання за договором не виконано належним чином (за поставлений природний газ здійснено розрахунок не своєчасно), позивачем заявлено до стягнення з нього 115,27 грн. 3 % річних, 535,75 грн. пені та 793,20 грн. - інфляційних.

Суд, розглянувши заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 3% річних, пені та інфляційних дійшов наступних висновків.

Згідно із ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою розрахунку індексу інфляції, втому числі, що стосується періодів їх нарахування, судом не виявлено помилок, в зв'язку з чим вказана вимога задовольняється судом в заявленому позивачем розмірі в сумі 793,20 грн. - інфляційних.

Перевіркою розрахунку 3% річних судом виявлено помилку стосовно періодів їх нарахувань, в звязку з чим вказана вимога підлягає задоволенню частково в сумі 113,72 грн. за загальний період з 14.02.2013 р. по 29.04.2014 року.

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В силу ч.ч.1,2 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього Договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Судом розглянуто вимогу позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 535,75 грн.. Перевіркою розрахунку пені судом виявлено помилку стосовно періодів їх нарахувань, в звязку з чим правильною є сума 526,70 грн. - пені за загальний період з 14.02.2013 р. по 29.04.2014 року.

Водночас, відповідач у своєму відзиві на позов та в усних пояснення його представників, просить суд, зважаючи на те, що відповідач має статус закладу освіти, фінансується за рахунок коштів бюджету, має скрутний фінансовий стан, ступінь виконання ним свого зобовязання перед позивачем та причини його не виконання, максимально зменшити розмір заявленої позивачем пені.

З врахуванням досліджених у справі обставин, суд прийшов до висновку про зменшення розміру заявленої до стягнення пені, з огляду на таке.

Згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Застосовуючи припис, який міститься в п.3 ст.83 ГПК України, суд враховує вказівку, що міститься в п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського Суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України", в якому зазначається, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), тощо.

Окрім того, у п. 7 оглядового листа Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку ВГСУ) від 29.04.2013р. №01-06/767/2013 вказано: положеннями частини першої статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Встановивши причини невиконання відповідачем грошового зобов'язання, суди дійшли обґрунтованих висновків про наявність підстав для зменшення розміру пені на підставі статті 233 ГК України та пункту 3 статті 83 ГПК України (див. постанову Вищого господарського суду України від 19.12.2012 № 5023/3165/12).

Слід зазначити, що законодавчо не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій.

Приймаючи рішення про зменшення розміру неустойки (пені), суд взяв до уваги наступні обставини:

- відповідач має статус закладу освіти;

- фінансується за рахунок коштів бюджету;

- має скрутний фінансовий стан;

- незначна кількість днів прострочення виконання основного зобовязання.

Поряд з цим, визначаючись щодо зменшення, суд також враховує обовязковість виконання зобовязань, баланс інтересів сторін. Крім того і те, що позивач в повному обсязі погасив основну заборгованість, хоч і не встановлені договором строки.

З огляду на викладене, суд, користуючись правом, наданим йому ст.551 ЦК України, 233 ГК України та ст.83 ГПК України, зменшує пеню на 99,9% та стягує з відповідача 1 грн. пені.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обовязковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

З огляду на вищевикладене, заявлені позивачем до стягнення позовні вимоги підлягають задоволенню судом частково.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача пропорційно розміру позовних вимог відповідно до ст. 49 ГПК України.

Також суд враховує п. 4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" в якій вказується, що у разі, коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 86, 87, 115, 116 ГПК України, суд-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Вищого професійного училища № 11 м. Вінниці (шосе Немирівське, 78, м. Вінниця, Вінницька обл., 21034, код 03065891) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, код 20077720) 113,72 грн. 3 % річних, 793,20 грн. інфляційних; 1,00 грн. пені та 1813,59 грн. витрат зі сплати судового збору.

В позові у частині стягнення 1,55 грн. 3% річних та 534,75 грн. - пені відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Копію рішення направити сторонам.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК України 14 серпня 2015 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001)

3 - відповідачу (шосе Немирівське, 78, м. Вінниця, Вінницька обл., 21034)