РІШЕННЯ

13 серпня 2015 року Справа № 913/408/15

Провадження № 9/913/408/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Старобільськ Луганської області

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕС», с. Лизине Білокуракинського району Луганської області

про стягнення 134 043 грн. 79 коп.

суддя Ворожцов А.Г.

секретар судового засідання Антонова І.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, довіреність № 2161 від 31.07.2015,

від відповідача - представник не прибув,

в с т а н о в и в:

суть спору: позивач, підприємець ОСОБА_1, звернувся з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 91452,22 грн., інфляційні втрати 40622,17 грн. та 3% річних 1969,40 грн. за поставлену продукцію.

Доводи позивача ґрунтуються на усному договорі поставки, укладеному між сторонами, згідно з яким позивач поставив відповідачу запасні частини до сільськогосподарської техніки на загальну суму 133064,22 грн. без ПДВ, які оплачені відповідачем частково, заборгованість складає 91452,22 грн.

На підставі п. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував інфляційні втрати в розмірі 40622,17 грн. та 3% річних 1969,40 грн.

Відповідач, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Прогрес", відзив на позовну заяву не надав, участь повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Разом з тим, відповідач звернувся до суду з клопотанням № 600 від 12.08.2015, в якому повідомив, що не отримав від позивача частину копій документів, які були додані до позовної заяви, у звязку з чим позбавлений права брати участь у дослідженні доказів.

Клопотанням № 601 від 12.08.2015 відповідач просить відкласти розгляд справи через неможливість забезпечити участь представника у судовому засіданні у зв'язку з перебуванням його у службовому відрядженні.

Суд вважає, що клопотання відповідача не підлягають задоволенню, оскільки, по-перше, представник відповідача брав участь у судовому засіданні 27.07.2015, по-друге, відповідач не позбавлений можливості забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника.

Оцінивши обставини справи,вислухавши доводи учасників судового процесу, суд дійшов наступного висновку.

Спір виник через неналежне виконання відповідачем грошового зобовязання з оплати поставленої продукції.

Судом встановлено, що за видатковими накладними № 005 від 02.08.2014, № 068 від 15.09.2014, № 084 від 23.09.2014, № 086 від 25.09.2014, № 0110 від 03.10.2014, № 0126 від 10.10.2014 (а.с. 11-16) позивачем були поставлені відповідачу запасні частини до сільськогосподарської техніки на загальну суму 91454,22 грн.

Зазначена продукція була прийнята відповідачем, про що свідчать підписи та відбитки печатки підприємства відповідача на вказаних накладних. Крім того, матеріали справи містять акт звірення розрахунків від 10.12.2014, який підписаний сторонами з проставлянням печаток сторін, згідно з яким заборгованість відповідача складає 91454,22 грн. (а.с. 17).

Сторони не складали єдиного письмового договору поставки, поставка продукції відбувалася за усною домовленістю сторін.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Таким чином, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої статті 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов'язку, що не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується (така позиція міститься у постанові ВГСУ від 28.02.2012 № 5002-8/481-2011).

При цьому підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України (аналогічна позиція міститься у постанові ВГСУ від 21.04.2011 № 9/252-10).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

На суму боргу відповідача, яка склалася на час звернення з цим позовом до суду, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував інфляційні втрати в загальній сумі 40622,17 грн. за період з серпня 2014 року по травень 2015 року згідно з наданим розрахунком (а.с. 9) та 3% річних в загальній сумі 1969,40 грн. за період з 07.10.2014 по 26.06.2015 згідно з наданим розрахунком.

Перевіривши правильність нарахування заявлених сум, суд дійшов висновку проте, що ці розрахунки відповідають фактичним обставинам.

Суд вважає, що з урахуванням вимог закону щодо належності і допустимості доказів, позивачем доведено належними доказами ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, натомість відповідачем це не спростовано та не доведено іншого, тому позов слід задовольнити з покладанням судових витрат відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес", 92250, Луганська область, Білокуракинський р-н, с. Лизине, вул. Пушкіна, буд. 32-в, код 30763895, на користь позивача, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 92703, Луганська область, м. Старобільськ, вул. Леніна, буд. 101, ід. номер НОМЕР_1, заборгованість в сумі 91452,22 грн., інфляційні втрати 40622,17 грн. та 3% річних 1969,40 грн., крім того, втрати зі сплати судового збору в сумі 2680,92 грн., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано - 14.08.2015.

Суддя А. Г. Ворожцов