ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року Справа № 915/878/15

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Яйченя К.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 05.01.2015р. №1

від відповідача: ОСОБА_2, директор,

ОСОБА_3, за договором від 22.07.2015р.

від третьої особи: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області (юридична адреса: 54017, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 20, ; адреса, вказана позивачем: 54017, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 20, а/с 34)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Дизель-ЛТД» (54001, АДРЕСА_1, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державне підприємство «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 38, )

про: стягнення 41440,58 грн., -

Суть спору: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Дизель-ЛТД» 41440,58 грн., з яких: 35028,09 грн. основного боргу, 5361,65 грн. пені та 1050,84 грн. штрафу.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором №57-АС про оренду нежилого приміщення від 13.05.1999р. в частині повної та своєчасної сплати орендної плати.

Ухвалою суду від 28.05.2015р. порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи призначено на 30.06.2015р. о 14:00; частково задоволено клопотання позивача та відстрочено Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Миколаївській області сплату судового збору до 30.06.2015р.; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державне підприємство «Суднобудівний завод ім. 61 комунара».

19.06.2015р. за вх.№11303/15 до суду від третьої особи надійшли письмові пояснення та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У наданих письмових поясненнях третьою особою заявлено клопотання про розгляд справи за відсутністю представника третьої особи, яке у судовому засіданні судом задоволено.

30.06.2015р. за вх.№12007/15 та за вх.№12006/15 до суду від позивача надійшли письмові пояснення щодо нарахування пені та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

30.06.2015р. за вх.№11936/15 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У наданих письмових поясненнях відповідач не заперечив наявність боргу, вказав на тяжкий фінансовий стан та заявив клопотання про надання розстрочки сплати боргу на 36 (тридцять шість) місяців рівними частками.

30.06.2015р. за вх.№12068/15 до суду від сторін надійшло клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів.

30.06.2015р. за вх.№12070/15 до суду від позивача надійшла заява про відстрочення сплати судового збору по справі №915/878/15 до винесення рішення по справі, яку позивач обґрунтовує тяжким фінансовим станом.

Ухвалою суду від 30.06.2015р. задоволено клопотання сторін та продовжено строк розгляду справи №915/878/15 до 11.08.2015р.; розгляд справи відкладено на 11.08.2015р. о 14:00; частково задоволено заяву позивача та відстрочено Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Миколаївській області сплату судового збору до 11.08.2015р.

16.07.2015р. за вх.№13410/15 до суду від позивача надійшли письмові пояснення на заяву відповідача про розстрочку виконання рішення суду, в яких позивач заперечив проти надання такої розстрочки.

11.08.2015р. за вх.№14809/15 до суду від позивача надійшли додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

11.08.2015р. за вх.№14860/15, за вх.№14861/15 та за вх.№14859/15 до суду від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У наданих запереченнях відповідач не заперечує факт наявності боргу та просить суд відстрочити виконання рішення в частині сплати орендної плати (основного боргу) на 6 (шість) місяців з дня прийняття рішення судом.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, заперечив проти надання відповідачу відстрочки виконання рішення суду.

Представники відповідача проти задоволення позову не заперечували, просили суд у звязку з тяжким фінансовим станом надати відповідачу відстрочку виконання рішення суду в частині стягнення основного боргу строком на 6 (шість) місяців.

Третя особа у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. У письмових поясненнях третьої особи, наданих до суду 19.06.2015р. за вх.№11303/15, останньою заявлено клопотання про розгляд справи за відсутністю її представника, яке у судовому засіданні судом задоволено. За таких обставин господарський суд визнав за можливе розглянути справу за відсутністю належним чином повідомленого представника третьої особи.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд встановив:

13.05.1999р. між Державним підприємством «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» (Орендодавець, третя особа) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Дизель-ЛТД» (Орендар, відповідач) укладений договір №57-АС про оренду нежилого приміщення - приміщення в механічному цеху площею 720 кв.м., розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 38, з метою використання - під майстерню по ремонту дизелів.

Обєкт оренди передано відповідачу за відповідним Актом приймання-передачі з 01.07.1999р.

Редакція укладеного договору оренди в подальшому неодноразово змінювалась внаслідок укладення відповідних Додаткових угод до нього.

Відповідно до умов договору №57-АС від 13.05.1999р. в остаточній редакції - Додаткової угоди №5 від 03.12.2012р. до нього Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - проліт №3, розташований в приміщенні цеху №23 (літера 2Р), інв.№224, загальною площею 776,9 кв.м., згідно з планом розміщення орендованого приміщення (додаток 1 до договору оренди), розміщене за адресою: вул. Адміральська, 38, м. Миколаїв, що перебуває на балансі Державного підприємства «Суднобудівний завод ім. 61 комунара», ринкова вартість якої дорівнює 564000,00 грн. (пятсот шістдесят чотири тисячі гривень 00 копійок), згідно з незалежною оцінкою станом на 30.06.2012р. (далі - майно).

Згідно з п.п. 3.1, 3.2, 3.3 договору орендна плата визначена на підставі «Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу», затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 14.09.2011р. №961, із змінами та доповненнями становить без ПДВ за базовий місяць оренди (листопад 2012р.) 7014,79 грн. (сім тисяч чотирнадцять гривень 79 копійок). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції від базового до першого місяця оренди включно. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

За п.3.6 договору орендна плата перераховується до Державного бюджету та Орендодавця у співвідношенні 30% до 70% щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорції розподілу, установлених Кабінетом міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж. Орендар самостійно розподіляє кожен черговий платіж за оренду державного майна та направляє відповідні частини орендної плати безпосередньо до Державного бюджету (на рахунки, визначені фінансовими органами) та Орендодавця.

Відповідно до п.п. 3.8, 3.9 договору орендна плата, перерахована невчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до Державного бюджету та Орендодавця у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати. Керівник та головний бухгалтер підприємства-орендаря несуть персональну відповідальність за подання звітності про перерахування до державного бюджету та Орендодавця орендної плати. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 3% від суми заборгованості.

Згідно з п.5.3 договору Орендар зобовязується своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату згідно з умовами, передбаченими Розділом 3 цього договору.

Пунктом 10.1 договору передбачено, що цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з « 01» грудня 2012р. до « 31» жовтня 2015р. включно.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач неналежним чином виконує свої договірні зобовязання в частині повної та своєчасної сплати орендної плати.

Листом від 22.12.2014р. №07/1532 позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату 23598,03 грн. основного боргу з орендної плати, 2810,54 грн. пені та 707,94 грн. штрафу, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Внаслідок неналежного виконання своїх договірних зобовязань в частині повної та своєчасної сплати орендної плати у відповідача за період з лютого 2014 року по березень 2015 року виник борг перед позивачем у розмірі 35028,09 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Відповідач у наданих до суду письмових поясненнях та запереченнях проти наявності у нього боргу не заперечує, вказує на тяжкий фінансовий стан та просить суд надати відповідачу відстрочку виконання рішення суду в частині стягнення основного боргу строком на 6 (шість) місяців.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

За ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Частинами 1,6 ст. 283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

У відповідності до ч.3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобовязаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

За вимогами ч.3 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», які кореспондуються з вимогами ч.4 ст. 286 ГК України, строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

У відповідності до ч.1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Вимогами ч.1 ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Господарським судом встановлено, що відповідач не належним чином виконував свої зобовязання за договором №57-АС про оренду нежилого приміщення від 13.05.1999р. в частині повної та своєчасної сплати орендної плати, внаслідок чого за період з лютого 2014 року по березень 2015 року у нього виник борг перед позивачем у розмірі 35028,09 грн.

Відповідач наявність вказаного боргу не заперечує.

За таких обставин є правомірними, підставними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 35028,09 грн. основного боргу з орендної плати за договором №57-АС про оренду нежилого приміщення від 13.05.1999р.

Водночас відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Вимогами п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України також передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобовязання.

У ч.6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Сплата відповідачем пені та штрафу передбачена умовами п.п. 3.8, 3.9 договору.

Господарський суд приймає до уваги розрахунки пені та штрафу, надані до суду в додатку до позовної заяви та у письмових поясненнях щодо нарахування пені, вважає їх обґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 5361,65 грн. пені за період з 29.10.2014р. по 27.04.2015р. та 1050,84 грн. штрафу за неналежне виконання договірних зобовязань в частині сплати орендної плати - є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі п.п. 3.8, 3.9 договору, вимог ст.ст. 230-232 ГК України, ст.ст. 549-552 ЦК України.

За таких обставин слід задовольнити позов Регіональне відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області в повному обсязі.

Щодо клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення суду в частині стягнення основного боргу на 6 (шість) місяців суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.2 ст. 84 ГПК України при задоволенні позову в резолютивній частині рішення в т.ч. вказуються: найменування сторони, на користь якої вирішено спір, і сторони, з якої здійснено стягнення грошових сум або яка зобовязана виконати відповідні дії, строк виконання цих дій, а також строк сплати грошових сум при відстрочці або розстрочці виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 ГПК, господарські суди повинні мати на увазі таке. Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Така ж правова позиція викладена і у п.п. 7.1, 7.1.2, 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» (з наступними змінами та доповненнями).

Господарський суд вважає, що матеріальні інтереси позивача полягають у повному виконанні боржником рішення господарського суду, між тим матеріальні інтереси відповідача полягають у збереженні нормальної господарської діяльності боржника, що в кінцевому рахунку дозволить забезпечити матеріальні інтереси позивача та повністю виконати рішення суду.

Матеріалами справи дійсно підтверджується тяжкий фінансовий стан відповідача, на підтвердження чого останнім надано Фінансові звіти субєкта малого підприємництва ТОВ Фірми «Дизель-ЛТД» за перше півріччя 2015 року, за 2014 рік та за 2013 рік, з яких вбачається погіршення фінансового стану, наявність збитку у розмірі 31,7 тис. грн.

Господарський суд вважає, що на даний час матеріалами справи підтверджується наявність виняткових обставин, які ускладнюють виконання відповідачем рішення суду у даній справі, а тому, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів коли саме майновий стан відповідача покращиться та внаслідок яких саме дій (подій), вирішив частково задовольнити заяву відповідача про відстрочку виконання рішення суду у даній справі в частині стягнення основного боргу до 02.11.2015р.

Інші наявні в матеріалах справи документи вищевикладених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України, з урахуванням п.3.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» (з наступними змінами та доповненнями), судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Дизель-ЛТД» (54001, АДРЕСА_1, ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області (54017, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 20, ) 35028 (тридцять пять тисяч двадцять вісім) грн. 09 коп. основного боргу, 5361 (пять тисяч триста шістдесят одну) грн. 65 коп. пені та 1050 (одну тисячу пятдесят) грн. 84 грн. штрафу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Дизель-ЛТД» (54001, АДРЕСА_1, ) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: УК у м. Миколаїв / м. Миколаїв / 22030001, банк отримувача - ГУДКСУ у Миколаївській області, рахунок №3002, МФО 826013, , код класифікації доходів: 22030001, назва коду класифікації доходів: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), назва суду: господарський суд Миколаївської області) 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

4. Відстрочити виконання рішення суду в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Дизель-ЛТД» (54001, АДРЕСА_1, ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області (54017, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 20, ) 35028 (тридцять пять тисяч двадцять вісім) грн. 09 коп. основного боргу до 02.11.2015р.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно з ч.5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Миколаївської області.

Повне рішення складено 17 серпня 2015 року.

Суддя Ю.С. Бездоля