ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2015 р.Справа № 922/4050/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Лук'яненко Ю.Ю.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компаія "Нафтогаз України", м. Київ
до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

від позивача: Бережок В.А. (дов. № 31 від 01.09.2014 року); Остапенко В.Н. (дов. № 14 -109 від 18.04.2015 року);

від відповідача: Ващенко Т.Д. (дов. № 38-4055/391 від 27.10.2010 року).

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства Харківські теплові мережі" (відповідач) про стягнення суми на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення у розмірі 6 677 988,50 грн. та 3% річних у розмірі 680 725,15 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Свої вимоги позивач обґрунтовує порушенням відповідачем зобов'язань за договором купівлі продажу природного газу № 12/1004-БО-32 від 19.01.2012 року у частині своєчасного розрахунку за поставлений природний газ, внаслідок чого виникла заборгованість.

Позивач у судовому засіданні підтримав заявлений позов, з підстав, викладених у позовній заяві та просить суд його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з підстав, викладених у відзиві на позов, поданому до суду 30.07.2015р. за вх. № 30455/15.

Зокрема, відповідач посилається на те, що на підставі договору №442/30 про організацію взаєморозрахунків від 26.09.2014р. на суму 67 886 524,46 грн. сума заборгованості була погашена у повному обсязі та враховуючи, що умовами п. 10 наведеного договору було погоджено, що сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору, тим самим змінивши порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору № 12/1004-№ 12/1004-БО-32 від 19.01.2012р. У зв'язку з цим підстави для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України відсутні. Крім того, відповідач зазначає, що у п. 15 договору про організацію взаєморозрахунків сторони визначили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмету договору.

У своєму відзиві відповідач посилається на правову позицію Верховного суду України по подібним спорам, викладену у постановах від 09.09.2014р. у справі № 5011-1/1043-2012-42/528-2012, від 30.09.2014р. у справі №5011-35/1534-2012-42/553-2012, від 25.03.2015р. у справі №924/1265/13.

Враховуючи норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, які кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Згідно із статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 04.08.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

19 січня 2012 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (позивач, Продавець) та Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (відповідач, Покупець) був укладений договір № 12/1004-БО-32 купівлі - продажу природного газу (надалі - Договір), за умовами якого продавець зобов'язується поставити Покупцеві імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"), а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п. 1.2 цього договору(а.с 16-20).

На виконання умов Договору позивач поставив з січня по липень 2012 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 261 152 132,71 грн., що підтверджуються актами приймання - передачі природного газу б/н:

- від 31.01.2012 року на суму 73 011 342,83 грн.;

- від 29.02.2012 року на суму 100 306 620, 74 грн.;

- від 31.03.2012 року на суму 65 674 849, 34 грн.;

- від 30.04.2012 року на суму 18 841 285, 80 грн.;

- від 31.05.2012 року на суму 1 231 882, 36 грн.;

- від 30.06.2012 року на суму 1 259 266,90 грн.;

- від 31.07.2012 року на суму 826 884, 74 грн. (а.с. 26-32).

Пунктом 4.1. Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Проте як зазначає позивач, відповідачем, всупереч умовам Договору, не вчасно проводились розрахунки за поставлений природний газ, внаслідок чого позивачем на прострочену суму заборгованості нараховані інфляційні втрати у розмірі 6 677 988,50 грн. та 3% річних у розмірі 680 725,15 грн., а всього 7 358 713,65 грн.

Отже, предмет спору у даній справі становить вимога позивача про стягнення з відповідача 7 358 713,65 грн., з яких інфляційних втрат 6 677 988,50 грн. та 3% річних у розмірі 680 725,15 грн. нарахованих за період з 28.05.2014 року по 26.09.2014 року нарахованих на суму заборгованості за зобов'язаннями січня - липня 2012 року, яка була несвоєчасно сплачена відповідачем.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

В силу приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вказані норми кореспондуються з положеннями частин 1, 7 статті 193 Господарського кодексу України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (частина 2 статті 193 Господарського кодексу України).

Порушенням зобов'язання, згідно статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, 23.09.2014 року між сторонами та Головним управлінням Державної казначейської служби України у Харківській області, Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації було укладено договір договір № 442/30 від 26.09.2014р. про організацію взаєморозрахунків на суму 67 886 524,46 грн., предметом якого є організація та проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до статтей 14, 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та постанови КМ України № 30.

За умовами зазначеного договору сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача за спожитий природний газ у 2012 році перед позивачем за договором № 12/1004- БО-32 від 19.01.2012р. шляхом перерахування коштів на суму 67 886 524,46 грн. (пункт 7).

Відповідно до вимог пункту 9 договору сторони у графі платіжного доручення "Призначення платежу" додатково зазначають "пункт 24 статті 14 та пункт 2 статті. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" , а також дату і номер договору.

Відповідно до п. 7 договору про організацію взаєморозрахунків, Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" 13.10.2014 року у відповідності до платіжного доручення № 30 перерахувало на рахунок НАК "Нафтогаз України" кошти у сумі 67 886 524,46 грн., у тому числі податок на додану вартість 1176534,10 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ у 2012 році згідно з договором від 19 січня 2012 року № 12/1004- БО-32, п. 24 ст. 14 та п.2 ст. 16 ЗУ "Про ДБУ на 2014р. " ПКМУ № 30від 29.01.14 р. дог. від 26.09.14р. №442/30.

Відповідно до п. 2 ст. 10 договору про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Крім того, у п. 15 договору про організацію взаєморозрахунків сторони визначили, що після виконання договору вони не мають одна до одної претензій стосовно предмету договору.

Отже, для застосування санкцій, передбачених договором поставки природного газу та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи і відповідно до змісту якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмету договору.

Таким чином, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу, що у свою чергу потягло відсутність підстав для стягнення пені, передбаченої договором поставки природного газу та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України (враховуючи позиції Верховного суду України у справах №924/1230/14 від 01.07.2015 р., №5011-1/11043-2012-42/528-2012 від 9.09.2014р., №5011-35/1272-2012-42/527-2012, №5011-35/1533-2012-19/522-2012)

Як вбачається з матеріалів справи, остаточний розрахунок з Позивачем за договором про закупівлю природного газу від 19 січня 2012 року № 12/1004- БО-32 на суму 67 886 524,46 грн. був проведений на підставі договору про організацію взаєморозрахунків №442/30 від 26.09.2014 року, про що свідчить платіжне доручення №30 від 13.10.2014 року на суму 67886524,46 грн.

Тобто, розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно застосовані наслідки за порушення грошового зобов'язання, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України за період з 28.05.2014 року по 26.09.2014 року на суму заборгованості, яка була погашена на підставі договору про організацію взаєморозрахунків, у зв'язку з чим вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 173, 174, 179, 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 11, 509, 525, 530, 598, 599, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України; ст.ст. 1, 12, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повне рішення складено 10.08.2015 р.

Суддя О.О. Ємельянова