РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2015Справа №910/15777/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Діпрогаз»
доПублічного акціонерного товариства «Київсоюзшляхпроект»
простягнення 45681,20 грн.
Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача:Юськів В.Д. - керівник;
від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

19.06.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «Діпрогаз» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київсоюзшляхпроект» про стягнення 45681,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору на створення проектної документації № 05/07/12 від 12.07.2012 Товариством з обмеженою відповідальністю «Діпрогаз» було виконано роботи по розробленню проектно-кошторисної документації, а відповідач належним чином грошове зобов'язання по оплаті вказаних робіт не виконав, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 45681,20 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2015 порушено провадження у справі №910/15777/15 та призначено її до розгляду на 17.07.2015.

10.07.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва на виконання ухвали суду надійшло клопотання позивача про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2015 відкладено розгляд справи №910/15777/15 на 03.08.2015 у зв'язку з неявкою представника відповідача та невиконанням ним вимог ухвали суду.

В судове засідання 03.08.2015 представник позивача з'явився, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 03.08.2015 не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №770, яке було отримане 23.07.2015

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 03.08.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2012 між Публічним акціонерним товариством «Київсоюзшляхпроект» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діпрогаз» (виконавець) укладено договір №05/07/12 на створення проектної документації (надалі - Договір), відповідно до п.п. 1.1 та 1.2 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання своїми силами та засобами за рахунок замовника виконати роботи з розроблення проектно-кошторисної документації капітального ремонту автомобільної дороги М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі на ділянці км 18+730 - км 61+600 в межах Київської області (Перевлаштування розподільчих газопроводів), а замовник зобов'язується прийняти результат таких робіт (проектну, проектно-вишукувальну та/або технічну, іншу продукцію) та сплатити виконавцю вартість розробленої продукції.

Згідно п. 3.1 Договору (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою №1 від 22.04.2013) вартість робіт за Договором, підтверджена кошторисами на виконання робіт та протоколом узгодження договірної ціни, які є невід'ємною частиною даного Договору, та становить 55681,20 грн.

Оплата здійснюється на підставі акту здачі-приймання виконаних робіт та виконавчих кошторисів при умові отримання грошових коштів від генерального замовника (п. 3.2 Договору).

У пункті 4.4 Договору сторони погодили, що при завершенні робіт або етапу роботи виконавець має подати замовнику акт здачі-приймання проектної документації з додатком до нього накладної про відправку проектної продукції, виконавчий кошторис, а також комплект проектної документації у 5-ти примірниках.

09.04.2013 відповідачем перераховано позивачу кошти у розмірі 10000,00 грн. у якості авансу за виконані роботи згідно Договору, що підтверджується випискою по рахунку позивача за 09.04.2013.

22.04.2013 сторони підписали та скріпили своїми печатками акт прийому-здачі робіт, відповідно до якого виконавець передав, а замовник прийняв виконані роботи з «розроблення проектно-кошторисної документації капітального ремонту автомобільної дороги М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі на ділянці км 18+730 - км 61+600 в межах Київської області. Перевлаштування розподільчих газопроводів. Стадія - «Проект» вартістю 55 681,20 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку з оплати виконаних робіт, Товариство з обмеженою відповідальністю «Діпрогаз» звернулось до Публічного акціонерного товариства «Київсоюзшляхпроект» з претензією №244/07 від 31.07.2013, в якій вимагало погасити наявну в останнього заборгованість у розмірі 45 681,20 грн. до 15.08.2013. До вказаної претензії додавались рахунок-фактура №СФ-0000009 від 31.07.2013 та акт звірки взаєморозрахунків.

Листом від 07.08.2013 Публічне акціонерне товариство «Київсоюзшляхпроект» повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю «Діпрогаз», що немає можливості провести погашення заборгованості в повному обсязі, оскільки генеральний замовник - Служба автомобільних доріг у Київській області не розрахувалось з відповідачем, а тому у нього відсутня достатня сума коштів.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діпрогаз» повторно звернулось до Публічного акціонерного товариства «Київсоюзшляхпроект» з претензією №222/07 від 11.07.2014, в якій також просило погасити наявну в останнього заборгованість у розмірі 45 681,20 грн. До вказаної претензії додавались рахунок-фактура №СФ-0000017 від 10.07.2014 та акт звірки взаєморозрахунків. Дана претензія була отримана відповідачем 15.07.2014, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №142.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання з оплати виконаних за Договором № 05/07/12 від 12.07.2012 робіт згідно з актом прийому-здачі робіт від 22.04.2013, у зв'язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю «Діпрогаз» вказує на існування у Публічного акціонерного товариства «Київсоюзшляхпроект» заборгованості у розмірі 45 681,20 грн.

Укладений сторонами Договір є договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями глави 61 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст.ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509, 887, 889, 890 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 статті 887 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

Матеріалами справи (підписаним без зауважень представниками та скріпленим печатками сторін актом виконаних робіт від 22.04.2013) підтверджується, а сторонами не заперечується, виконання позивачем передбачених Договором робіт вартістю 55 681,20 грн. та прийняття їх відповідачем, а також передання Публічному акціонерному товариству «Київсоюзшляхпроект» відповідної проектно-кошторисної документації капітального ремонту автомобільної дороги М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі на ділянці км 18+730 - км 61+600 в межах Київської області.

Натомість Публічним акціонерним товариством «Київсоюзшляхпроект» свій обов'язок з оплати виконаних робіт було виконано частково, а саме - у розмірі 10000,00 грн., що вбачається з наявної в матеріалах справи виписки по банківському рахунку за 09.04.2013.

Встановлені судом обставини також підтверджуються наявним у матеріалах справи актом звірки взаєморозрахунків (підписаним представниками та скріпленим печатками сторін), в якому вказано, що у Публічного акціонерного товариства «Київсоюзшляхбуд» наявна заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Діпрогаз» за Договором №05/07/12 від 12.07.2012 у розмірі 45 681,20 грн. (55 681,20 грн. вартості виконаних робіт - 10 000,00 грн. сплачених за них відповідачем коштів), а також листом Публічного акціонерного товариства «Київсоюзшляхпроект» від 07.08.2013, в якому відповідач не заперечує проти заборгованості та не вказує на неналежне виконання позивачем робіт, а лише зазначає, що немає можливості провести погашення заборгованості в повному обсязі, оскільки генеральний замовник - Служба автомобільних доріг у Київській області не розрахувалось з відповідачем, а тому у нього відсутня достатня сума коштів.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 3.2 Договору сторони погодили, що оплата здійснюється на підставі акту здачі-приймання виконаних робіт та виконавчих кошторисів при умові отримання грошових коштів від генерального замовника. Інших умов стосовно строку, протягом якого замовник зобов'язаний здійснити оплату виконаних робіт, у Договорі не міститься.

Приписами ч. 2 ст. 887 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, суд зазначає, що умова Договору про обов'язок відповідача оплатити виконані позивачем роботи при умові отримання грошових коштів від генерального замовника, по суті не містить конкретно визначеного строку здійснення оплати.

Відповідно до ст. 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно зі ст. 252 Цивільного кодексу України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ч. 1 ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Таким чином, умова укладеного між сторонами договору щодо обов'язку відповідача оплатити виконані позивачем роботи при умові отримання грошових коштів від генерального замовника не містить вказівку на подію, яка має неминуче настати, конкретну календарну дату, або чітко визначений період у часі.

Так само, надання коштів генеральним замовником не може розглядатись як подія, з якою пов'язано початок перебігу строку виникнення зобов'язання, оскільки подія є об'єктивним явищем, що не залежить від волі учасників правовідносин, тоді як надання коштів генеральним замовником є саме дією, яка є вираженням суб'єктивної волі учасників правовідносин.

При цьому, відповідно до статті 212 Цивільного кодексу України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина), та у зв'язку з чим на думку відповідача сторони досягли згоди щодо строку оплати за договором.

Суд зазначає, що хоча умови чинного цивільного законодавства передбачають право сторін, не відходячи від обов'язкових вимог актів цивільного законодавства, в іншій частині погодити умови договору на власний розсуд, проте умови договору про оплату відповідачем за виконані позивачем роботи при умові отримання грошових коштів від генерального замовника не свідчить про досягнення між сторонами згоди про строк оплати виконаних робіт, оскільки вказані умови договору не вказують на подію, яка має неминуче настати.

Суд наголошує на тому, що вказівка у договорі щодо виникнення обов'язку з оплати при умові отримання грошових коштів від генерального замовника не може бути відкладальною обставиною в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України, оскільки відкладальною є та обставина, щодо якої невідомо, настане вона чи ні, та яка обумовлює настання чи зміну і прав і обов'язків, при чому для обох сторін правочину, тобто сторони можуть визначити обставину на момент укладення договору, у випадку настання якої виникне зобов'язання між сторонами, тобто права і обов'язки у обох сторін.

При цьому, слід зазначити, що згідно ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України і ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а тому відсутність у відповідача коштів не звільняє його від виконання свого обов'язку з оплати виконаних робіт.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторонами у Договорі не погоджено строку виконання замовником свого обов'язку щодо оплати виконаних робіт, відтак застосуванню підлягають приписи ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, відповідно до яких якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем не було надано доказів на підтвердження направлення відповідачу (отримання відповідачем) претензії №244/07 від 31.07.2013, однак суд, приймаючи до уваги лист Публічного акціонерного товариства «Київсоюзшляхбуд» від 07.08.2013 (належним чином засвідчена копія знаходиться в матеріалах справи), в якому зазначено, що відповідачем отримано претензію на суму 45681,20 грн. 05.08.2013, дійшов висновку, що строк виконання обов'язку відповідача з оплати виконаних позивачем робіт у розмірі 45681,20 грн. є таким, що настав на час звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання зі сплати на користь позивача 45681,20 грн. за виконані роботи. Публічним акціонерним товариством «Київсоюзшляхбуд» доказів на спростування вказаної заборгованості не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про правомірність вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Діпрогаз» про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Київсоюзшляхбуд» заборгованості з оплати виконаних робіт за Договором у розмірі 45681,20 грн.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, згідно з вимогами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 75, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київсоюзшляхбуд» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 3/5; ідентифікаційний код 01388437) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діпрогаз» (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 74; ідентифікаційний код 31282003) заборгованість у розмірі 45 681 (сорок п'ять тисяч шістсот вісімдесят одна) грн. 20 коп. та судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 10.08.2015

Суддя І.М. Отрош