ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2015 р. Справа № 925/1139/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від прокуратури м. Черкаси ОСОБА_1 прокурор прокуратури м. Черкаси,

від першого позивача ОСОБА_2 - представник за довіреністю,

від другого позивача ОСОБА_3 - представник за довіреністю,

від відповідача ОСОБА_4 представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом першого заступника прокурора міста Черкаси в інтересах держави

в особі

1. Регіонального відділення Фонду державного майна України по

Черкаській області, м. Черкаси

2. Головного управління статистики у Черкаській області,

м. Черкаси

до приватного підприємства Телерадіокомпанія Так, м. Черкаси

про стягнення 36 153 грн. 05 коп., розірвання договору оренди та

зобов'язання повернути майно,-

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернувся перший заступник прокурора міста Черкаси в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області та Головного управління статистики у Черкаській області до приватного підприємства Телерадіокомпанія Так про:

- стягнення з відповідача на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області заборгованості по орендній платі в сумі 2 965 грн. 51 коп., пені - 310 грн. 20 коп., штрафу 296 грн. 55 коп., всього 3 572 грн. 26 коп., у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 01 жовтня 2007 року за №572/7;

- стягнення з відповідача на користь Головного управління статистики у Черкаській області заборгованості по сплаті орендної плати в сумі 4 036 грн. 16 коп., 194 грн. 08 коп. плати за землю, 28 350 грн. 55 коп. комунальних послуг, всього 32 580 грн. 79 коп., у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору №572/7-а від 15 жовтня 2007 року про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю та умов договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 01 жовтня 2007 року за №572/7;

- розірвання договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 01 жовтня 2007 року за №572/7 укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області та приватним підприємством Телерадіокомпанія Так;

- зобовязання відповідача повернути другому позивачу нерухоме майно площею 37,6 кв.м., частину приміщення одинадцятиповерхової адміністративної будівлі, розміщене за адресою: вул. О. Дашковича, 39 в м. Черкаси.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 10 липня 2015 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 28 липня 2015 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 28 липня 2015 року розгляд справи було відкладено на 06 серпня 2015 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 06 серпня 2015 року на підставі ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 12 серпня 2015 року.

Прокурор та представники позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 10 серпня 2015 року та вказував, що вимога прокурора про розірвання договору оренди від 01 жовтня 2007 року за №572/7 є безпідставною, оскільки відсутня вина відповідача у невиконанні умов зазначеного правочину.

З цього приводу відповідач зазначав наступне: розрахунок орендної плати міститься у додатку до договору №4 від 21 січня 2013 року Про внесення змін до договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 01 жовтня 2007 року за №572/7.

Відповідно до умов чинного договору (п. 12) розрахунок орендної плати є невідємною частиною договору від 01 жовтня 2007 року за №572/7. Згідно рішення господарського суду Черкаської області від 18 лютого 2015 року зі справи №925/2222/14 вказаний додаток втратив чинність та встановлено невідповідність п. 1.1. у додатку до договору №4 від 21 січня 2013 року дійсним обставинам справи через зменшення займаних відповідачем площам. Актом прийому передачі приміщень від 31 жовтня 2014 року відповідач передав приміщення №102 площею 35,4 кв.м.

Відповідно до вимог чинного законодавства всі зміни до договору мають бути внесені до договору у письмовій формі, однак в порушення вимог чинного законодавства, перший позивач, як орендодавець, до цього часу зміни до договору оренди від 01 жовтня 2007 року не вніс та не визначив ціну договору.

Щодо вимог про відшкодування витрат балансоутримувача з земельного податку та комунальних послуг відповідач, зокрема, зазначав, що необхідною умовою відшкодування витрат балансоутримувача (п 2.2.1 договору №572/7-а від 15 жовтня 2007 року) на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг є саме витрати які поніс балансоутримувач. Однак матеріали справи не містять доказів здійснення балансоутримувачем як оплати земельного податку, так і інших комунальних платежів. Крім того відповідач зазначав, що виставлені рахунки не є доказом заборгованості орендаря, оскільки не відображають дійсних витрат балансоутримувача по утриманню орендованого відповідачем майна, відсутні первинні бухгалтерські документи по проведенню таких операцій, відсутні розрахунки дольової участі орендаря в утриманні орендованого майна та інші докази.

Також відповідач зауважував, що сума вказана в рахунках по оплаті податку на землю та по опаленню приміщення площею 37,6 кв.м. за спірний період є навіть більшою, ніж при оренді відповідачем приміщення площею у 73 кв.м. за попередні періоди.

Враховуючи вищенаведене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні, яке відбулося 12 серпня 2015 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1139/15.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 01 жовтня 2007 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області (орендодавець) та приватним підприємством Телерадіокомпанія Так (орендар) було укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності за №572/7.

Згідно ст. 759 ЦК України За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності регулює Закон України Про оренду державного та комунального майна.

Відповідно до п.1.1. вищезазначеного договору орендодавець зобовязався передати, а орендар - прийняти в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно: частину приміщень першого поверху та частину приміщень технічного поверху, площею 104 кв.м., розміщене за адресою: м. Черкаси, вул. Дашковича,39, що обліковується на балансі Головного управління статистики у Черкаській області (далі балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 18 липня 2007 року і становить 304 600 грн. 00 коп.

Умовами п. 3.1. договору оренди передбачено, що орендна плата визначена за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є індекс інфляції) вересень 2007 року 2 347 грн. 04 коп.

Орендна плата за перший місяць оренди жовтень 2007 року визначається орендарем самостійно шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за жовтень 2007 року.

Згідно п. 3.3. договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно п. 5.3. договору оренди відповідач зобовязався своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Орендна плата перераховується орендарем самостійно щомісяця не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, у співвідношенні:

50% - 1 173 грн. 52 коп. до державного бюджету на відповідний рахунок Держказначейства за місцезнаходженням обєкту оренди;

50% - 1 173 грн. 52 коп. на розрахунковий рахунок балансоутримувача, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж (п. 3.6. договору).

Зобовязання орендаря по сплаті орендної плати забезпечується у вигляді завдатку у розмірі трьох орендних плат за базовий місяць оренди 7 041 грн. 12 коп., який сплачується протягом 10 днів після укладення договору і зараховується в рахунок сплати за три останні місяці оренди (п. 3.10. договору).

В подальшому сторонами було внесено ряд змін до договору №572/7 від 01 жовтня 2007 року, а саме:

1. договором №1 від 01 січня 2009 року:

- пункт 1.1. договору було викладено в новій редакції, згідно якої орендарю було передано в користування приміщення площею 73 кв.м.

- пункт 3.1. договору викладено також в новій редакції, згідно якої Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року №786 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку грудень 2008 року 1 365 грн. 65 коп. Орендна плата за перший місяць оренди січень 2009 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за січень 2009 року.

- пункт 3.6. викладено в наступній редакції: Орендна плата перераховується орендарем самостійно щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним і сплачується у співвідношенні:

50% - 682 грн. 83 коп. до державного бюджету на відповідний рахунок Держказначейства за місцезнаходженням обєкту оренди;

50% - 682 грн. 83 коп. на розрахунковий рахунок балансоутримувача, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

2. договором №4 від 21 січня 2013 року:

- пункт 3.1. договору викладено в новій редакції, згідно якої Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року №786, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є індекс інфляції) вересень 2012 року 1 211 грн. 21 коп. Орендна плата за жовтень 2012 року визначається орендарем самостійно шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за жовтень 2012 року.

- пункт 3.6. викладено в новій редакції: Орендна плата перераховується орендарем самостійно щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, у співвідношенні:

50% - до державного бюджету на відповідний рахунок Держказначейства за місцезнаходженням обєкту оренди;

50% - на розрахунковий рахунок балансоутримувача, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

В подальшому між сторонами було підписано акт прийому передачі приміщень від 31 жовтня 2014 року згідно якого відповідачем було передано другому позивачу (балансоутримувачу) майно загальною площею 35,4 кв. м. частину нежитлових приміщень кімнату №102 на першому поверсі адміністративної будівлі розміщеної за адресою: вул. О. Дашковича, 39, м. Черкаси (а.с. 26).

Відповідно до ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Отже, з 31 жовтня 2014 року відповідачем орендується лише 37,6 кв.м. індивідуально визначеного нерухомого майна, яке належить до державної власності згідно договору від 01 жовтня 2007 року №572/7.

Про що також вказано і в рішенні господарського суду Черкаської області від 18 лютого 2015 року зі справи №925/2222/14.

Згідно ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Посилання відповідача не те, що першим відповідачем не вносились зміни до умов договору оренди щодо орендованої приватним підприємством Телерадіокомпанія Так площі приміщень, а тому як наслідок відповідачу не відомо яку суму орендної плати потрібно сплачувати, суд вважає безпідставними, оскільки у розрахунку плати за перший (базовий) місяць оренди (додаток до договору №4 про внесення змін до договору оренди) чітко зазначено розмір орендної плати по кожній із орендованих відповідачем площ (а.с. 25).

Однак обовязку щодо своєчасної сплати орендної плати відповідач не виконав, в звязку з чим за період з 20 грудня 2014 року (оскільки рішенням суду від 18 лютого 2015 року зі справи №925/2222/14 було стягнуто борг за період з березня 2014 року по 19 грудня 2014 року) по травень 2015 року (включно) у відповідача виник борг по сплаті орендної плати до державного бюджету в розмірі 2 965 грн. 51 коп.

Прокурор просив суд стягнути з відповідача на користь першого позивача 2 965 грн. 51 коп. (без ПДВ) боргу зі сплати орендної плати за вказаний період, а саме: за дванадцять днів грудня 2014 року - 177 грн. 17 коп., за січень 2015 року - 471 грн. 87 коп., за лютий 2015 року 496 грн. 88 коп., за березень 2015 року 550 грн. 54 коп., за квітень 2015 року 627 грн. 62 коп. та за травень 2015 року 641 грн. 43 коп.

Розрахунок боргу здійснено прокурором вірно, з урахуванням положень чинного договору, базового місяця нарахування плати за оренду, індексу інфляції за період та фактично орендованих відповідачем площ, а тому заявлена прокурором до стягнення сума підлягає стягненню з відповідача.

При цьому слід зазначити, що завдаток (50%) передбачений п. 3.10 договору оренди був зарахований Регіональним відділенням в рахунок заборгованості з орендної плати, що утворилася станом на 24 вересня 2014 року. Зазначений факт було також відображено в рішенні місцевого господарського суду від 18 лютого 2015 року.

Крім того, прокурор зазначав, що борг відповідача перед балансоутримувачем зі сплати орендної плати складає 4 036 грн. 16 коп.

Так з розрахунку боргу по орендній платі перед балансоутримувачем (а.с. 31) вбачається, що загальна сума нарахованої орендної плати за грудень 2014 року - травень 2015 року складає 2 883 грн. 00 коп., ПДВ на 100% орендної плати 1 153 грн. 16 коп.

В додатку до договору №4 від 21 січня 2013 року про внесення змін до договору оренди від 01 жовтня 2007 року №572/7 (а.с. 25) вказано, що оподаткування орендної плати здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п. 3.2. договору оренди).

Слід вказати, що до суми орендної плати, яка сплачується другому позивачу включено також суму податку на додану вартість, обчислену з повної вартості орендної плати за спірний період.

Відповідно до пп. б п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), об'єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 ПКУ.

Отже, операції з надання послуг, у тому числі з надання в оренду нерухомого майна, підлягають оподаткуванню ПДВ, якщо установа - орендодавець зареєстрована платником ПДВ відповідно до вимог пункту 181.1 ПКУ.

Згідно із п. 196.1.15 п. 196.1 ст. 196 ПКУ виключені з числа об'єктів оподаткування операції з оплати орендної плати чи концесійного платежу за договорами відповідно оренди чи концесії цілісного майнового комплексу державного чи комунального підприємства (його структурного підрозділу), якщо орендодавцями чи концесієдавцями за договорами виступають органи державної влади чи органи місцевого самоврядування, а платежі відповідно до закону зараховуються до Державного бюджету України або місцевого бюджету.

Згідно п. 17. Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, у разі коли орендодавцем майна є Фонд державного майна, його регіональне відділення чи представництво, орендна плата спрямовується:

за цілісні майнові комплекси державних підприємств - до державного бюджету;

за нерухоме майно державних підприємств, установ, організацій (крім підприємств, установ та організацій галузі кінематографії, що належать до сфери управління Мінкультури, - на період до 31 грудня 2016 р.) - 70 відсотків орендної плати до державного бюджету, 30 відсотків державному підприємству, організації, на балансі яких перебуває це майно.

Водночас з договору оренди вбачається, що в оренду було передано не цілісний майновий комплекс, а частина приміщення, в звязку з чим для оподаткування операції з орендної плати норми п. 196.1.15 п. 196.1 ст. 196 ПК України не поширюються.

Податкові зобов'язання з ПДВ виникають у балансоутримувача за правилом першої події (п. 187.1 ПКУ).

В звязку з вищенаведеним з відповідача на користь другого позивача підлягає стягненню 4 036 грн. 16 коп., тобто 50% орендної плати та ПДВ, який нарахований на всю суму боргу зі сплати оренди.

Водночас, слід зазначити, що розмір орендної плати за спірний період перед балансоутримувачем складає 2 965 грн. 51 коп., ПДВ нарахований на 100% орендної плати (5 931 грн. 02 коп.) за спірний період складає 1 186 грн. 20 коп., всього борг відповідача перед другим позивачем складає 4 151 грн. 71 коп.

Проте, оскільки прокурор самостійно визначив суму, яка підлягає сплаті, то заявлена до стягнення сума боргу з урахуванням ПДВ в розмірі 4 036 грн. 16 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь другого позивача.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначалося вище, орендна плата перераховується орендарем самостійно щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним (п. 3.6. договору №572/2 від 01 жовтня 2007 року).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п. 3.7. договору №572/7 від 01 жовтня 2007 року орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п.3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Оскільки відповідачем було порушено строки оплати орендних платежів, визначених п. 3.6. договору (з урахуванням внесених змін), прокурором заявлено також вимогу про стягнення з відповідача на користь першого позивача 310 грн. 20 коп. пені (розрахунок знаходиться в матеріалах справи).

Слід зазначити, що нарахування пені здійснено прокурором в меншому розмірі, оскільки пеню на суму боргу зі сплати орендної плати в грудні 2014 року та січні 2015 року було нараховано з 28 лютого 2015 року, а не з 16 числа наступного за звітним місяця.

Однак прокурором самостійно визначено суму пені заявлену до стягнення, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Пунктом 3.8. договору оренди визначено, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Прокурором також заявлено до стягнення з відповідача на користь першого позивача 296 грн. 55 коп. штрафу, що становить 10% від суми боргу станом на 15 червня 2015 року.

Оскільки заборгованість зі сплати орендної плати станом на 15 червня 2015 року складає більше ніж три місяці, вимога прокурора про стягнення штрафу підлягає задоволенню.

При цьому судом також враховано, що пеня та штраф було нараховано лише на ту частину боргу, що підлягає стягненню на користь першого позивача.

Також слід зазначити, що 15 жовтня 2007 року між Головним управлінням статистики у Черкаській області (балансоутримувач) та приватним підприємством Телерадіокомпанія Так (орендар) було укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю за №572/7-а.

Згідно п. 1.1. вищевказаного договору балансоутримувач зобовязався забезпечувати надання комунальних послуг, утримання прибудинкової території, обслуговування і ремонт інженерного, пожежного та іншого обладнання, ремонт та обслуговування частини нежитлового приміщення будівлі, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. О. Дашковича, 39, а орендар брати участь у витратах балансоутримувача на оплату комунальних послуг та виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі та за кількістю джерел електрообладнання, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором.

Цей договір укладено на строк договору оренди, а саме на 2 роки 363 дні, що діє з 01 жовтня 2007 року по 28 вересня 2010 року (п. 5.1. договору).

У разі продовження терміну дії договору оренди та у разі відсутності заяви однієї із сторін про зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (п. 5.3. договору).

Оскільки відповідних заяв від сторін не надходило, строк дії договору з урахуванням умов п. 5.3. було продовжено і на наступні роки.

Орендар користується майном загальною площею 104 кв.м. (п. 1.2. договору).

Пунктом 1.3. договору визначено, що перелік робіт та інших послуг, які надаються балансоутримувачем за рахунок власних коштів орендарю та отримуваних ним комунальних послуг за діючими розцінками і тарифами встановлюються цим договором (додаток №1).

Так, додатком №1 до договору визначено перелік комунальних послуг та робіт, що проводяться балансоутримувачем, щодо утримання будівлі та майна, витрати на які відшкодовуються орендарем:

1. ремонт, обслуговування будівлі, майна;

2. обслуговування, ремонт інженерного, пожежного та іншого обладнання;

3. прибирання прибудинкової території;

4. дезінфекція орендованих приміщень (майна);

5. вивіз сміття;

6. озеленення прибудинкової території;

7. опалення;

8. водопостачання та водовідведення;

9. електроенергія;

10. плата за землю;

11. ліфти.

Згідно п. 2.2.1 договору орендар зобовязався не пізніше 25 числа поточного місяця відшкодувати витрати, понесені балансоутримувачем на комунальні послуги, утримання прибудинкової території, санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, обслуговування і ремонт інженерного, пожежного та іншого обладнання, ремонт та обслуговування будівлі, плату за землю, вносити на рахунок балансоутримувача за рахунками, які щомісячно 20 числа виставляються балансоутримувачем.

Прокурором заявлено також вимогу про стягнення з відповідача на користь другого позивача 194 грн. 08 коп. плати за землю та за комунальні послуги - 28 350 грн. 55 коп. за період грудень 2014 року травень 2015 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 28 липня 2015 року було зобовязано прокурора надати суду:

- обґрунтований розрахунок заявленої до стягнення суми боргу з урахуванням умов кожного договору, а також з урахуванням рішення господарського суду Черкаської області від 18 лютого 2015 року зі справи №925/2222/14;

- письмові пояснення до розрахунку боргу;

- акти звірки взаєморозрахунків;

- докази сплати відповідачем орендної плати та комунальних послуг.

Однак вимог суду прокурором виконано не було, витребуваних документів суду не надано.

Як зазначалося вище, умовами договору від 15 жовтня 2007 року №572/7-а визначено, що відповідач відшкодовує витрати, понесені балансоутримувачем на комунальні послуги, утримання прибудинкової території, плату за землю та ін.

Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Проте доказів того, що Головне управління статистики у Черкаській області понесло витрати за грудень 2014 року - травень 2015 року в розмірі 194 грн. 08 коп. плати за землю та 28 350 грн. 55 коп. комунальних послуг надано не було, також не було виконано вимог суду та не надано суду обґрунтованого розрахунку боргу з урахуванням показників лічильників, відповідних тарифів на електроенергію та опалення, фактично займаної площі орендарем, нормативно - грошової оцінки землі та її площі у співвідношенні до орендованих площ приміщення тощо.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином суд дійшов висновку, що всупереч вимогам ст. ст. 33, 34 ГПК України прокурором та другим позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач за період: грудень 2014 року травень 2015 року має борг по відшкодуванні витрат другому позивачу на суму 28 544 грн. 63 коп..

При цьому слід також вказати, що як вбачається з матеріалів справи, згідно рахунку № 10-1633 від 07 жовтня 2014 року відповідачу було нараховано відшкодування зі сплати податку за землю в розмірі 55,48 грн. за жовтень 2014 року при тому, що у жовтні 2014 року відповідач орендував приміщення площею 73 кв.м., проте у листопаді 2014 року площа орендованого приміщення складала всього 37.6 кв.м., але згідно рахунку №11-1888 від 07 листопада 2014 року сума витрат не змінилася та становила 55,48 грн.

Аналогічні розрахунки зроблені і стосовно відшкодування витрат за опалення.

Таким чином суд критично оцінює надані суду докази, зокрема, рахунки на оплату та розрахунок боргу здійснений прокурором та другим позивачем з даного питання.

Що стосується вимог прокурора про розірвання договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 01 жовтня 2007 року за №572/7 укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області та приватним підприємством Телерадіокомпанія Так, то судом враховано наступне:

В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 10 Закону України Про оренду державного та комунального майна (в редакції станом на момент укладання договору оренди), встановлено, що істотними умовами договору оренди, зокрема, є орендна плата з урахуванням її індексації, відповідальність сторін тощо.

За згодою сторін у договорі оренди можуть бути передбачені й інші умови.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна, який є спеціальним законом з питань регулювання відносин оренди державного та комунального майна, встановлено, що договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Частиною 3 ст. 291 ГК України встановлено, що договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст. 188 Господарського кодексу України.

Статтею 188 Господарського кодексу України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

В пункті 5 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 21 листопада 2011 року, № 01-06/1624/2011 Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права зазначено, що рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року N 15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що положення частини другої статті 124 Конституції України стосовно поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Отже, недотримання позивачем вимог частини другої статті 188 ГК України щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про розірвання договору в разі виникнення такої необхідності не позбавляє позивача права звернутися за захистом порушеного права шляхом вчинення прямого позову до відповідача про розірвання договору (див. постанову Верховного Суду України від 17 червня 2008 року N 8/32пд).

Відповідну правову позицію викладено також в інформаційних листах Вищого господарського суду України Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року від 13 серпня 2008 року N 01-8/482 та Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права (за матеріалами справ, розглянутих Верховним Судом України) від 15 січня 2010 року N 01-08/12 і в постанові Вищого господарського суду України від 29 березня 2011 року N 22/110).

Матеріалами справи підтверджується, що всупереч вимогам договору оренди, відповідач не сплачував орендну плату у встановленому договором розмірі та у визначені договором строки, внаслідок чого відповідач, станом на момент звернення прокурора до суду, має борг в розмірі 5 931 грн. 02 коп. (без ПДВ) по орендним платежам за період з 20 грудня 2014 року по травень 2015 року.

Таким чином, істотне порушення орендарем умов договору оренди державного майна, як систематичне, несвоєчасне та не в повному обсязі внесення орендної плати, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання вказаного договору оренди в судовому порядку.

Оскільки матеріалами справи підтверджується істотне порушення відповідачем своїх зобовязань у звязку з несплатою орендної плати, суд дійшов висновку, що вимоги прокурора про розірвання договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 01 жовтня 2007 року за №572/7 укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області та приватним підприємством Телерадіокомпанія Так в судовому порядку є правомірними та обґрунтованими.

Пунктом 10.9 договору оренди від 01 жовтня 2007 року №572/7 передбачено, що у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу.

Відповідно до ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Таким чином, відповідач зобовязаний повернути орендоване приміщення лише після набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваним прав.

Отже, з вимогою про зобовязання відповідача повернути другому позивачу орендоване нерухоме майно площею 37,6 кв.м. прокурор звернувся до суду передчасно, оскільки на даний час право другого позивача не порушено і на момент прийняття судом рішення про розірвання договору оренди договір оренди фактично ще не розірвано.

За таких обставин, позов в цій частині задоволенню не підлягає. При цьому судом враховано відповідні правові висновки, що викладені в постанові Вищого господарського суду України від 12 лютого 2013 року зі справи №18/5026/643/2012.

Стосовно доводів відповідача що викладені у відзиві на позов слід зазначити наступне:

Як вже вказувалося вище, правові наслідки порушення зобовязання наведені в ст. 611 ЦК України.

Відповідальність за порушення грошового зобовязання передбачено ст. 625 ЦК України, якою, зокрема, встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а згідно ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання.

Договір оренди є чинним, орендні правовідносини після прийняття місцевим господарським судом рішення зі справи № 925/2222/14 між сторонами тривають і досі, а тому зобовязання, що виникли з даного правочину є обовязкові для всіх їх учасників.

Проте, відповідач безпідставно ухилявся від сплати чергових платежів, тобто порушував умови чинного договору.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Оскільки відповідно до підпункту 11 ст. 5 Закону України Про судовий збір органи прокуратури звільняються від сплати судового збору, то згідно ч. 3 ст. 49 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (ч. 3 ст. Закону України Про судовий збір).

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір підлягає сплаті у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 мінімальних заробітних плат (підпункт 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір), за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати (підпункт 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір).

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір).

Станом на 01 січня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1 218 грн. 00 коп.

Згідно п. 4.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України Про судовий збір, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

Оскільки в задоволенні позовних вимог в частині зобовязання відповідача повернути земельну ділянку відмовлено, то з урахуванням рекомендацій викладених у вищевказаній постанові Пленуму ВГСУ та пропорційності задоволених вимог з другого позивача підлягає стягненню в доход Державного бюджету України 2 285 грн. 51 коп. судового збору, з відповідача 1 370 грн. 11 коп.

При цьому слід зазначити, що вартість орендованого приміщення, яке прокурор просив суд повернути другому позивачу складає 85 728 грн. 00 коп. (а.с. 25).

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства Телерадіокомпанія Так, вул. О.Дашковича, 39, оф. 211, м. Черкаси, ідентифікаційний код 30599179 на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, бул. Шевченка, 205, м. Черкаси, ідентифікаційний код 21368158 2 965 грн. 51 коп. боргу по орендній платі, 310 грн. 20 коп. пені та 296 грн. 55 коп. штрафу.

3. Стягнути з приватного підприємства Телерадіокомпанія Так, вул. О.Дашковича, 39, оф. 211, м. Черкаси, ідентифікаційний код 30599179 на користь Головного управління статистики у Черкаській області, вул. О.Дашковича, 39, м. Черкаси, ідентифікаційний код 02357999 4 036 грн. 16 коп. боргу по орендній платі.

4. Розірвати договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 01 жовтня 2007 року за №572/7 укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області та приватним підприємством Телерадіокомпанія Так.

5. В решті вимог в позові відмовити.

6. Стягнути з приватного підприємства Телерадіокомпанія Так, вул. О.Дашковича, 39, оф. 211, м. Черкаси, ідентифікаційний код 30599179 - 1 370 грн. 11 коп. судового збору в доход Державного бюджету України через державну податкову інспекцію у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси) для зарахування на реєстраційний рахунок №3002, отримувач УДКСУ у м. Черкасах Черкаської області, код 38031150, банк ГУДКСУ у Черкаській області, МФО 854018, код бюджетної класифікації 22030001 за розгляд справи в господарському суді Черкаської області.

7. Стягнути з Головного управління статистики у Черкаській області, вул. О.Дашковича, 39, м. Черкаси, ідентифікаційний код 02357999 - 2 285 грн. 51 коп. судового збору в доход Державного бюджету України через державну податкову інспекцію у м. Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси) для зарахування на реєстраційний рахунок №3002, отримувач УДКСУ у м. Черкасах Черкаської області, код 38031150, банк ГУДКСУ у Черкаській області, МФО 854018, код бюджетної класифікації 22030001 за розгляд справи в господарському суді Черкаської області.

Видати відповідні накази після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 14 серпня 2015 року.

Суддя А.В.Васянович