ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2015 р.Справа № 922/3923/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Харків
до Вовчанської районної державної адміністрації, м. Вовчанськ
про стягнення коштів в сумі 20078,00 грн.
за участю представників:

позивача: ОСОБА_1, довіреність № 3639 від 03.11.2014 р.,

відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 01-54/2693 від 06.08.2015 р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ПуАТ "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком", звернувся з позовом до відповідача Вовчанської районної державної адміністрації про стягнення основної заборгованості в розмірі 15546,42 грн., пені в розмірі 831,41 грн., 3% річних в розмірі 127,75 грн., збитків від інфляції в розмірі 3572,42 грн., а також просив суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1827,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору № 413703 від 04.01.2010 р. щодо оплати вартості отриманих телекомунікаційних послуг в період з жовтня 2014 року по травень 2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09 липня 2015 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 10 серпня 2015 року.

В судовому засіданні представник позивача надав суду заяву (вх.№ 31961 від 10.08.2015 р.) про зменшення розміру позовних вимог, якою просив суд припинити провадження у справі у звязку з частковою оплатою відповідачем суми основної заборгованості; а також просив суд долучити до матеріалів справи документи згідно переліку клопотання (вх.№ 31960 від 10.08.2015 р.). Представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити лише в частині стягнення основного боргу, а в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних просив суд позов залишити без задоволення у звязку з тим, що порушення зобовязання сталося не з вини відповідача, а у звязку з неналежним фінансуванням з державного бюджету.

Розглянувши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, керуючись ст.22 ГПК України, враховуючи те, що відповідну заяву підписано уповноваженим представником позивача, суд приймає до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог та продовжує розгляд справи з її урахуванням.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

04 січня 2010 року між позивачем та відповідачем (як абонентом) було укладено договір № 413703 про надання телекомунікаційних послуг (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого сторони погодили, що позивач зобовязується надавати відповідачу загальнодоступні (універсальні) та інші телекомунікаційні послуги, супутні (додаткові) послуги, згідно переліку та в обсягах замовлених відповідачем (далі послуги), а відповідач зобовязується своєчасно оплачувати отримані послуги відповідно до умов цього договору.

Додатком № 2 до договору сторони погодили перелік засобів звязку в користуванні відповідача за договором.

Відповідно до п. 4.1 договору надання послуг за договором є платним.

Форма розрахунків за договором безготівкова (п. 4.2 договору).

Пунктом 4.3 договору сторони погодили, що позивачем буде застосовуватися система розрахунків з надсиланням рахунку.

Згідно з п. 4.4 договору при використанні системи розрахунків з надсиланням рахунку відповідачу, інформація про належну суму платежу за отримані послуги позивачу надається не менше одного разу на місяць. За послуги, які надаються відповідачу третіми особами, інформація зазначається в окремому рядку рахунку на телекомунікаційні послуги.

В пункті 4.5 договору сторони також погодили порядок оплати наданих послуг внесення авансу або в кредит.

Відповідно до п. 4.6 договору система оплати наданих послуг місцевого телефонного звязку, яка застосовується позивачем абонентка система з почасовим обліком розмов.

Позивач відкриває в системі розрахунків відповідачу особовий рахунок з певним ідентифікаційним кодом, на якому проводяться розрахунки за весь обсяг наданих абоненту послуг (п. 4.7 договору).

Згідно з п. 4.11 договору розрахунковий період становить один календарний місяць.

Як свідчать матеріали справи, в період з 31.10.2014 р. по 31.05.2015 р. позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату наданих телекомунікаційних послуг загальну суму 22485,90 грн. (в жовтні 2014 р. на 3565,51 грн.; листопаді 2014 р. на 2551,00 грн.; в грудні 2014 р. на 2874,10 грн.; в січні 2015 р. на 2561,87 грн.; в лютому 2015 р. на 2580,72 грн.; в березні 2015 р. на суму 2717,53 грн.; в квітні 2015 р. на суму 2822,30 грн.; в травні 2015 р. на суму 2812,87 грн.).

Вказані рахунки було направлено відповідачу, що підтверджується відомостями відправлень простої письмової кореспонденції (а.с. 29-37).

В пункті 4.15 договору сторони погодили, що оплата рахунку за отримані послуги проводиться відповідачем в термі не пізніше 20 числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду (при кредитному порядку оплати) та до 20 числа поточного місяця у разі застосування попередньої (авансової) оплати.

Позивач стверджує, що для розрахунку за договором застосовувалась саме кредитний порядок оплати.

Наявні в матеріалах справи платіжні доручення свідчать, що відповідач до звернення позивача з позовом у даній справі (07.07.2015 р.) частково розрахувався за отримані згідно договору послуги, а саме на суму 6585,78 грн. (платіжні доручення а.с. 38-44).

Так, за отримані від позивача згідно договору телекомунікаційні послуги в жовтні 2014 р. на суму 3565,51 грн. відповідач розрахувався в повному обсязі 21.11.2014 р. сплатив 3145,81 грн. 22.12.2014 р. 419,70 грн. (платіжні доручення №№ 239 від 21.11.2014 р. на суму 3145,81 грн.; 249 від 22.12.2014 р. на суму 419,70 грн.).

За послуги надані позивачем в листопаді 2014 р. на суму 2551,00 грн. відповідач сплатив 2230,21 грн. - 09.12.2014 р. на суму 1971,21 грн. та 23.12.2014 р. на суму 259,00 грн. (платіжні доручення №№ 252 від 09.12.2014 р. на суму 1929,67 грн.; 253 від 09.12.2014 р. на суму 41,54 грн.; 270 від 23.12.2014 р. на суму 259,00 грн.).

За послуги надані позивачем в грудні 2014 р. на суму 2874,10 грн. відповідач сплатив 24.12.2014 р. 67,45 грн. (платіжне доручення № 279 від 24.12.2014 р. на суму 67,46 грн.).

За послуги надані позивачем в лютому 2015 р. на суму 2580,72 грн. відповідач сплатив 02.06.2015 р. 722,60 грн. (платіжне доручення № 88 від 02.06.2015 р. на суму 722,60 грн.).

Окрім того, 30.06.2015 р. відповідач розрахувався за спожиті згідно договору послуги в сумі 7165,00 грн. (платіжні доручення № 115 від 30.06.2015 р. на суму 1858,12 грн.; № 116 від 30.06.2015 р. на суму 2717,53 грн.; № 117 від 30.06.2015 р. на суму 2494,35 грн.; через термінал 30.06.2015 р. на суму 95,00 грн.).

Судом також встановлено, що 31.07.2015 р., відповідач через термінал частково розрахувався за спожиті згідно договору послуги на суму 75,00 грн.

Позивач стверджує, що несплаченою залишилась заборгованість відповідача з оплати наданих йому на підставі договору телекомунікаційних послуг в сумі 8306,42 грн.

Відповідно до п. 5.2 договору, у разі несвоєчасної оплати наданих послуг відповідач сплачує позивачу пеню, яка обчислюється залежно від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення оплати.

На підставі вказаного пункту договору, позивач нарахував відповідачу пеню за період з 21.11.2014 р. по 31.05.2015 р. в сумі 831,41 грн.

Окрім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу за період з 21.11.2014 р. по 31.05.2015 р. інфляційні втрати в сумі 3572,42 грн. та 3% річних в сумі 127,75 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Матеріали справи свідчать, що за договором у сторін виникли взаємні зобовязання з надання та оплати телекомунікаційних послуг.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В пункті 3.1.1 договору сторони погодили, що на відповідні правовідносин поширюється дія Закону України «Про телекомунікації» та Правила надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 9 серпня 2005 р. N 720 (чинні на момент укладення угоди) (далі Правила).

Відповідно до п.п. 33, 35 Правил, телекомунікаційні послуги надаються за плату. Розрахунки із споживачем за надані телекомунікаційні послуги можуть здійснюватися як за допомогою квитанцій (з попереднім надсиланням рахунків на адресу абонентів), так і без квитанцій (без надсилання рахунків).

Як встановлено судом, сторони домовились, що позивачем буде застосовуватися система розрахунків з надсиланням рахунку. Відповідні рахунки надсилаються позивачем відповідачу не менше одного разу на місяць (п.п. 4.3, 4.4 договору).

Судом встановлено, що позивачем було направлено відповідачу рахунки на оплату телекомунікаційних послуг за період з 31.10.2014 р. по 31.05.2015 р. на загальну суму 22485,90 грн. (рахунки а.с. 21-28, відомості відправлень простої письмової кореспонденції а.с. 29-37).

Відповідно до п.п. 42, 46 Правил відповідачу надано право на звернення до позивача із заявою споживача щодо ненадання чи неналежного надання телекомунікаційних послуг.

Втім, в матеріалах справи не міститься доказів звернення відповідача із заявами про неотримання чи отримання неналежної якості обумовлених договором телекомунікаційних послуг.

Отже, позивач належним чином виконав свої зобовязання за договором, надав відповідачу обумовлені договором телекомунікаційні послуги в період з 31.10.2014 р. по 31.05.2015 р. на загальну суму 22485,90 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як зазначалось вище, в п. 4.15 оплата телекомунікаційних послуг здійснюється відповідачем в термі не пізніше 20 числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду (при кредитному порядку оплати, який використовувався сторонами для здійснення розрахунків за договором).

Матеріали справи свідчать, що відповідач до звернення позивача з позовом у даній справі (07.07.2015 р.) частково розрахувався за спожиті згідно договору послуги до, сплативши за них 7240,00 грн. (платіжні доручення а.с. 38-44, 57-60).

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем в порушення ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України не надано належних доказів, які б свідчили про повну або в більшій частині сплату обумовлених договором послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в чати сні стягнення заборгованості за договором в сумі 8306,42 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договором (п. 5.2) сторони передбачили, у разі несвоєчасної оплати наданих послуг відповідач сплачує позивачу пеню, яка обчислюється залежно від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення оплати.

Суд, враховуючи викладене вище та прострочення відповідачем грошового зобовязання за договором, перевіривши розмір пені, інфляційних втрат та 3% річних на предмет відповідності вимогам договору, чинного законодавства України, зокрема, ст.ст. 253-255, ч. З ст. 549, ст. 625 ЦК України, ст.ст. 230-232 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" , дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат в цілому є законними та обґрунтованими, втім позивачем невірно визначено заявлені до стягнення суми.

Так, пеня за визначений позивачем період з 21.11.2014 р. по 31.05.2015 р. підлягає стягненню в сумі 767,88 грн., в наступному співвідношенні:

- за послуги надані згідно рахунку в жовтні 2014 р. на суму 3565,51 грн. пеня становить 0,16 грн. (за період з 21.11.2014 р. по 21.11.2014 р. на суму 419,70 грн. у звязку з оплатами);

- за послуги надані згідно рахунку в листопаді 2014 р. на суму 2551,00 грн. пеня становить 33,92 грн. (за період з 21.12.2014 р. по 22.12.2014 р. на суму 579,79 грн.; з 23.12.2014 р. по 31.05.2015 р. на суму 320,79 грн. у звязку з оплатами);

- за послуги надані згідно рахунку в грудні 2014 р. на суму 2874,10 грн. пеня становить 261,52 грн. (за період з 21.01.2015 р. по 31.05.2015 р. на суму 2806,65 грн. у звязку з оплатами);

- за послуги надані згідно рахунку в листопаді 2014 р. на суму 2551,00 грн. пеня становить 33,92 грн. (за період з 21.12.2014 р. по 22.12.2014 р. на суму 579,79 грн.; з 23.12.2014 р. по 31.05.2015 р. на суму 320,79 грн. у звязку з оплатами);

- за послуги надані згідно рахунку в січні 2015 р. на суму 2561,87 грн. пеня становить 202,46 грн. (за період з 21.02.2015 р. по 31.05.2015 р.);

- за послуги надані згідно рахунку в лютому 2015 р. на суму 2580,72 грн. пеня становить 152,72 грн. (за період з 21.03.2015 р. по 31.05.2015 р.);

- за послуги надані згідно рахунку в березні 2015 р. на суму 2717,53 грн. пеня становить 91,58 грн. (за період з 21.04.2015 р. по 31.05.2015 р.);

- за послуги надані згідно рахунку в квітні 2015 р. на суму 2822,30 грн. пеня становить 25,52 грн. (за період з 21.05.2015 р. по 31.05.2015 р.);

Розрахунок пені за послуги, надані в травні 2015 року не здійснюється, оскільки оплата відповідних послуг мала бути здійснена до 20.06.2015 р., а визначений позивачем кінцевий період розрахунку пені (31.05.2015 р.) відповідну заборгованість не охоплює.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 767,88 грн.

За вказаними періодами та на визначені вище суми заборгованості, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних також підлягають частковому задоволенню.

Так, інфляційні втрати підлягають стягненню за період з 31.10.2014 р. по 31.05.2015 р. в сумі 2367,34 грн. (за послуги, надані в жовтні 2014 р. в сумі 0,00 грн.; листопаді 2014 р. 128,64 грн.; в грудні 2014 р. 1007,59 грн.; в січні 2015 р. на 745,50 грн.; в лютому 2015 р. 425,82 грн.; в березні 2015 р. 59,79 грн.; в квітні 2015 р. 0,00 грн.); 3% річних за аналогічний період підлягають стягненню в сумі 82,61 грн. (за послуги, надані в жовтні 2014 р. в сумі 0,03 грн.; листопаді 2014 р. 4,32 грн.; в грудні 2014 р. 30,22 грн.; в січні 2015 р. на 21,06 грн.; в лютому 2015 р. 15,27 грн.; в березні 2015 р. 9,16 грн.; в квітні 2015 р. 2,55 грн.).

Заперечення відповідача з приводу неможливості покладення на нього відповідальності за порушення грошового зобовязання за договором у звязку з неналежним фінансуванням з державного бюджету та відсутністю його вини у такому порушенні, позбавлені правового підґрунтя. Адже, нормами чинного законодавства не передбачено можливість звільнення особи від відповідальності за несовєчасне виконання грошового зобов'язання у вигляді застосування пені, інфляційних втрат та 3% річних чи зменшенння їх розміру з наведених відповідачем підстав.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України. Даною нормою визначено, що судовий збір при частковому задоволенні позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 1048,65 грн.

З огляду на наведене, відповідно до ст.ст. 175, 230-232 ГК України, ст.ст. 11, 253-255, 526, 530, 549, 610-612, 614, 626, 625, 629 ЦК України та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-3, 32-34, 38, 43, 44, 48, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Вовчанської районної державної адміністрації (62504, Харківська обл., м. Вовчанськ, вул. Леніна, 73, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (61002, м. Харків, вул. Іванова, 7/9, ) заборгованості в розмірі 8306,42 грн., пеню в розмірі 767,88 грн., 3% річних в розмірі 82,61 грн., збитків від інфляції в розмірі 2367,34 грн., судовий збір в розмірі 1048,65 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17.08.2015 р.

Суддя ОСОБА_3