донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

11.08.2015 справа №20/49

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді Склярук О.І. Дучал Н.М., Ушенко Л.В.

При секретарі Поляковій А.О.
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: від ДВС:не з'явився Денщик В.І., за довіреністю не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуДержавної виконавчої служби України, м. Київ
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від08.06.2015р.
у справі№ 20/49 /суддя Ярешко О.В./
за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго", м.Маріуполь Донецької області
до Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу, м.Маріуполь Донецької області
простягнення 35 002 601,76грн.
за участюДержавної виконавчої служби України, м. Київ

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство "Компанія "Вода Донбасу, м. Маріуполь Донецької області звернулася до господарського суду Запорізької області зі скаргою на дії Державної виконавчої служби України від 25.03.2015р. № 07-126, в якій просить визнати неправомірними дії Державної виконавчої служби України по винесенню постанови від 20.10.2011р. ВП № 28129402 про стягнення виконавчого збору на суму 3 376 848,15грн.; визнати недійсною постанову ДВС від 20.10.2011р. про стягнення виконавчого збору.

Скарга відповідача мотивована тим, що постанова від 20.10.2011р. про стягнення виконавчого збору у сумі 3 376 848,15грн. не була направлена на адресу відповідача; проведення виконавчих дій Державною виконавчою службою України з моменту відкриття виконавчого провадження 10.08.2011р. й до добровільного виконання 17.08.2011р. рішення по справі №20/49 не здійснювалось. Отже, у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення постанови від 20.10.2011р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.04.2015р. визнано поважною причину пропуску відповідачем строку на оскарження дій та бездіяльності органів державної виконавчої служби, прийнято скаргу до розгляду.

Ухвалою від 08.06.2015р. господарський суд задовольнив скаргу відповідача; визнав неправомірними дії Державної виконавчої служби України по винесенню постанови від 20.10.2011р. ВП № 28129402 про стягнення з КП «Компанія «Вода Донбасу» виконавчого збору на суму 3 376 848,15грн.; визнано недійсною постанову ДВС від 20.10.2011р. ВП №28129402 про стягнення з КП «Компанія «Вода Донбасу» судового збору на суму 3 376 848,15грн., як таку, що порушує права та законні інтереси боржника.

Ухвала суду мотивована не вчиненням державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання рішення, передбачених ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», з моменту відкриття виконавчого провадження й до винесення 20.10.2011р. постанови про стягнення виконавчого збору та до моменту добровільного виконання рішення у справі № 20/49 шляхом оплати боржником заборгованості 27.06.2012р. та 17.08.2012р. На думку суду, державним виконавцем при винесенні постанови від 20.10.2011р. про стягнення з боржника виконавчого збору порушені вимоги ч. 2 ст. 25, ч. 1 ст. 28, ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись з означеною ухвалою, Державна виконавча служба України звернулась до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.06.2015р. у справі № 20/49 скасувати та залишити скаргу КП «Компанія «Вода Донбасу» без задоволення.

Заявник апеляційної скарги вважає, що державними виконавцем було дотримано вимоги Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні постанови від 20.10.2011р. про стягнення з боржника виконавчого збору. Зокрема, заявник вказує про направлення відповідачу копії постанови від 20.10.2011р. з супровідним листом простою поштою за адресою: 83001, м. Донецьк, пр. Леніна, 85. Крім того, на його думку, вказаним законом не передбачено не стягнення сум виконавчого збору у зв'язку з невжиттям заходів примусового виконання рішень.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 27.07.2015р. порушено апеляційне провадження у справі № 20/49 та відновлено пропущений процесуальний строк для звернення з апеляційною скаргою.

В судове засідання 11.08.2015р. з'явився представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання представники позивача та заявника апеляційної скарги не з'явилися, з клопотаннями про відкладання розгляду скарги до суду не зверталися. Про час та місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином. Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду явка сторін не була визнана обов'язковою. Враховуючи вище викладене та приймачі до уваги, що скарги на ухвали місцевого господарського суду повинні бути розглянуті протягом 15 днів (ст. 102 ГПК України) судова колегія вважає за можливим розглянути скаргу за відсутності представників позивача та заявника апеляційної скарги.

Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду (ст.106 ГПК України).

У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду (ст.101 ГПК України)

Дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, вислухавши пояснення представника відповідача, судова колегія зазначає наступне.

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.06.2011р. у справі № 20/49 частково задоволені позовні вимоги ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» та стягнуто з КП «Компанія «Вода Донбасу» заборгованість за спожиту активну електроенергію у сумі 33 768 481,51грн. На виконання цього рішення судом видано наказ від 25.06.2011р.

Державної виконавчою службою України постановою від 10.08.2011р. відкрито виконавче провадження № 28129402 на підставі наказу господарського суду Донецької області від 25.06.2011р. у справі № 20/49. Постанова була надіслана боржникові, яку отримав 19.08.2011р.

Зазначеною постановою боржнику встановлено строк для самостійного виконання рішення - до семи днів з моменту винесення (отримання) постанови.

20.10.2011р. державним виконавцем винесено на підставі ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №28129402 у розмірі 3 376 848,15 грн.

Боржник не погодився з діями виконавчої служби щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та звернувся до господарського суду з відповідною скаргою. Також відповідач наполягає, що заборгованість за спожиту активну електроенергію у сумі 33 768 481,51грн., яка стягнута за рішенням по даній справі, була сплачена боржником в добровільному порядку шляхом надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетом на погашення заборгованості з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідності фактичної вартості послуг централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувався та / або погоджувалися органами державного влади чи місцевого самоврядування згідно зі ст.23 Закону України «Про Державного бюджет України на 2012 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2012р. № 517, про що свідчать договір № 517Е/32 від 27.06.2012р. та платіжне доручення № 1 від 24.09.2012р., договір № 517Е/34 від 27.06.2012р. та платіжне доручення № 3 від 17.08.2012р. Про зазначену обставину боржник листом з додатками від 30.05.2014 № 03/вх1-152-14 повідомив про самостійне погашення боргу по всіх виконавчих провадженнях, що знаходяться на виконанні відділу ПВР ДВС України на суму 362 024 024,80грн. з доданням реєстру із зазначенням суми по кожній справі.

Як зазначалося вище, скарга була задоволена повністю з підстав добровільного погашення суми боргу за наказом господарського суду Донецької області від 25.06.2011р. справа № 20/49 та відсутністю доказів, що державним виконавцем здійснювалися заходи примусового виконання.

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом 10 днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня коли дія мала бути вчинена.

Як свідчать матеріали справи при звернення до господарського суду боржник заявив клопотання про поновлення строку, яке було задоволено ухвалою місцевого господарського суду від 08.04.2015р.

Стаття 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваної постанови) встановлювала, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другої статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартість майна боржника, що підлягає передачі стягувану за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Відповідно до приписів ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішення є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших особі.

Звернення стягнення на заробітну плату (заробіток) доходи, пенсію стипендію боржника вилучення в боржника і передачу стягувану певних предметів. Зазначених у рішення, інші заходи, передбачені рішенням

Відповідно до ч.3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання, державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Апеляційним господарським судом досліджено надані державною виконавчою службою України копії матеріалів виконавчого провадження № 28129402 та встановлено, що з моменту відкриття виконавчого провадження 10.08.2011р. та до винесення 20.10.2011р. постанови про стягнення з боржника виконавчого збору Державною виконавчою службою України взагалі не здійснено жодного заходу з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 25.06.2011р. № 20/49, які передбачені ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження». Судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції щодо відсутності у наявних копіях матеріалів виконавчого провадження будь-яких запитів до реєструючи органів (а.с.26-30 т.2).

З огляду на наведене місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про безпідставність винесення постанови від 20.10.2011р. про стягнення виконавчого збору у сумі 3 376 848,15грн., оскільки такі дії суперечить вимогам статтей 6, 27, 32 Закону України «Про виконавче провадження» та є неправомірними.

Посилання заявника апеляційної скарги щодо відсутності обов'язку врахування державним виконавцем пропозиції постанов Верховного Суду України при здійсненні виконавчого провадження є безпідставним з огляду на наведене.

Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Постановою Верховного Суду України від 28.01.2015р. у справі № 3-217гс14 були переглянуті судові рішення щодо визнання неправомірними дії державного виконавця при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору та скасування цієї постанови. У зазначеній постанові Верховний Суд України дійшов висновку, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися.

За таких обставин, колегія суддів вважає висновки господарського суду Запорізької області, викладені в ухвалі від 08.06.2015р., правомірними та обґрунтованими, які прийнятті у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Тому ухвала суду від 08.06.2015р. у справі № 20/49 підлягає залишенню без змін, а апеляційну скаргу Державної виконавчої служби України, м. Київ залишає без задоволення через її необґрунтованість.

Витрати за подачу апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.06.2015р. у справі №20/49 покласти на заявника апеляційної скарги.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 91, 98, 102, 103, 105, 106 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Державної виконавчої служби України, м. Київ на ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.06.2015р. у справі №20/49 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.06.2015р. у справі № 20/49 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили на адресу Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Судді: Н.М. Дучал

Л.В. Ушенко

Надруковано: 6 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1. ДВС

1. у справу

1. ГСЗО

1. ДАГС