ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2015 р. Справа № 911/3094/15

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Вімм-Білль-Данн-Україна»

до Приватного підприємства «Рось»

про стягнення 519338,85 грн.

секретар судового засідання (пом. судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довір. № 16/15 від 01.01.2015 р.

від відповідача: не зявився

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство «Вімм-Білль-Данн-Україна» (далі ПАТ «Вімм-Білль-Данн-Україна», позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства «Рось» (далі ПП «Рось», відповідач) про стягнення 519338,85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобовязань щодо здійснення розрахунку з позивачем за поставку товару відповідно до договору поставки № 1М/2014 від 09.12.2014 р., у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 394200,00 грн. основного боргу, 125138,85 грн. пені, а також судовий збір.

У судовому засіданні 13.08.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належно.

Згідно із абз. 3 пп. 3.9.1 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України в разі, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 13.08.2015 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

01.12.2014 р. між Приватним підприємством «Рось» (покупець) та Публічне акціонерне товариство «Вімм-Білль-Данн-Україна» (постачальник) було укладено договір поставки № 1М/2014, відповідно до п. 1.1 якого постачальник постачає і передає у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує товар на умовах цього договору.

У відповідності з п. 4.3 договору терміни розрахунку за товар вказуються у специфікаціях до даного договору, які є невідємною частиною договору.

Згідно з п. 6.3 договору за прострочення виконання грошових зобовязань винна сторона сплачує іншій стороні, на підставі її письмової вимоги, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, нараховану на суму боргу за кожен прострочений день.

09.12.2014 р. між ПП «Рось» та ПАТ «Вімм-Білль-Данн-Україна» було підписано специфікацію № 1 до договору № 1М/2014 від 09.12.2014 р., відповідно до п. 2 якої загальна вартість товару складає 1484200,00 грн., а п. 3 специфікації передбачено, що термін поставки товару до 12.12.2014 р.

Оплата товару здійснюється згідно графіку: 11.12.2014 р. 370000,00 грн., 16.12.2014 р. 370000,00 грн., 20.12.2014 р. 370000,00 грн., 24.12.2014 р. 374200,00 грн. (п. 4 специфікації).

ПАТ «Вімм-Білль-Данн-Україна» на виконання умов договору № 1М/2014 від 09.12.2014 р. було поставлено ПП «Рось» товар за видатковими накладними № ЦБ/РНв-005722 від 11.12.2014 р. на суму 820000,00 грн., № ЦБ/РНв-005740 від 12.12.2014 р. на суму 664200,00 грн. (копії долучено до матеріалів справи, оригінали оглянуто судом).

ПП «Рось» було частково оплачено поставлений позивачем товар, що підтверджується платіжними дорученнями № 3185 від 12.12.2014 р. на суму 370000,00 грн., № 98 від 21.01.2015 р. на суму 270000,00 грн.

ПП «Рось» та ПАТ «Вімм-Білль-Данн-Україна» було підписано акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2015 р. до 26.05.2015 р. на суму 394200,00 грн.

Оскільки відповідач не розрахувався з позивачем за договором поставки № 1М/2014 від 09.12.2014 р., останній і звернувся з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник) зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.ст. 691, 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Поряд з цим, приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідач у судове засідання представника не направив, відзиву на позов, контррозрахунку суми заборгованості або доказів оплати отриманого за договором поставки № 1М/2014 від 09.12.2014 р. товару суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем зобовязань судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки № 1М/2014 від 09.12.2014 р., з урахуванням встановлення судом факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 394200,00 грн., є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 125138,85 грн. пені.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як зазначалося вище, згідно з п. 6.3 договору за прострочення виконання грошових зобовязань винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, нараховану на суму боргу за кожен прострочений день.

Розмір пені, визначений позивачем, становить 125138,85 грн. за період з 12.12.2014 р. до 02.06.2015 р., з урахуванням графіку оплат, встановленого у специфікації та часткових проплат щодо кожної видаткової накладної окремо, є обґрунтованим та арифметично вірним, у звязку з чим пеня підлягає стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Вімм-Білль-Данн-Україна» у повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до статті 49 ГПК України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Рось» (09000, Київська обл., Сквирський р-н, м. Сквира, вул. Р. Люксембург, 14, код 32191954) на користь Публічного акціонерного товариства «Вімм-Білль-Данн-Україна» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Промислова, 7, код 00445937) 394200 (триста девяносто чотири тисячі двісті) грн. 00 коп. основного боргу, 125138 (сто двадцять пять тисяч сто тридцять вісім) грн. 85 коп. пені, 10386 (десять тисяч триста вісімдесят шість) грн. 78 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 18.08.2015 р.

Суддя В.М. Бабкіна