РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2015№910/13012/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., при секретарі судового засідання Грабовській А.С.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/13012/15

за позовом Societa Italiana Degli Autori Ed Editori (SIAE), м. Рим, Італія, та Broadcast Music Ink. (BMI), м. Нью Йорк, штат Нью Йорк, Сполучені Штати Америки,

організація, яка звертається за захистом порушених прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав - державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав», м. Київ,

до приватного акціонерного товариства «Телеканал «Інтер», м. Київ,

про стягнення 66 990 грн.,

за участю представників:

позивачів - Матросова Д.Г. (довіреність від 05.02.2015 №б/н);

відповідача - Трикоз О.М. (довіреність від 09.09.2014 №09).

Державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (далі - Організація; Агентство) звернулася до господарського суду міста Києва в інтересах Societa Italiana Degli Autori Ed Editori (SIAE) та Broadcast Music Ink. (BMI) з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства «Телеканал «Інтер» (далі -Телеканал): 66 990 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав і 6 699 грн. штрафу в дохід державного бюджету України за порушення майнових авторських прав.

Позов мотивовано тим, що:

- 11.10.2014 з 20 год. 41 хв. до 22 год. 34 хв. відповідачем в ефірі належного йому телеканалу «Інтер» здійснено бездоговірне (без надання відповідного дозволу) публічне сповіщення музичних творів з текстом, майнові авторські права на які належать Societa Italiana Degli Autori Ed Editori (SIAE) та Broadcast Music Ink. (Бродкаст М'юзік Інк.), зокрема: «Et si tu n'existais pas» (виконавець: Joe Dassin; автори музики: Cutugno Salvatore, Losito Pasquale; автор тексту: Pallavicini Vito; іноземна організація колективного управління: Societa Italiana Degli Autori Ed Editori (SIAE); «I Will Always Love You» (виконавець: Злата Огневич; автор музики та тексту: Parton Dolly; музичне видавництво: Velvet Apple Music; іноземна організація колективного управління: Broadcast Music Ink. (BMI));

- факт публічного сповіщення Телеканалом вказаних музичних творів підтверджується даними моніторингу, а саме записом використання музичних творів на mini DV відеокасеті Verbatim № 21N2DS4AR/24 і №21N2DS4AR/24 та актом фіксації публічного сповіщення творів від 11.10.2014 (далі - Акт).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.05.2015 порушено провадження у справі.

Телеканал 22.06.2015 подав суду відзив на позов, в якому зазначив таке:

- надані в якості доказів виписки із системи ІРІ щодо музичних творів «Et si tu n'existais pas», «I Will Always Love You» та витяги з системи Cis-Net щодо вказаних музичних творів не є належними доказами у розумінні статтей 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України);

- в силу закону організації колективного управління не є суб'єктами авторського права, а отже не можуть звертатися до суду від власного імені; Організацією не надано суду достовірних доказів, що йому дійсно передані в управління музичні твори «Et si tu n'existais pas», «I Will Always Love You»;

- на підтвердження факту нібито неправомірного використання творів з боку відповідача шляхом публічного сповіщення Організація посилається на акт фіксації публічного сповіщення творів шляхом передачі в ефір від 11.10.2014; акт від 14.10.2014, доданий Організацією до позовної заяви, не складався в присутності представника відповідача; із вказаного акта неможливо встановити обставини його складення, зокрема, місце складання (адреса, приміщення); також не можуть бути об'єктивно визначені джерело відтворення творів (сигнал); джерело відтворення ефіру (частота та територія); спосіб ідентифікації творів; пристрій, що застосовувався при фіксації тощо;

- за приписами чинного законодавства належним доказом публічного сповіщення музичних творів «Et si tu n'existais pas» та «I Will Always Love You» в ефірі телеканалу «Інтер» може бути лише ефірна копія; Організація не зверталась до відповідача із скаргою та проханням зберегти запис ефіру; за відсутності скарги у визначений Законом України «Про телебачення і радіомовлення» строк відповідачем зберігався запис ефіру за 11.10.2014 лише протягом встановленого законодавством строку (14 днів).

Відповідач 13.07.2015 подав суду документи, підготовлені на виконання вимог ухвали суду від 22.06.2015 та пояснення, в яких зазначив таке: оскільки Організація у встановлений Законом України «Про телебачення та радіомовлення» строк не зверталася до відповідача із скаргою та проханням зберегти запис ефіру, то станом на дату отримання відповідачем ухвали суду від 22.06.2015 відповідний запис ефіру не було збережено; щодо надання доказів наявності у відповідача виключних майнових прав на спірні музичні твори, то ця вимога суду із визначенням твору до певного видавництва є по своїй суті фактично підміною судового розгляду, оскільки за своєю природою факт належності прав у певної юридичної особи не є преюдиційним фактом, а отже потребує доведення і може бути встановлений виключно рішенням суду.

27.07.2015 Телеканал подав суду клопотання про призначення судової експертизи відеозапису та експертизи перекладу.

27.07.2015 Організація подала суду письмові пояснення в яких вказала таке: відеозапис та Акт фіксації є належними доказами зі справи; Агентство довело належність позивачам майнових авторських прав, подавши відповідні правочини.

27.07.2015 Телеканал подав суду письмові пояснення, в яких вказав таке: переклад договорів, поданих Організацією, є некоректним; Організація не довела факту порушення відповідачем, а поданий Акт та відеозапис є неналежними доказами.

В судовому засіданні 27.07.2015 представник Телеканалу підтримав клопотання про призначення судових експертиз.

Так, в клопотанні про призначення судової експертизи відеозапису відповідач просив суд поставити на вирішення судовому експерту такі питання:

«Чи здійснювався досліджуваний відеозапис безпосередньо з ефіру/прямого ефіру телеканалу «ІНТЕР» на надану відеокасету?»;

«Чи здійснювався досліджуваний відеозапис на надану відеокасету з будь-якого іншого носія?»;

«Чи є досліджуваний відеозапис безперервним та чи піддавався досліджуваний відеозапис додатковій обробці (монтажу тощо) перед здійсненням його запису на додану відеокасету?»;

«Чи є автентичним запис музичних творів, правами на які володіє ДО «УААСП» музичним творам з відеозапису на відеокасеті, яка знаходиться в матеріалах справи?»;

«Чи співпадають дані та твори зазначені в Акті даним та творам зафіксованим на Відеозаписі?».

Також Телеканал просив суд призначити судову експертизу для здійснення кваліфікованого офіційного автентичного перекладу з англійської мови на українську мову тексту копії договору від 10.04.1981, укладеного Broadcast Music Ink. та Parton Dolly, та договору від 25.03.1976, укладеного Broadcast Music Ink. та Velvet Apple Music в особі Parton Dolly.

Відповідно до частини першої 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотань відповідача про призначення у справі судових експертиз з огляду на таке.

Питання, які стосуються дослідження відеозапису фіксації публічного сповіщення, підлягають вирішенню в процесі судового розгляду.

Крім того, питання щодо ідентифікації творів не потребують спеціальних знань та вирішуються в процесі розгляду спору по суті.

Що ж до призначення судової експертизи для здійснення кваліфікованого перекладу документів, то такого виду експертного дослідження не існує.

Слід зазначити, що Телеканал не позбавлений можливості подати свій переклад договорів для долучення до матеріалів справи.

Разом з тим, відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

Отже, призначення судових експертиз в даній справі з визначеними відповідачем питаннями, є недоцільним і таким, що суперечить принципу розумності строку вирішення спору.

28.07.2015 Телеканал подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи копії договору від 01.08.2014 № 08/01/2014 про надання послуг зі створення (виробництва) аудіовізуального твору, укладеного відповідачем і товариством з обмеженою відповідальністю « 07 продакшн» (далі - ТОВ « 07 продакшн»).

30.07.2015 та 31.07.2015 Організація подала суду письмові пояснення та клопотання про долучення до матеріалів справи нотаріально засвідчених перекладів договорів від 25.03.1976 та від 10.04.1981.

У судовому засіданні 03.08.2015 представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі; представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 45 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з частиною першою статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Підпунктом «г» частини першої статті 49 Закону встановлено, що організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду в порядку, передбаченому статтею 45 Цивільного процесуального кодексу України, за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

У пункті 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» (далі - Постанова № 12) наведено, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Організація є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 22.08.2003 № 3/2003.

31.12.2004 Broadcast Music Ink. і Організацією було укладено договір про взаємне представництво інтересів (далі - Договір від 31.12.2004), за умовами якого:

- слово «термін» означає період, що починається з 31.12.2004 та закінчується 31.12.2007, при чому даний період дії Договору від 31.12.2004 буде продовжуватися із року в рік автоматично, якщо він не буде розірваний іншою стороною рекомендованим листом, листом-підтвердженням або іншим еквівалентним повідомленням не пізніше ніж за шість місяців до закінчення кожного періоду (пункт «а» Договору від 31.12.2004);

- за Договором від 31.12.2004 Організація є єдиним представником інтересів Broadcast Music Ink. на території України протягом терміну Договору від 31.12.2004 (підпункт «б» пункту 1 Договору від 31.12.2004);

- сторони встановлюють, що Організація та її ліцензіати користуються всіма правами на твори Broadcast Music Ink., властивими для звичайної передачі прав на виконання, і якими користуються ліцензіати Організації на музичні композиції на території України (підпункт «в» пункту 2 Договору від 31.12.2004);

- кожна сторона підтверджує та гарантує, що вона має повні права та повноваження укладати Договір від 31.12.2004 та передавати права, що в ньому містяться, і права, передані за Договором від 31.12.2004, не будуть мати у своїй правовій охороні перешкод та претензій (пункт 7 Договору від 31.12.2004).

Broadcast Music Ink. є акціонерним товариством, юридичною особою Сполучених Штатів Америки, яка заснована в 1939 році та знаходиться за адресою: 320 West Street, New York 10019, U.S.A.

Вказана юридична особа за законодавством Сполучених Штатів Америки, зокрема авторського закону (copyright law) є організацією, що володіє правами на понад 8,5 млн. музичних творів шляхом надання ліцензій під назвою «Суспільне право на виконання» (public performing right).

«Суспільне право на виконання» (public performing right) - це право виконувати музику на публіці, що включає в себе трансляцію музичного твору на радіо чи телебаченні.

У вказаному випадку роялті сплачується безпосередньо автору або організації, зокрема, Broadcast Music Ink.

04.06.2001 Societa Italiana Degli Autori Ed Editori (SIAE) і Організацією було укладено договір про взаємне представництво інтересів (далі - Договір від 04.06.2001), за умовами якого:

- Societa Italiana Degli Autori Ed Editori (SIAE) надає Організації право видавати на території, на якій діє остання, необхідні дозволи на всі види публічного виконання музичних творів з текстом або без тексту, що охороняються згідно з національним законодавством, двосторонніми угодами та багатосторонніми міжнародними конвенціями в галузі авторського права (копірайт, інтелектуальна власність і т.п.) як тих, що діють нині, так і таких, що будуть прийняті і наберуть чинності під час дії Договору від 04.06.2001. Право, про яке йдеться в попередньому абзаці, надається в тому обсязі, в якому право публічного виконання творів, які було або буде зазначено під час дії Договору від 04.06.2001, встановлене, передане або надане Societa Italiana Degli Autori Ed Editori (SIAE) будь-яким чином його членами, з метою управління їх правами згідно із правилами товариства та статутом; сукупність таких творів формує репертуар Societa Italiana Degli Autori Ed Editori (SIAE) (пункт 1.1 статті 1 Договору від 04.06.2001);

- за умовами Договору від 04.06.2001 термін публічне виконання включає будь-які сповіщення та виконання, що є доступними для слухового сприйняття публіки в будь-якому місці на території, що входить у сферу діяльності кожного товариства, якими б засобами і яким би чином це не досягалось, включаючи як засоби вже відомі та такі, що використовуються, так і ті, що можуть виникнути і почати використовуватись в період чинності Договору від 04.06.2001. Термін «публічне виконання» включає в себе живе виконання за допомогою інструментів чи голосу; виконання за допомогою механічних засобів, таких як фонографічні записи, проводи, магнітні плівки та звукові доріжки (магнітні та інші); такі, що передаються засобами проекції (звукові фільми), передачі організацій мовлення (такі як радіо та телебачення, включаючи пряму трансляцію, ретрансляцію та інше), а також, таких, що здійснюються засобами прийому без проводів (радіо і телеприймачами, телепоглинаючими засобами і таке інше) та аналогічними засобами обладнання і таке інше (пункту 1.3 статті 1 Договорі від 04.06.2001);

- Договір від 04.06.2001 вступає в силу з 01.07.2001 до 30.06.2002 і відповідно до положень статті 14 дія його буде продовжуватися із року в рік автоматично, якщо він не буде розірваний листом із сповіщенням не пізніше ніж за три місяці до закінчення кожного періоду (стаття 13 Договору від 04.06.2001).

Організацією та Societa Italiana Degli Autori Ed Editori (SIAE) укладалися додаткові угоди до Договору від 04.06.2001.

22.07.2015 Організація подала суду заяву про відмову від позову в частині вимог, що стосуються Societa Italiana Degli Autori Ed Editori (SIAE) та просила припинити провадження у справі у вказаній частині.

Відповідно до частин четвертої і шостої статті 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позову; господарський суд не приймає відмови від позову, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

У пункті 4.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.11.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що у випадках відмови позивача від позову господарському суду слід керуватись частиною шостою статті 22 ГПК України, тобто перевіряти, чи не суперечить ця відмова законодавству та чи не порушує вона інтереси інших осіб.

Судом встановлено, що відмова від позову в частині стягнення компенсації на користь Societa Italiana Degli Autori Ed Editori (SIAE) у справі №910/13012/15 не суперечить законодавству, не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Згідно зі статтею 78 ГПК України заява про відмову від позову повинна бути підписана позивачем; до прийняття такої відмови господарський суд, зокрема, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

Подана суду заява про відмову від позову підписана представником Організації Матросовим Д.Г., якому довіреністю від 24.02.2015 №б/н надано у тому числі право відмовлятися від позову.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Враховуючи викладене, господарський суд міста Києва вважає за можливе прийняти відмову Організації від позовних в частині стягнення 40 194 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав на користь Societa Italiana Degli Autori Ed Editori (SIAE).

Відповідно до частини першої статті 15 Закону майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

З виписок із системи IPI про приналежність автора до членів іноземної авторсько-правової організації, яка управляє майновими правами авторів на колективній основі, вбачається таке: «I Will Always Love You» (виконавець: Злата Огневич; автор музики та тексту: Parton Dolly; музичне видавництво: Velvet Apple Music; іноземна організація колективного управління: Broadcast Music Ink. (BMI)).

Судом встановлено, що:

- 25.03.1976 Broadcast Music Ink. та Parton Dolly, фізичною особою, яке веде справи через Velvet Apple Music, було укладено договір, за умовами якого Parton Dolly (видавець) уступила, надала та передала Broadcast Music Ink., його наступникам або уповноваженим особам на термін дії вказаного договору всі права, якими видавець володіє або набув на публічне виконання, а також на надання дозволу іншим на виконання в будь-якій частині світу, в будь-якому місці та через будь-які засоби масової інформації зараз відомі або які будуть відомі або винайдені пізніше, будь-яку частину або всі твори;

- 10.04.1981 Broadcast Music Ink. та Parton Dolly було укладено договір, за умовами якого Parton Dolly передала Broadcast Music Ink.: всі права, якими вона володіє або набула, на публічне виконання, а також ліцензування інших на дане виконання, в будь-якій частині світу, в будь-якому місці і у будь-яких та у всіх засобах масової інформації, всього твору або його частини, який виконується зараз або буде виконуватись; невиключне право на запис та надання ліцензій на запис всього твору або його частини на плівці, на механічному записі, у фільмі або на іншому пристрої, але лише з метою публічного виконання твору засобами радіо та телебачення, або ж з метою зберігання та прослуховування; дане право не включає запис з метою продажу або озвучування у кінокартині, призначеній в першу чергу для театрального показу або у програмах декількома станціями сповіщення, систем кабельного телебачення або подібних спробах; невиключне право адаптувати або монтувати твір або його частину з метою публічного виконання і надавати ліцензії виконання іншим.

Таким чином, позивачем-2 були подані відповідні правочини, що підтверджують передачу йому виключних майнових авторських на музичний твір з текстом особою, якій ці права належали.

Судом враховано те, що зазначені вище договори є чинними і недійсними у встановленому законом порядку не визнавалися (стаття 204 Цивільного кодексу України - презумпція правомірності правочину; далі - ЦК України).

Таким чином, Організація набула по суті повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на музичний твір з текстом «I Will Always Love You» на території України, а тому доводи відповідача про неподання позивачем доказів, що підтверджують наявність прав у Організації на подання даного позову, спростовані доказами, наявними в матеріалах справи.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

У пункті 28 Постанови № 12 зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Згідно зі статтею 1 Закону публічне сповіщення (доведення до загального відома) - це передача за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гама-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті.

Судом у розгляді даної справи встановлено, що: 11.10.2014 представником Організації Шульгою Андрієм Анатолійовичем в присутності громадян: Теплюк Н.Ю. та Бугаєнко І.Д. у м. Києві складено Акт, відповідно до якого в період з 20 год. 41 хв. до 22 год. 34 хв. здійснювалась фіксація використання (публічного сповіщення) творів, які використовувалися Телеканалом, зокрема: «I Will Always Love You» (виконавець: Злата Огневич; автор музики та тексту: Parton Dolly; музичне видавництво: Velvet Apple Music; іноземна організація колективного управління: Broadcast Music Ink. (BMI)).

Відповідач заперечував проти прийняття судом Акта як доказу, зазначаючи про те, що позивач не наділений правом, зокрема, обліку та фіксування телерадіопередач, складання ефірних довідок та здійснення контролю та нагляду за дотриманням законодавства у сфері телерадіомовлення в розумінні Закону України «Про телебачення і радіомовлення».

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 № 71 «Про затвердження розміру, порядку та умов виплати винагороди (роялті) за комерційне використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань» (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2009 № 450) надано право представникам уповноважених організацій колективного управління фіксувати факти прямого чи опосередкованого комерційного використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, зокрема, за допомогою технічних засобів і (або) шляхом складення відповідного акта фіксації.

Фіксація здійснювалась з використанням відеокамери SONY DCR-HS62E на mini DV відеокасеті Verbatim № 21N2DS4AR/24 і №21N2DS4AR/24.

До матеріалів справи долучено вказану відеокасету та CD диск; суд оглянув у судовому засіданні 27.07.2015 відеозапис фіксації порушення, з якого вбачається, що публічне сповіщення музичного твору «I Will Always Love You» відбулося на телеканалі «Інтер» 11.10.2014 у складі передачі «Місце зустрічі» у період з 20 год. 41 хв. до 22 год. 34 хв.

На вимогу господарського суду від 22.06.2015 відповідач подав суду витяг з журналу обліку телепередач за 11.10.2014, з якого вбачається, що у період часу з 20 год. 40 хв. до 22 год. 19 хв. в ефірі телеканалу «Інтер» транслювалася передача «Місце зустрічі».

Запис телевізійного ефіру телеканалу «Інтер» з трансляцією випуску передачі «Місце зустрічі» і ефірну довідку відповідач не подав.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач не є виробником аудіовізуального твору «Місце зустрічі», він лише набув права на публічне сповіщення цього аудіовізуального твору на підставі договору від 01.08.2014 (далі - Договір від 01.08.2014).

Так, 01.08.2014 ТОВ « 07 продакшн» (виробник) та Телеканалом (замовник) укладено Договір від 01.08.2014, за умовами якого:

- за Договором від 01.08.2014 виконавець за завданням замовника надає останньому послуги щодо створення (виробництва) програми, а замовник оплачує послуги виконавця в порядку та на умовах, передбачених у Договорі від 01.08.2014 (пункт 1 Договору від 01.08.2014);

- під визначенням «програма» у Договорі від 01.08.2014 розуміється аудіовізуальний твір - телевізійна програма під робочою назвою «Місце зустрічі», що складається з окремих випусків програми, кількість випусків - 6 (шість), тривалість кожного випуску - 90 хвилин, включаючи початкові й заключні титри, які повинні містити інформацію, узгоджену сторонами (при цьому загальна тривалість фінальних титрів не повинна перевищувати 30 секунд), мова: російська/українська, запис звуку - стереофонічний (стереофонічне звукове супроводження, записане ідентично на 1-у та 2-у доріжки з обов'язковим використанням системи шумоподавлення «Dolby» (зведений звук), а також роздільну фонограму голосу, інтершуму, музики, записану на 3-ю та 4-у доріжки відповідно; при цьому основною доріжкою є 1-а доріжка; звукове супроводження повинно бути записане з частотною дискретизацією 48 кГц, 16 біт, максимальний рівень сигналу на аналоговому виході ОdB; вікові обмеження для телевізійного показу (публічного сповіщення) на загальнонаціональних канал - без обмежень (в т.ч. дитяча аудиторія) (пункт 2 Договору від 01.08.2014);

- виконавець приймає на себе всю відповідальність і відповідно повністю звільняє замовника від будь-яких претензій третіх осіб, відповідальності перед третіми особами за порушення їхнього авторського права й інших прав і інтересів, пов'язаних з використанням програми, якщо порушення прав третіх осіб не пов'язано з винними діями замовника (підпункт 11.1 пункту 11 Договору від 01.08.2014);

- Договір від 01.08.2014 набирає чинності від дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (пункт 12 Договору від 01.08.2014).

Відповідно до частин другої - третьої статті 17 Закону:

- якщо інше не передбачено у договорі про створення аудіовізуального твору, автори, які зробили внесок або зобов'язалися зробити внесок у створення аудіовізуального твору і передали майнові права організації, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи продюсеру аудіовізуального твору, не мають права заперечувати проти виконання цього твору, його відтворення, розповсюдження, публічного показу, публічної демонстрації, публічного сповіщення, а також субтитрування і дублювання його тексту, крім права на окреме публічне виконання музичних творів, включених до аудіовізуального твору;

- автори, твори яких увійшли як складова частина до аудіовізуального твору (як тих, що існували раніше, так і створених у процесі роботи над аудіовізуальним твором), зберігають авторське право кожний на свій твір і можуть самостійно використовувати його незалежно від аудіовізуального твору в цілому, якщо договором з організацією, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи з продюсером аудіовізуального твору не передбачено інше.

Правовий аналіз наведених приписів свідчить про те, що позивач як власник майнових авторських прав на спірні твори не має права заперечувати проти їх використання у складі іншого аудіовізуального твору лише тоді, коли включення цих творів до складу іншого відбулося з дозволу правовласника, оформленого належним чином.

Телеканал не подав суду доказів, які б підтверджували те, що ТОВ « 7 продакшн» були укладені ліцензійні договори, які стосуються отримання ТОВ « 7 продакшн» невиключних майнових прав на використання музичного твору «I Will Always Love You».

Отже, судом встановлено, що виключні майнові авторські права на музичний твір «I Will Always Love You» належать позивачу; відповідач не надав доказів укладення угод із правовласниками, які б дозволяли публічне сповіщення вказаного твору; використання відповідачем спірного музичного твору у власній господарській діяльності відбулося без дозволу відповідного правовласника та без сплати авторської винагороди.

Статтею 445 ЦК України передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Водночас використання твору без дозволу уповноваженої особи та без сплати авторської винагороди є порушенням авторського права, передбаченим пунктом «а» статті 50 Закону, за яке пунктом «г» частини другої статті 52 цього Закону передбачено можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

Так, у пункті 42 Постанови № 5 зазначено, що розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат (пункт «г» частини другої статті 52 Закону), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі.

Організацією у зверненні до господарського суду з даним позовом визначено суму компенсації 26 796 грн. (13 389 (11 х 1 х 1 128 грн.) + 13 389 (11 х 1 х 1 128 грн.)) за порушення за виконання музичного твору «I Will Always Love You»; виходячи з того, що: мінімальна заробітна плата складає 1 218 грн.; сума компенсації складає одинадцять мінімальних заробітних плат як компенсація за використання музичного твору; правовласниками музичного твору є композитор і автор тексту та музичне видавництво.

Разом з тим, у підпункті 51.3 пункту 51 Постанови № 12 наведено, що у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Судом враховано, що Телеканал припустився порушення щодо музичного твору вперше, а тому, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, доцільно притягнути відповідача до відповідальності у вигляді сплати компенсації у мінімальному розмірі (10 мінімальних заробітних плат), а саме у сумі 12 180 грн. (10 х 1 х 1 218 грн.).

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1 218 гривень.

Отже, правомірним є стягнення з відповідача на користь позивача 12 180 грн. (1 218 грн. х 10 х 1 за «I Will Always Love You») суми компенсації; у стягненні ж решти позовних вимог слід відмовити.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 52 Закону суд може постановити рішення про накладення на порушника штрафу у розмірі 10 відсотків суми, присудженої судом на користь позивача. Сума штрафів передається у встановленому порядку до Державного бюджету України.

З огляду на викладене суд дійшов до висновку про накладення штрафу на відповідача у сумі 1 218 грн. (10% від 12 180 грн.)

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 43, 49, пунктом 4 частини першої статті 80, статтями 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Прийняти відмову організації, яка звернулася за захистом порушених прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав - державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав» від позовних в частині стягнення 40 194 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав на користь Societa Italiana Degli Autori Ed Editori (SIAE).

3. Припинити провадження у справі в частині стягнення 40 194 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав на користь Societa Italiana Degli Autori Ed Editori (SIAE).

4. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Телеканал «Інтер» (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська; ідентифікаційний код 23507865) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на поточний рахунок державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 41-А, офіс 1-3; ідентифікаційний код 31025266) на користь Broadcast Music Ink. (Бродкаст М'юзік Інк.) (320 West 57th, Street, New York 10019, U.S.A.) 12 180 (дванадцять тисяч сто вісімдесят) грн. компенсації за порушення майнових авторських прав і 830 (вісімсот тридцять) грн. 45 коп. судового збору.

5. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Телеканал «Інтер» (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська; ідентифікаційний код 23507865) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, в доход державного бюджету України 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. штрафу.

6. Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

7. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.08.2015.

Суддя О. Марченко