ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.08.15р. Справа № 904/4476/15

За позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДНІПРОГАЗ", м.Дніпропетровськ

до Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, м. Дніпропетровськ в особі Технологічного коледжу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, м. Дніпропетровськ

про стягнення 285 196,76 грн.

Суддя: Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: Єрмілко Т.А. - довіреність № 129юр від 30.12.14;

від відповідача: Синявська О.О. - довіреність № 156 від 18.06.15.

СУТЬ СПОРУ:

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ДНІПРОГАЗ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, м. Дніпропетровськ в особі Технологічного коледжу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, м. Дніпропетровськ про стягнення 285 196,76 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором на постачання природного газу за регульованим тарифом, укладений за результатами проведення процедури закупівлі за державні кошти (в межах обсягів природного газу для забезпечення потреб підприємств, установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів) № 2014/ТП-Б10184/168055 від 16.06.14.

Представник позивача у судове засідання з'явився, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, надав пояснення по справі, відповів на поставленні питання.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, надав відзив, в якому проти позову заперечує. Надав платіжні доручення про сплату суми основного боргу в розмірі 112 055,72 грн. Крім того, просить зменшити розмір штрафних санкцій.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 85 ГПК України, у судовому засіданні 03.08.15 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника сторони, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Між Позивачем (постачальник) та Відповідачем (споживач) укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом, укладений за результатами проведення процедури закупівлі за державні кошти (в межах обсягів природного газу для забезпечення потреб підприємств, установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів) № 2014/ТП-Б10184/168055 від 16.06.14 (договір) та додаткові угоди до нього.

Відповідно до умов договору постачальник постачає газ природний споживачу в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках порядку на умовах, передбачених Договором. Загальна вартість газу та послуг з його постачання становить 290 033,03 грн. в т.ч. ПДВ-48 338,84грн. (абз.2 п.4.1). Договір набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк до 31.03.15. Припинення дії договору не звільняє споживача від зобов'язання повної оплати вартості отриманого газу та послуг з транспортування газу, а також від відповідальності, передбаченої умовами договору (п. 10.1 додаткової угоди (а.с.23)).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач виконав свої зобов'язання за договором, і в січні, лютому та березні 2015 поставив відповідачу природний газ на загальну суму 202 363,76 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с. 28-30), які підписані та скріплені печатками обох сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.7 Договору визначено, що оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом періоду оплати відповідно до додатка 2 до Договору (абз. 1 п.4.6.). У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим (абз. 4 п.4.6.).

Відповідач порушив умови договору, і не сплатив вартість отриманого газу за спірний період. Станом на день подання позову, його заборгованість становила 202 363,76 грн. У судове засідання 23.06.15 відповідач надав докази оплати ним основної суми боргу в розмірі 107 999,49 грн. Оплата ним здійснена після порушення провадження у цій справі. Однак, заборгованість залишилась і станом на день прийняття рішення складає 94 364, 27 грн. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення 94 364, 27 грн. основного боргу - є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За загальним правилом, встановленим ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п. 6.2.2 Договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, із споживача стягується пеня у розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від сум простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У зв'язку із цим, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 25 897,72 грн. за порушення ним строків виконання зобов'язань у періоди з 06.02.15 по 18.05.15, з 06.03.15 по 18.05.15, з 06.04.15 по 18.05.15.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пункт 3 ч.1 ст. 83 ГПК України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) (п.3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»). У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Так, частиною 1 ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Пунктом 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При розгляді питання щодо можливості зменшення розміру пені господарським судом встановлено, що:

- відповідач виконав частково зобов'язання по сплаті суми основного боргу (більш ніж на 50%);

- відповідач є бюджетною організацією, яка фінансується з державного бюджету та працює на підставі кошторису та помісячних планів використання бюджетних коштів;

- прострочення зобов'язання виникло внаслідок відсутності коштів;

- в матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані, що свідчать те, що внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань, кредитор зазнав збитків.

За таких обставин, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 10 000,00 грн.

Зазначена позиція, також викладена у постанові ВГСУ № 19/49-10 (9/188-09) від 26.10.10 та у постанові ВГСУ № 6/5005/6105/2012 від 03.04.13.

Тому, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню в розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у зв'язку із порушенням умов договору, відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача 3 % річних та інфляційних втрат.

Згідно наданого розрахунку позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних за періоди з 06.02.15 по 18.05.15, з 06.03.15 по 18.05.15, з 06.04. по 18.05.15, всього на суму 1 364,57 грн.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення сум втрат від інфляції в розмірі 55 570,19 грн. за період з лютого 2015 по травень 2015, з березня 2015 по травень 2015, з квітня 2015 по травень 2015.

Розрахунок 3% та інфляційних втрат наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок. Тому, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 1 364,57 грн. та інфляційних втрат в сумі 55 570,19грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України, судовий збір слід покласти на Відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 233 Господарського Кодексу України, ст. ст. 11, 525, 526, 551, 611,612, 712, Цивільного кодексу України, ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ЗАДОВОЛЬНИТИ частково.

Стягнути з Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Ворошилова, 25, код 00493675) в особі Технологічного коледжу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, м. Дніпропетровськ на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДНІПРОГАЗ" (49029, м. Дніпропетровськ, вул. Володарського, 5, код 20262860) 94 364,27 грн. - суми основного боргу, 10 000 грн. - пені, 55 570,19 грн. - інфляційних втрат, 1 364,57 грн. -3% річних, 5 703,92 грн. витрат по оплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 10.08.15.

Суддя М.О.Ніколенко