донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

11.08.2015 р. справа №908/418/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий: Дучал Н.М.

Судді: Склярук О.І., Ушенко Л.В.

При секретарі Капустіній О.Б.

За участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача ОСОБА_1, фізична особа-підприємець

Розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь Донецької області
на рішення господарського судуЗапорізької області
від31.03.2015 року (підписане 02.04.2015 р.)
у справі№908/418/15-г (суддя Сушко Л.М.)
за позовомПублічного акціонерного товариства ОСОБА_2 ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК», м. Дніпропетровськ
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь Донецької області
простягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК», м. Дніпропетровськ, звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Маріуполь Донецької області про стягнення заборгованості за Договором №б/н від 02.03.2011 р. в розмірі 57 565,19 грн. (35934,69 грн. - заборгованість за кредитом, 12545,20 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 6477,31 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 2607,99 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом).

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на Заяву ФОП ОСОБА_1 про відкриття поточного рахунку, якою останній приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», ОСОБА_3, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом складають Договір банківського обслуговування №б/н від 02.03.2011р., встановлення відповідачу кредитного ліміту, порушення відповідачем зобовязань за договором стосовно повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та винагороди, право позивача на нарахування пені.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 31.03.2015 р. у справі №908/418/15-г позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банку «ПРИВАТБАНК», м. Дніпропетровськ до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Маріуполь Донецької області про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Маріуполь Донецької області на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПРИВАТБАНК» м. Дніпропетровськ заборгованість за кредитом - 35 934 грн. 69 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 12 545 грн. 20 коп.; пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань - 6 477 грн. 31 коп.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 2 607 грн. 99 коп., судовий збір - 1 827 грн. 00 коп.

Рішення суду мотивоване обґрунтованістю заявлених позовних вимог, доведеністю факту невиконання відповідачем прийнятих на себе зобовязань.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м. Маріуполь Донецької області, не погоджуючись з рішенням господарського суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 31.03.2015 р. по справі №908/418/15-г в частині стягнення з відповідача, ФОП ОСОБА_1, на користь позивача, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», пені за несвоєчасне виконання забов'язань за кредитним договором в сумі 6477,31 грн. та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ФОП ОСОБА_1 в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання зобовязань у розмірі 6477,31 грн. відмовити.

Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним. Наполягає на належному виконанні ним до травня 2014 р. умов кредитного договору, що не заперечується позивачем; початку в березні 2014 р. на території міста Маріуполь, де відповідач постійно проживав та здійснював підприємницьку діяльність, фактичних військових дій (антитерористичної операції); звернення 12.03.2015 р. до позивача з вимогою про розірвання цього договору у звязку з істотною зміною обставин та незадоволення ОСОБА_3 вказаної вимоги; направлення зустрічного позову на електронну адресу господарського суду Запорізької області, неповідомлення відповідача про розгляд справи. Також, апелянт наголошує на невиконанні ОСОБА_3 положень ст. 2 Закону України від 02.09.2014р. № 1669-УІІ «Про тимчасові заходи на період проведення АТО», розяснень Національного банку України щодо заборони нарахування штрафних санкцій у період проведення АТО, викладених у листі НБУ від 05.11.2014 р. за № 18-112/64483, якими встановлено заборону нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами на період проведення АТО.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 15.05.15 р. апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 09.06.15 р. Розгляд справи відкладався.

Позивач, Публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК», проти апеляційних вимог заперечив з підстав, викладених ним у відзиві від 30.06.2015 р. на апеляційну скаргу (вх. №0248/618/15 від 30.06.15 р.), послався на відсутність у ОСОБА_3 законних підстав для припинення нарахування пені, оскільки станом на день розгляду справи відсутній діючий нормативно правовий акт, який би офіційно визначив територію проведення АТО. Просить відхилити апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1, а рішення господарського суду Запорізької області від 31.03.15 по справі №908/418/15-г залишити без змін.

В судовому засіданні 11.08.2015 р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги. Просив скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 31.03.2015р. по справі №908/418/15-г в частині стягнення з відповідача, ФОП ОСОБА_1, на користь позивача, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», пені за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором в сумі 6477,31 грн. та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ФОП ОСОБА_1 в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання зобовязань у розмірі 6477,31 грн. відмовити.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не скористався правом участі представника в судовому засіданні апеляційної інстанції, що призначене на 11.08.2015 р., у відповідності до ст. 98 Господарського процесуального кодексу України про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Ухвалою суду про відкладення сторони не зобовязувалися забезпечити явку повноважних представників в судове засідання, тому згідно зі ст. 75, 99 ГПК України, скаргу розглянуто за наявними матеріалами, які є достатніми для розгляду апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішень місцевого господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 ч. 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.ст. 42,, 43 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши в судовому засіданні пояснення відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено наступне.

02.03.2011 р. ФОП ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із Заявою про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитку печатки, оформленою на бланку типової форми ПАТ КБ «Приватбанк», якою просив відкрити поточний рахунок та картковий рахунок в національній валюті.

В Заяві зазначено, що у разі відсутності або недостатності коштів на рахунку клієнта (у разі перевищення суми платежу над залишком власних коштів) банк може встановити клієнту на рахунку кредитний ліміт. ОСОБА_3 за наявності вільних грошових ресурсів здійснює обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, про розмір якого банк повідомляє клієнту на свій розсуд або в письмовій формі або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентуються Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом з даною анкетою (заявою) складають Договір банківського обслуговування.

Згідно з розділом 1 Умов та Правил надання банківських послуг, банк, Публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 банк "ПРИВАТБАНК", що діє на підставі Ліцензії Національного банку України № 22 від 29.07.2009 р., керуючись законодавством України, публічно пропонує широкому та необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила надання банківських послуг. Документи, розміщені на сайті банку це публічна оферта, що містить умови та правила надання послуг банком, до якої приєднується клієнт, підписуючи заяву у відділенні банку.

Підписавши дану Заяву, ФОП ОСОБА_1 зазначено про погодження з Умовами та правилами надання банківських послуг, в т.ч. з Умовами та правилами обслуговування за розрахунковими картками (що розміщені на сайті банку http://privatbank.ua, http://client-banc.privatbank.ua), Тарифами банку, які разом з цією заявою, карткою зі зразками підписів та відбитку печатки складають Договір банківського обслуговування. Цим підписом ФОП ОСОБА_1 приєднався та зобовязався виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, ОСОБА_4 Договорі банківського обслуговування в цілому. Відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження з питань банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку (http://privatbank.ua, http://client-banc.privatbank.ua, або інший інтернет/sms-ресурс, вказаний банком).

Заяву підписано сторонами та зазначено, що датою відкриття рахунку та прийняття зразків підписів є 02.03.2011р.

Відповідно до п. 3.2.1.1.16 Умов - при укладенні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до цих Умов (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/ інтернет клієнт - банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь якій іншій формі), ОСОБА_2 і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно - цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований ОСОБА_3 через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом «першої» підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладення договорів у письмовій формі.

Згідно з п. п. 3.2.1.1.1., 3.2.1.1.6. Умов - кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту (далі- ліміт). Про розмір ОСОБА_5 повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного звязку ОСОБА_3 та Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт-банк, смс-повідомлення або інші). ОСОБА_3 здійснює обслуговування ОСОБА_5 Клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку Клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ОСОБА_5, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо. ОСОБА_5 може бути змінений ОСОБА_3 в односторонньому порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами ОСОБА_3.

Пунктом 3.2.1.1.8. Умов передбачено, що проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту здійснюється ОСОБА_3 протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до «Умов та правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів та відбитку печатки» тощо). При порушенні Клієнтом будь-якого із зобовязань, передбачених Умовами, ОСОБА_3 на свій розсуд має право змінити умови кредитування, встановивши інший термін повернення кредиту. При належному виконанні Клієнтом зобовязань, передбачених Умовами, за відсутності заперечень за місяць до закінчення терміну обслуговування ОСОБА_5, проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування ОСОБА_5 може бути продовжено ОСОБА_3 на той самий строк.

Періодом безперервного користування кредитом, відповідно до п. 3.2.1.1.11., є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Період безперервного користування «кредитним лімітом на поточному рахунку» - не більш ніж 35 днів.

При настанні будь-якої з подій, вказаних в п. 3.2.1.2.3.4. Умов, в т.ч. порушення Клієнтом будь-якого із зобовязань, передбаченого цим розділом "Умов", тощо, банк на свій розсуд має право змінити умови кредитування вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобовязань за кредитом в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому, згідно зі ст. 212, 611, 651 ЦК України, за зобовязаннями, строки виконання яких не настали, терміни вважаються такими, що настали в дату, вказану у повідомленні. У цю дату Клієнт зобовязується повернути ОСОБА_3 суму кредиту в повному обсязі, відсотки за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобовязання.

Порядок розрахунків встановлений в п. 3.2.1.4. Умов.

Згідно з п. 3.2.1.4.1. Умов за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця, розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою у розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п. 3.2.1.4.1.1. Умов).

У випадку необнуління дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, Клієнт сплачує ОСОБА_3 за користування кредитом відсотки в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулюванню. У разі непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта по погашенню заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань Клієнт сплачує ОСОБА_3 відсотки за користування кредитом в розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості(п.п. 3.2.1.4.1.2., 3.2.1.4.1.3. Умов).

Розрахунок відсотків за користування кредитом здійснюється щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту, на суму залишку заборгованості по кредиту. День повернення кредиту до часового інтервалу нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати (п.3.2.1.4.9 Умов).

Пунктом 3.2.1.4.4. Умов встановлено обов'язок Клієнта сплачувати ОСОБА_3 винагороду за використання ОСОБА_5 відповідно до п.п.3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, яке існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг.

Зобовязання, при реалізації ОСОБА_3 права на стягнення неустойки, виконуються в наступній послідовності: кошти, отримані від клієнта, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків банку згідно п.п. 3.2.1.2.2.16, 3.2.1.2.3.15., далі для погашення неустойки згідно розділу 5 даного розділу «Умов та правил надання банківських послуг», далі простроченої винагороди, далі винагороди, далі - прострочених відсотків, далі відсотків, далі простроченого кредиту, далі кредиту. При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими (п.3.2.1.4.10 Умов).

Пунктом 3.2.1.1.3 Умов встановлено, що кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта по поверненню кредиту, сплати процентів та винагороди.

Відповідно до п. 3.2.1.2.2. Умов клієнт зобовязався: використовувати кредит на цілі, зазначені у п.3.2.1.1.1 цього розділу «Умов та правил надання банківських послуг» (п. 3.2.1.2.2.1.); сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом згідно з п.п. 3.2.1.4.1., 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3. (п. 3.2.1.2.2.2.); здійснювати погашення кредиту, отриманого в межах встановленого ОСОБА_5, не пізніше терміну закінчення періоду безперервного користування кредитом, встановленого п. 3.2.1.1.11 (п. 3.2.1.2.2.3.); повернути кредит в строки, встановлені п.п.3.2.1.1.10, 3.2.1.2.3.4., 3.2.1.2.2.17 (п.3.2.1.2.2.5), сплатити ОСОБА_3 винагороду відповідно до п.3.2.1.4.4., 3.2.1.4.5., 3.2.1.4.6., 3.2.1.4.11 (п.3.2.1.2.2.7), тощо.

При порушенні Клієнтом будь-якого із зобовязань зі сплати процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.1.2.2.2., 3.2.1.4.1., 3.2.1.4.2., 3.2.1.4.3., термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.1.8., 3.2.1.2.2.3., 3.2.1.2.3.4., винагороди, передбаченої п.п. 3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4., 3.2.1.4.5., 3.2.1.4.6 Клієнт сплачує ОСОБА_3 за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (в % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.3.2.1.5.1.).

Згідно з п.3.2.1.5.4. нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачених п.3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3., здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно бути виконано клієнтом.

Матеріали справи свідчать про виконання банком прийнятих на себе зобов'язань за Договором банківського обслуговування щодо встановлення кредитного ліміту в розмірі з 02.03.2011р. 24 000,00 грн., з 23.03.2011р. 23 400,00 грн., з 25.05.2011р. 30 000,00грн., з 04.02.2013р. 37 500,00 грн., з 24.12.2013р. 39 500,00 грн., з 01.03.2014 р. 39 500, 00 грн., з 02.03.2014р. 35040,27 грн.

Факт кредитування рахунку на підставі Договору від 02.03.2011р. та обліковування кредитної заборгованості на рахунку прострочених сум підтверджується банківськими виписками по рахунках відповідача та не спростовано відповідачем.

Відповідачем не надано доказів на спростування факту неналежності виконання ним прийнятих на себе зобовязань за Договором в частині повного та своєчасного погашення кредитної заборгованості, сплати процентів за користування кредитом та комісії.

Претензією вих.№10221MR14S053 від 24.09.2014р. ОСОБА_3 повідомлено ФОП ОСОБА_1 про наявність станом на 24.09.2014р. простроченої заборгованості, що складається з: простроченої заборгованості за кредитом 35 934.69грн., простроченої заборгованості за відсотками 8632,31грн., заборгованості з комісії за користування кредитом 1 637,76 грн., з пені 4 020,96 грн., всього заборгованість становить 50 225, 72 грн. Посилаючись на умови договору, ст. 526 Цивільного кодексу України, ОСОБА_5 вимагав негайного погашення простроченої заборгованості в повному обсязі.

Вимогу залишено відповідачем без задоволення, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги виходячи з наступного.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 610, 629 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Якщо відповідно до договору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом ( ст.1069 ЦК України).

За своєю правовою природою договір банківського обслуговування від 02.03.2011р. в частині встановлення та обслуговування кредитного ліміту, є кредитним договором, згідно якому, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт наявності заборгованості відповідача станом на 03.12.2014р. в сумі 35 934,69 грн. за кредитом, 12545,20 грн. по процентах за користування кредитом, 2607,29грн. за комісією (винагородою), підтверджується матеріалами справи та не спростований відповідачем.

Отже, вірним є висновок місцевого господарського суду про обґрунтованість вимог позивача та стягнення заборгованості в сумі 35 934,69 грн. за кредитом, 12545,20 грн. по процентах за користування кредитом, 2607,29грн. за комісією (винагородою).

Відповідно до ст.ст.610-611 Цивільного кодексу України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч. 1 ст.550 Цивільного кодексу України). Сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі (ч. 1 ст. 552 Цивільного кодексу України).

У звязку з неналежним виконанням ФОП ОСОБА_1 зобовязань з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, позивачем нарахована та вимагається до стягнення пеня в сумі 6477,31 грн. за період з 15.04.2015р. по 03.12.2014р.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про помилковість висновку суду першої інстанції про задоволення вимог позивача про стягнення пені з огляду на наступне.

Відповідно до ст.2 Закону України від 02.09.2014 р. № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції встановлено заборону нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території цих населених пунктів. ОСОБА_3 та інші фінансові установи зобов'язані скасувати зазначеним у статті 2 Закону особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

За приписами ст.1 наведеного Закону, періодом проведення антитерористичної операції визначено час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про введення в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 р. "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014р. № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Вказаним Законом, який є спеціальним, дія якого поширюється лише на визначене коло суб'єктів, визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Листом від 27.10.2014 р. №18-112/64138 Національний банк України нагадав всім банкам про необхідність суворого і безумовного дотримання вимог Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та повідомив, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у десятиденний строк з дня опублікування Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення (далі Перелік).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 р. затверджено Перелік населених пунктів, до якого включено м. Маріуполь Донецької області.

05.11.2014 р. Кабінетом Міністрів України прийнято нове розпорядження № 1079-р, яким зупинено дію розпорядження КМУ від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 р. у справі № 826/18327/14 за адміністративним позовом ТОВ «Тар Альянс» до Кабінету Міністрів України визнано нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014р. «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України» від 30.10.2014 р. № 1053-р».

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 254 КАС України, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України К/800/19383/15 від 28.07.2015р. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Проте, Указом Президента України від 14.04.2014 р. №405/2014 відповідно до ст. ст. 107, 112 Конституції України введено в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 р. "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

Відповідно до ст. ст. 10, 11 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" антитерористична операція проводиться лише за наявності реальної загрози життю і безпеці громадян, інтересам суспільства або держави у разі, якщо усунення цієї загрози іншими способами є неможливим. Рішення щодо проведення антитерористичної операції приймається залежно від ступеня суспільної небезпеки терористичного акту керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України за письмовим дозволом Голови Служби безпеки України або керівником координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України за письмовим дозволом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим з Головою Служби безпеки України. Про рішення щодо проведення антитерористичної операції негайно інформується Президент України.

Згідно з ч. ч. 1, 7 ст. 4 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" координацію діяльності суб'єктів, які залучаються до боротьби з тероризмом, здійснює Антитерористичний центр при Службі безпеки України.

Статтею 1 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" встановлено, що районом проведення антитерористичної операції є визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Відповідно до рішення РНБО України від 13.04.2014р., уведеного в дію Указом Президента України від 14.04.2014 р. № 405/2014, Антитерористичним центром при Службі Безпеки України, видано наказ від 07.10.2014 р. №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», згідно якого визначено районом проведення антитерористичної операції Донецьку та Луганську області з 07.04.2014 р.

Отже, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 07.04.2014 р. визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом.

Крім того, прийняття Кабінетом Міністрів України Розпорядження № 1079-р від 05.11.2014 р. не скасовує Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та не робить його недійсним.

Згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 10.02.2015 р. місцезнаходженням ОСОБА_1 є м. Маріуполь Донецької області.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який є діючим, на час проведення антитерористичної операції встановлено мораторій щодо нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року. Дію даного Закону в частині введення мораторію зупинено не було.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України. Закріплене в ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» право фізичної особи-підприємця не може бути ілюзорним та носити декларативний характер.

У розумінні положень ст. 58 Конституції України приписи ст. 2 означеного закону відносно заборони нарахування пені з 14 квітня 2014 року мають ретроспективну дію для розглядуваних правовідносин та не містять жодних вилучень щодо їх незастосування.

Отже, з урахуванням визначеної компетентним органом території проведення антитерористичної операції та терміну її проведення, норми даного закону щодо введення мораторію на нарахування пені підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Тому, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» до вимог про стягнення пені, нарахованої банком з 14.04.2014 р., підлягає застосуванню мораторій, отже вимоги позивача про стягнення пені в сумі 6 477,31 грн. не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість тверджень заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.01.2015 р. порушено провадження у справі №908/418/15-г; запропоновано відповідачу надати письмовий відзив на позовну заяву, з наданням доказів, що підтверджують обставини, викладені у відзиві; документи, що підтверджують заперечення проти позову (оригінали для огляду, копії у справу). За клопотаннями відповідача( його представника) розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвали господарського суду Запорізької області від 23.01.2015 р. про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи від 11.02.2015 р. та від 11.03.2015 р. були направлені за адресою місцезнаходження ФОП ОСОБА_1, вказаною у позовній заяві та зазначеною у Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Крім того, представник відповідача - адвокат ОСОБА_6 повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання 31.03.2015 р. телефонограмою від 27.03.2015 р.

Інформація про дату, час і місце судового засідання була розміщена на сторінці господарського суду Запорізької області (у розділі «Новини та події суду») офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/).

Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань, мав можливість представити всі необхідні докази та пояснення. Втім, відповідач не скористався, наданим йому ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, правом подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, давати письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу. У відповідача було достатньо часу для надання до справи доказів, які останній вважав необхідними.

Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи (ст. 22 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно приписів ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Право відповідача на звернення з зустрічним позовом врегульовано положеннями ст. 60 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої відповідач має право подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом до початку розгляду господарським судом справи по суті.

Відкладення розгляду справи для звернення відповідача з зустрічним позовом положеннями Господарського процесуального кодексу України не передбачено.

За результатами апеляційного провадження, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України є підставою для часткового скасування рішення господарського суду Запорізької області від 31.03.2015 р. (підписане 02.04.2015 р.) у справі №908/418/15-г стосовно задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення пені в сумі 6 477,31 грн., з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

В іншій частині рішення господарського суду Запорізької області від 31.03.2015 р. (підписане 02.04.2015 р.) у справі №908/418/15-г підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача, судові витрати за розгляд позовної заяви розподіляються між сторонами у відповідних частинах.

Результати апеляційного провадження у справі №908/418/15-г оголошені в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105, 116 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь Донецької області на рішення господарського суду Запорізької області від 31.03.2015 р. (підписане 02.04.2015 р.) у справі №908/418/15-г задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 31.03.2015 р. (підписане 02.04.2015 р.) у справі №908/418/15-г скасувати частково.

Відмовити Публічному акціонерному товариству ОСОБА_2 банку «ПРИВАТБАНК» у задоволенні позову до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Маріуполь Донецької області про стягнення пені в сумі 6 477,31 грн.

В іншій частині рішення господарського суду Запорізької області від 31.03.2015 р. (підписане 02.04.2015 р.) у справі №908/418/15-г залишити без змін.

Викласти резолютивну частину рішення господарського суду Запорізької області від 31.03.2015 р. у справі №908/418/15-г в наступній редакції:

«Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банку «ПРИВАТБАНК» м. Дніпропетровськ до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь Донецької області про стягнення заборгованості за Договором №б/н від 02.03.2011 р. в розмірі 57 565,19 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь Донецької області на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПРИВАТБАНК», м. Дніпропетровськ заборгованість за Договором №б/н від 02.03.2011 р. в сумі 35 934,69 грн. за кредитом, в сумі 12 545,20 грн. по процентах за користування кредитом, в сумі 2 607,99 грн. по комісії за користування кредитом, витрати по сплаті судового збору в сумі 1 621,46 грн.

В задоволенні вимог Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банку «ПРИВАТБАНК», м. Дніпропетровськ до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Маріуполь Донецької області про стягнення пені в сумі 6 477,31 грн. відмовити».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банку «ПРИВАТБАНК», м. Дніпропетровськ на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь Донецької області 913,50 грн. витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.М.Дучал

Судді: О.І. Склярук

ОСОБА_7

Надруковано 5 екз.:

1-позивачу,

1-відповідачу,

1-у справу,

1-ДАГС,

1-ГСЗО