ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2015 р. Справа № 922/2253/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Пуль О.А.,

при секретарі Катренко І.С.,

за участю представників:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" (вх.№3277 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 14.05.2015р. у справі № 922/2253/15,

за позовом Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна", м. Київ,

до Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія", м. Харків,

про стягнення коштів у розмірі 11299,00 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 14.05.2015р. у справі №922/2253/15 (суддя Аюпова Р.М.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 63, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 48-А, розрахунковий рахунок 265042184 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805, ) 11299,00 грн. матеріальних збитків та 1827,00 грн. судового збору.

Місцевий господарський суд, посилаючись на факт страхування цивільно-правової відповідальності Перепилиці Р.В. на момент вчинення ДТП у Публічному акціонерному товаристві "Харківська муніципальна страхова компанія", що підтверджується полісом № АС/0061152, а також положення Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 20, 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 Цивільного кодексу України, дійшов висновку, що матеріальний збиток, завданий пошкодженням транспортного засобу страхувальника "Renault Сандеро". ДНЗ АХ8664ЕВ, який встановлений на підставі звіту №215/2013 від 12.12.2013р., ремонтної калькуляції та рахунку №С5008485, підлягає стягненню з відповідача в розмірі 11299,00 грн.

При цьому, на думку суду, сума страхового відшкодування у розмірі 3390,07 грн., яка увійшла в розмір шкоди, що підлягає виплаті постраждалій Єні О.А., та яку було утримано позивачем в рахунок несплаченої частини страхового платежу згідно умов договору страхування, підлягає компенсації страховиком особи, відповідальність якої застрахована, у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство "Харківська муніципальна страхова компанія" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, просить рішення господарського суду Харківської області від 14.05.2015р. у справі №922/2253/15 скасувати та винести нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ "СК "Універсальна" до ПАТ "ХМСК" в сумі 3740,07 грн. відмовити.

Апелянт зазначає, що місцевим господарським судом в порушення ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", згідно яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток, безпідставно стягнуто з відповідача 3390,07 грн.

На думку апелянта, сума заявленого матеріального збитку в розмірі 3390,07 грн. не може вважатися фактичними витратами або сумою виплаченого страхового відшкодування, оскільки позивачем в односторонньому порядку відбулося зменшення розміру страхової виплати на вказану суму, право на яке не передбачено умовами укладеного договору страхування.

Крім того, відповідач зазначає, що, виходячи з вимог статті 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вимоги позивача щодо стягнення вартості висновку фахівця товарознавця в сумі 350,00 грн. також не підлягають задоволенню.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 11.06.2015р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" прийнято до провадження, справу призначено до розгляду.

Розпорядженням секретаря другої судової палати Харківського апеляційного господарського суду від 14.07.2015р. у зв'язку з відпусткою судді Бородіної Л.І. для розгляду справи №922/2253/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Пуль О.А.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 14.07.215р. відкладено розгляд апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції - без змін (вх.№ 11346 від 30.07.2015).

Зокрема, позивач зазначає, що відповідно до платіжного доручення від 15.01.2014р. № 49957 на суму 7908,93 грн. та довідки по страховій справі №21575/1 про утриманий страховий платіж у сумі 3390,07 грн. фактичні затрати ПАТ "СК "Універсальна" складають 11299,00 грн.

Також, Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Універсальна" подано копію договору добровільного страхування наземного транспортного транспорту від 30.08.2013р. № 3014/227/004117 та копію заяви Єни О.А. на добровільне страхування наземного транспорту від 30.08.2013р. (вх.№ 11347 від 30.07.2015р.).

Публічним акціонерним товариством "Харківська муніципальна страхова компанія" подано додаткові пояснення у справі (вх.№ 11470 від 03.08.2015р.).

Розпорядженням виконуючого обов'язки голови Харківського апеляційного господарського суду від 04.08.2015р. у зв'язку з відпусткою судді Гетьмана Р.А. для розгляду справи №922/2253/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Пуль О.А.

В судове засідання представники сторін не з'явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, про що свідчать повідомленні про вручення поштових відправлень за вих.№ 017588/1, 017588/2, які містяться в матеріалах справи, проте не скористалися правом на участь у судовому засіданні.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

15.11.2013р. о 08:15 год. в м. Харкові по вул. Ак. Вернадського на перехресті Червоношкільна набережна, трапилась ДТП за участю транспортного засобу "ВАЗ 21074", ДНЗ АХ4270ВС, під керуванням Перепелиці Руслана Володимировича та транспортного засобу "Renault Сандеро" ДНЗ АХ8664ЕВ, що належить Єна Оксані Анатоліївні, під керуванням Єна Едуарда Олександровича.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.12.2013р. у справі № 646/11167/13-п Перепелицю Р.В. визнано винним у вчинені вказаного ДТП.

Судовим рішенням встановлено, що причиною ДТП стало те, що Перепелиця Р.В., керуючи автомобілем "ВАЗ 21074", ДНЗ АХ 4270ВС, та рухаючись по вул. Ак Вернадського на перехресті Червоношкільної набережної в м. Харкові, не вірно не обрав безпечну дистанцію, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Renault Сандеро" ДНЗ АХ8664ЕВ, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

В результаті вказаної ДТП було пошкоджено застрахований у Публічному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Універсальна" на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №3014/227/004117 від 30.082013р., автомобіль марки "Renault Сандеро" ДНЗ АХ8664ЕВ, який належить Єна О.А. (страхувальник) на праві приватної власності.

18.11.2013 року страхувальник звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку.

Вартість матеріальної шкоди завданої пошкодженням "Renault Сандеро" ДНЗ АХ8664ЕВ визначено на підставі звіту № 215/2013 від 12.12.2013р., ремонтної калькуляції та рахунку № С5008485.

Враховуючи викладене, та зважаючи на зібрані документи, Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Універсальна" було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком, та виплати власнику "Renault Сандеро" ДНЗ АХ8664ЕВ, на підставі страхового акту №21575/к/п, розрахунку страхового відшкодування до нього, аварійного сертифікату страхового відшкодування у розмірі 7908,93 грн.

Платіжними дорученнями №49957 від 15.01.2014р. сума страхового відшкодування було перераховано на рахунок ТОВ "Атлант-М ЮГ" із призначенням платежу: страхове відшкодування на ремонт "Renault Сандеро" ДНЗ АХ8664ЕВ, страхувальник Єна О.А., на підставі страхового акту №21575/к/п.

Згідно довідки по страховій справі № 21575/1 при виплаті страхового відшкодування страхувальнику Єна О.А. належної йому суми відшкодування (11299,00 грн.), було утримано/зараховано 3390,07 грн. в рахунок несплаченої частини страхового платежу, згідно умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 3014/227/004117 від 30.08.2013р.

Заявою від 17.04.2014р. ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" звернулося до ПАТ "Харківська муніципальна страхова компанія" з вимогою про оплату відшкодованого матеріального збитку в розмірі 11299,00 грн. (а.с. 46).

Відмова в задоволенні вказаних вимог ПАТ "Харківська муніципальна страхова компанія" в добровільному порядку стало підставою для звернення ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" з позовом до суду.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування", ст. 354 Господарського кодексу України та ст. 979 Цивільного кодексу України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим випадком за умовами ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За змістом положень ч. 1 ст. 355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Системний аналіз положень цього Закону дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов'язкового страхування страховик приймає на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди.

Згідно страхового полісу № АС/0055335, діючого станом на 15.11.2013р., цивільна відповідальність водія автомобіля ВАЗ 21074, державний номер АХ4270ВС, була застрахована в ПАТ "Харківська муніципальна страхова компанія".

Наявність вини Перепелиці Руслана Володимировича, який керував автомобілем ВАЗ 21074, д.н. АХ 4270 ВС, в момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди, встановлено постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.12.2013р. у справі №646/11167/13-п (а.с. 23).

Згідно з ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України та ст. 228 Господарського кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Тобто, у зазначених правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдані збитки, може бути як безпосередній заподіювач шкоди, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Саме наведеними нормами матеріального права регулюються правовідносини між сторонами у справі, яка розглядається: позивач - Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна", виплативши згідно платіжного доручення №49957 від 15.01.2014р. страхове відшкодування потерпілому - Єні Оксані Анатоліївні за договором добровільного страхування наземного транспорту від 30.08.2013р. №3014/227/004117, у сумі 7908,93грн., отримала від останнього право вимоги до Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія", яке застрахувало відповідальність Перепелиці Руслана Володимировича, винного у заподіянні шкоди.

Таким чином, Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" реалізувало своє право кредитора шляхом пред'явлення вимоги до Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія", оскільки за договором страхування відповідальності останнє надало згоду на прийняття обов'язку сторони боржника у деліктному зобов'язанні, якщо воно виникне.

Згідно з ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала в зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Абзацом 2 ч. 1 ст. 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Розмір матеріального збитку, завданого власникові Renault Sanderо, державний номер АХ 8664 ЕВ, в результаті його пошкодження, за умовами ремонту на ТОВ "Атлант-М", який складає 10949,00 грн., підтверджено звітом дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 12.12.2013р. № 215/2013 та ремонтною калькуляцією № 215/2013 від 12.12.2013р., рахунком ТОВ "Атлан-М ЮГ" від 10.01.2014р. № С5008485 (а.с. 25-27, 35,36, 43).

Відповідно до страхового акту від 21.12.2013р. № 21575/к/п ПАТ "СК "Універсальна" страхове відшкодування визначено в розмірі 11299,00 грн., що складається з вартості ремонту з урахуванням зносу в розмірі 10949,00 грн. та додаткових витрат страхувальника в розмірі 350,00 грн. (а.с. 41).

При цьому, як зазначено вище, несплата страхувальником частини страхового платежу в розмірі 3390,07 грн., стало підставою для утримання ПАТ "СК "Універсальна" з суми страхового відшкодування несплачений страховий платіж, у зв'язку з чим платіжним дорученням від 15.01.2014р. № 49957 фактично сплачено страхувальнику 7908,93 грн.

Враховуючи приписи ст. 993 Цивільного кодексу України колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для стягнення з Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" на користь позивача фактично сплачену суму страхового відшкодування в розмірі 7558,93 грн., у зв'язку з чим оскаржуване рішення в цій частині є законним та обґрунтованим.

При цьому, страхове відшкодування, сплачене на підставі платіжного доручення від 15.01.2014р. № 49957, включало в себе 350,00 грн. вартості висновку спеціаліста-автотоварознавця (а.с. 41).

Щодо правомірності стягнення з відповідача 350,00 грн. витрат за проведення експертизи фахівцем товарознавцем, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначено вище, правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Пунктом 34.3 статті 34 Закону встановлено, що якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Як вбачається з матеріалів справи, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідачу було надіслано 17.04.2014р., тобто після складення висновку спеціаліста-автотоварознавця 12.12.2013р., без запрошення представника ПАТ "Харківська муніципальна страхова компанія" для огляду пошкодженого транспортного засобу.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Оскільки висновок спеціаліста-автотоварознавця від 12.12.2013р. складено без дотримання вимог ч. 34.2 ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а також враховуючи, що витрати на проведення експертизи не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на визначення розміру збитків, позивачем безпідставно включено до позовних вимог суму в розмірі 350,00 грн., у зв'язку з чим рішення місцевого господарського суду в цій частині підлягаю скасуванню.

Щодо стягнення з відповідача 3390,07 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до п. 10.16 договору добровільного страхування наземного транспорту від 30.08.2013р. № 3014/227/004117, укладеного між ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" та фізичною особою Єна Оксаною Анатолівною, якщо страховик не сплатив черговий страховий платіж відповідно до строків, визначених в п. 1.6 договору і договір припинив дію відповідно до п. 4.2 договору, то страховик не звільняється від обов'язку виплачувати страхове відшкодування по випадках, які настали до припинення дії договору, але страхове відшкодування по таких випадках виплачується пропорційно відношенню сплаченої частини страхового платежу до загального страхового платежу, зазначеного в п. 1.5 договору.

Відповідно до довідки по страховій справі № 21575/1 по страховому випадку за договором добровільного страхування наземного транспорту №3014/227/004117 від 30.08.2013р. при виплаті страхового відшкодування страхувальнику Єні О.А. належної йому суми відшкодування (11299,00 грн.) було утримано/зараховано 3390,07 грн. в рахунок несплаченої частини страхового платежу, згідно заяви страхувальника та умов договору (а.с. 42).

Враховуючи положення ст. 993 Цивільного кодексу України, відповідно до яких право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, переходить до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, а також відсутність підстав, передбачених договором добровільного страхування наземного транспорту від 30.08.2013р. №3014/227/004117 для зменшення суми страхового відшкодування, посилання апеляційна на можливість зарахування 3390,07 грн. в рахунок несплаченої частини страхового платежу при виплаті належної суми відшкодування та наявності підстав для стягнення вказаної суми з відповідача, є необґрунтованими.

Крім того, відповідно до ст.ст. 601, 602 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Згідно з ч.ч. 3,4 статті 203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. Господарське зобов'язання може бути припинено зарахуванням страхового зобов'язання, якщо інше не випливає з закону або змісту основного чи страхового зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутня заява страховика (позивача) чи страхувальника про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 3390,07грн., а також докази її направлення іншій стороні за договором страхування.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено факт зарахування зустрічних однорідних вимог у відповідності до ч. 2 ст. 601 Цивільного кодексу України, а також понесення у зв'язку з цим фактичних затрат на суму 3390,07грн., які б мають бути компенсовані Публічним акціонерним товариством "Харківська муніципальна страхова компанія".

Таким чином, враховуючи суму фактичних витрат позивача, які підтверджуються платіжним доручення від 15.01.2014р. № 49957, місцевим господарським судом неправомірно, в порушення положень статті 993 Цивільного кодексу України, стягнуто з відповідача 3390,07грн., у зв'язку з чим оскаржуване рішення в цій частині підлягає скасуванню.

За наведених підстав, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що господарський суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосував норми матеріального права, необґрунтовано та безпідставно задовольнив позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" на суму 3740,07 грн., у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" підлягає задоволенню, рішення господарського суду Харківської області від 14.05.2015р. у справі № 922/2253/15 - частковому скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 2 ч.1 ст. 103, ст.ст. 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 14.05.2015р. у справі №922/2253/15 частково скасувати.

Викласти абз. 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

"Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 63, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 48-А, розрахунковий рахунок 265042184 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805, ) 7558,93 грн. матеріальних збитків та 1222,26 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову".

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 48-А, розрахунковий рахунок 265042184 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 63, ) 913,50 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідні судові накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 10.08.2015р.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя О.А. Пуль