ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2015 року Справа № 904/1690/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Герасименко І.М. (доповідач)

судді: Кузнецова І.Л., Сизько І.А.

секретар судового засідання: Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

представник позивача: Конопліцький І.В.

представник відповідача: Бабич Ю.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ,

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2015 року у справі №904/1690/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ,

до Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, м.Дніпропетровськ,

про стягнення 7 131,46 грн. за спожитий природний газ,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету в якій просить стягнути з відповідача 7 131,46 грн. за спожитий природний газ, з яких: 5125,59 грн. - пені, 408,37 грн. - збитків від інфляції, 1597,50грн. - 3 % річних, мотивуючи порушенням відповідачем договірних зобов'язань у частині оплати.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2015р. по справі №904/1690/15 (суддя - Юзіков С.Г.) позов задоволено частковою. Стягнуто з Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" 2 562,80 грн. - пені, 408,37 грн. - збитків від інфляції, 1 597,50 грн. - 3 % річних, 1 827,00 грн. - судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2015р. у справі № 904/1690/15, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи. Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/1690/15 від 27.04.2015р., в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у сумі 2 562,80грн. Прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтобаз України» щодо стягнення пені у сумі 2 562,80грн. в задоволенні яких було відмовлено господарським судом Дніпропетровської області. В іншій частині рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2015р. у справі №904/1690/15 залишити без змін.

Зміна складу судової колегії відбулась на підставі розпорядження секретаря судової палати Кузнецової І.Л. від 10.07.2015р., справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Герасименко І.М. (доповідач), суддів: Кузнецова І.Л., Сизько І.А., у зв'язку з виходом на роботу судді Сизько І.А.

В судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду 14.07.2015р. колегією суддів винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 04.08.2015р. у зв'язку з відсутністю представника позивача.

В судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду 04.08.2015р. представник позивача підтримав апеляційну скаргу; представник відповідача просить рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, дослідивши докази по справі, в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Коледж електрифікації Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету є філією юридичної особи, тому відповідачем у цьому спорі є Дніпропетровський державний аграрно-економічний університет.

12.02.2013р. сторонами було укладено договір № 13/3377-ТЕ-4 купівлі-продажу природного газу (далі Договір), за п. 1.1, 1.2, 2.1 якого Продавець зобов'язався поставити Покупцеві імпортований природний газ у період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками, а Покупець зобов'язався прийняти та оплачувати газ на умовах цього Договору.

Згідно з пунктом 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Також, пунктом 7.2 Договору передбачено, що у разі порушення Покупцем умов п 6.1. Договору, покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На виконання умов Договору, позивач поставив протягом січня - грудня 2013р., а відповідач прийняв природний газ в обсязі 68,639 тис.м3 на загальну суму 89 862,17 грн., що підтверджуються актами приймання - передачі природного газу від 31.01.2013р., 31.03.2013р., 30.04.2013р., 24.01.2014р., але відповідач здійснював оплату несвоєчасно, чим порушив умови п. 6.1 Договору.

В зв'язку з тим, що відповідач порушив умови Договору щодо вчасної оплати отриманого природного газу, то позивачем відповідно до п. 7.2 Договору була нарахована пеня 5 125,59 грн. за період з 14.02.2013р. до 07.03.2014р.

Крім того, з посиланням на ч. 2 ст. 625 ЦК України, на прострочений борг позивачем нараховані збитки від інфляції - 408,37 грн. за період з лютого 2013р. по лютий 2014р. та 3% річних - 1 597,50 грн. за період з 14.02.2013р. до 07.03.2014р.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зі змісту статті 655 Цивільного кодексу України вбачається, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що за отриманий в період січень - грудень 2013р. газ, споживач фактично розраховувався з порушенням строку встановленого договором.

Нормами права встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом, іншими законами та договором (ст. 216,217, 230,231 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду доказів своєчасної оплати спожитого газу чи контррозрахунку стягуваної суми. При цьому, відповідачем не надано належних і достатніх доказів того, що акти приймання-передачі природного газу повертались позивачем відповідачеві пізніше, ніж зазначено у самих актах, таким чином, матеріалами справи доведено факт прострочення виконання зобов'язань по оплаті.

Відповідач просив господарський суд, приймаючи рішення, зменшити розмір нарахованої неустойки (пені), яка підлягає стягненню, мотивуючи тим, що сума основного боргу сплачена у повному обсязі, відповідач є бюджетною організацією, а прострочення сплати боргу виникло через складну процедуру оформлення платежів на оплату.

За приписами статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України унормовано, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з приписами пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Водночас, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов'язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013р. № 7-рп/2013.

Як вбачається зі змісту судового рішення у справі, господарський суд, зменшуючи до 2562,80 грн. розмір пені, на підставі повного та об'єктивного розгляду усіх обставин справи та оцінки зібраних у справі доказів, встановив наявність тих виняткових обставин, з якими законодавство пов'язує можливість зменшення розміру штрафних санкцій.

Суд першої інстанції зазначив про те, що відповідач є бюджетною організацією, прострочення виконання зобов'язань тривало незначний час, вартість спожитого газу на момент звернення позивачем з позовом відповідачем сплачено, тому зменшив розмір стягуваної неустойки до 2 562,80 грн., з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Таким чином, суд обгрунтовано задовольнив позов частково, стягнувши 2562,80грн. - пені, 408,37 грн. - збитків від інфляції, 1 597,50 грн. - 3% річних, а в решті позовних вимог відмовив.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, господарські витрати у справі покладено на відповідача.

Таким чином, підстави для зміни або скасування рішення суду, передбачені статтею 104 ГПК України, відсутні, а в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.99,101,103,105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ, - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2015 року по справі №904/1690/15, - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України на протязі 20 днів.

Повний текст постанови підписано 07.08.2015р.

Головуючий І.М. Герасименко

Судді І.Л. Кузнецова

І.А. Сизько