КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2015 р. Справа№ 910/1941/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Сітайло Л.Г.

Пономаренка Є.Ю.

Від позивача - Башинський О.Д.( довір. №1-09 від 06.01.15);

Від відповідача - Єщенко І.О. ( довір. №01-КП від 05.05.15);

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2015р.

у справі № 910/1941/15-г (суддя Домнічева І.О.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс"

до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м.Києва "Липкижитлосервіс"

про припинення зобов'язання через неможливість виконання

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.04.2015р. у справі №910/1941/15-г у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що позивачем не доведено наявності підстав для припинення зобов'язання через неможливість виконання, відповідно доповнення п.2.4 договору про надання послуг по збиранню, вивезенню та захороненню побутових відходів, крім токсичних та особливо небезпечних №31-5 від 29.06.2010р., які винесені протоколом розбіжностей (без дати вчинення), що укладений між позивачем та відповідачем.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2015р. та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що у відповідача відсутня можливість залишити у себе 4% з суми, що надійшла на розрахунковий рахунок позивача за вивезення побутових відходів на компенсацію витрат, пов'язаних зі збором та обліком платежів, разом з цим у позивача відсутнє право та обов'язок перед відповідачем щодо сплати відповідної компенсації, тобто, як зазначає скаржник, в даному господарському зобов'язанні відсутнє настання реальних правових наслідків та його (зобов'язання) неможливо виконати внаслідок випадкових обставин, за яких жодна із сторін не відповідає.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія встановила.

Між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва "Липкижитлосервіс", як замовником, та Комунальним підприємством "Київкомунсервіс", як виконавцем, укладено договір №31-5 про надання послуг по збиранню, вивезенню та захороненню побутових відходів, крім токсичних та особливо небезпечних, який погоджено Головним управлінням комунального господарства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), предметом якого є надання виконавцем замовнику послуги по збиранню з місць розташування контейнерів, вивезенню та утилізації або захороненню побутових відходів, крім токсичних та особливо небезпечних, які накопичуються в зоні обслуговування замовника з дотриманням нормативно-правових актів у сфері послуг з вивезення побутових відходів на умовах даного договору.

Оформлення наданих послуг здійснюється актами виконаних робіт, які складаються кожного місяця між замовником та виконавцем. В зазначених актах вказується загальна вартість наданих послуг. (п.2.3.д оговору).

За умовами п.2.4. договору, порядок розрахунків за отримані послуги по збиранню та вивезенню побутових відходів між сторонами договору в частині розщеплення сплати населення за утримання будинків і споруд та прибудинкової території визначається окремою тристоронньою угодою між сторонами та КП ГІОЦ. Остаточні розрахунки здійснюються відповідно до актів виконаних робіт, підписаних сторонами цього договору.

Договором також передбачено можливість внесення змін та доповнень до нього обома сторонами шляхом укладання додаткових угод. (п.8.3.договору).

Пунктом 8.4. договору встановлено, що всі зміни і доповнення до договору дійсні в тому разі, якщо вони оформлені у письмовій формі, підписані та скріплені печатками обох сторін.

Одночасно із укладанням договору, 29.06.2010 сторонами складено до нього протокол розбіжностей, який підписано та скріплено печатками обох підприємств, із зазначенням, що він є невід'ємною частиною договору і складений в двох примірниках по одному для кожної сторони.

Даний протокол доповнює, зокрема, п.2.4. договору, а саме встановлює, що 4% з суми, яка надійшла на розрахунковий рахунок виконавця за вивезення побутових відходів на умовах даного Договору, залишається у замовника на компенсацію витрат, пов'язаних зі збором та обліком платежів, про що складається відповідний акт наданих послуг та проводяться розрахунки згідно чинного законодавства.

В положеннях договору № 31-5 від 29.06.2010 є вказівка на визначення умов розщеплення сплати населення за утримання будинків і споруд та прибудинкової території укладанням сторонами тристоронньої угоди із КП "ГІОЦ".

28.07.2010 між сторонами у справі та КП "ГІОЦ" укладено договір №45-5 про надання послуг, за яким КП "ГІОЦ", як виконавець, приймає на себе зобов'язання кожного банківського дня проводити розщеплення платежів, які надійшли на розподільчий рахунок від населення за житлово-комунальні послуги та перераховувати кошти за послуги з вивезення та знешкодження твердих побутових відходів, відповідно до діючих тарифів, згідно з дислокацією, в порядку та розмірах, визначених цим Договором та чинним законодавством України.

У даному договорі роз'яснено, що розщепленням платежів є розподіл коштів які надійшли на розподільчий рахунок від населення за житлово-комунальні послуги, пов'язаний з виконанням інформаційно-технологічних послуг, перерахування розподілених сум з розподільчого Рахунку на поточні розрахункові рахунки виробників/виконавців житлово-комунальних послуг, в т. ч. Управляючої компанії - за організацію падання перевізниками послуг з вивезення та знешкодження твердих побутових відходів; замовника - за нарахування та збір коштів від населення; виконавця - за розщеплення; установ банків - за операційні послуги. Розщеплення платежів здійснюється виконавцем у відповідності до дислокації житлових будинків та бази даних замовника.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виробником є суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; виконавцем є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Згідно з частиною 4 статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", у разі якщо виконавець не є виробником, відносини між ним та виробником регулюються окремим договором, який укладається відповідно до вимог цієї статті.

Як слідує з договору №31-5, його умовами передбачено обов'язок позивача, як виконавця надавати замовнику послуги по збиранню, вивезенню та утилізації або захороненню побутових відходів та обов'язок відповідача, як замовника створювати умови, які забезпечують виконання послуг по збиранню і вивезенню побутових відходів виконавцем. Водночас, як вірно зазначає місцевий господарський суд з урахуванням мети укладення договору, п. 3.2 статуту позивача, п.п. 2.2.5 - 2.2.7 статуту відповідача та положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виконавець послуг за договором (позивач) є, по суті, їх виробником - особою, яка створює житлово-комунальну послугу, тоді як замовник послуг (відповідач) не є їх безпосереднім споживачем, а є, по суті, виконавцем таких послуг, який має на меті укладення договорів зі споживачами - власниками (балансоутримувачами) житлового та нежитлового фонду, щодо якого відповідач здійснює функцію утримання та обслуговування відповідно до статуту.

Отже, договір №31-5 регулює відносини між виробником та виконавцем житлово-комунальних послуг, однак не регулює безпосередньо відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг споживачам.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Як встановлено господарським судом міста Києва, сторони у п. 2.4 договору № 31-5 (у редакції протоколу розбіжностей) погодили відносини з приводу надання відповідачем послуг позивачу щодо збору та обліку платежів, які надходять від населення за надання житлово-комунальної послуги, та встановили обов'язок позивача оплатити такі послуги (відшкодувати витрати відповідача у зв'язку зі збором та обліком платежів) шляхом залишення на рахунку відповідача (після розщеплення платежів через КП ГІОЦ) 4% з суми, що надійшла на рахунок виконавця за вивезення побутових відходів.

Згідно з договором про надання послуг № 45-5 від 28.07.2010, укладеним між сторонами та Комунальним підприємством "Головний інформаційно-обчислювальний центр", вбачається, що позивач як управляюча компанія, та відповідач, як замовник, доручають, а КП "ГІОЦ" як виконавець приймає на себе зобов'язання кожного банківського дня проводити розщеплення платежів, які надійшли на розподільчий рахунок (банківський рахунок, на який надходять кошти від населення за житлово-комунальні послуги для їх подальшого розподілу (розщеплення) та відповідного перерахування згідно чинних розпоряджень КМДА на розрахункові рахунки позивача, відповідача та КП "ГІОЦ") від населення за житлово-комунальні послуги та перераховувати кошти за послуги з вивезення та знешкодження твердих побутових відходів, відповідно до діючих тарифів, згідно з дислокацією, в порядку та розмірах, визначених цим договором та чинним законодавством України.

Таким чином, сторони досягли згоди щодо предмету та вартості послуг (відшкодування витрат), які надаються відповідачем позивачу відповідно до п. 2.4 договору № 31-5 (у редакції протоколу розбіжностей).

Положеннями статті 598 Цивільного кодексу України визначені підстави припинення зобов'язання. Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зокрема, нормами статті 607 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Обставини, які викликають неможливість виконання, можуть бути як юридичними (заборона певної діяльності), так і фактичними (загибель індивідуально визначеної речі, яка мала б бути об'єктом виконання). Головна умова полягає в тому, що за такі обставини не буде відповідати жодна із сторін зобов'язання.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що укладаючи договір у редакції протоколу розбіжностей до договору № 31-5 про надання послуг по збиранню, вивезенню та захороненню побутових відходів, крім токсичних та особливо небезпечних від 29.06.2010, позивач перевищив свої повноваження, оскільки, відповідно до п. 5.2.1 статуту позивача, при укладенні правочинів на суму, що перевищує 100000 грн. 00 коп., необхідне погодження з Головним управлінням комунальної власності м. Києва не можуть бути покладені в основу рішення, оскільки не вливають на наявність підстав для припинення зобов'язання через неможливість виконання.

Посилання позивача на те, що протокол розбіжностей не містить відомостей про час вчинення, а відтак протокол розбіжностей до договору підписувався під впливом обману зі сторони відповідача, не грунтуються на належних та допустимих доказах, а отже до уваги судовою колегією не приймаються.

Крім того, як обґрунтовано зазначає місцевий господарський суд, доказів розірвання договору чи визнання його недійсним повністю або в частині матеріали справи не містять.

Отже, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено наявності підстав для припинення зобов'язання через неможливість виконання, а саме доповнення п. 2.4 договору про надання послуг по збиранню, вивезенню та захороненню побутових відходів, крім токсичних та особливо небезпечних № 31-5 від 29.06.2010 року, які внесені протоколом розбіжностей (без дати вчинення), що укладений між позивачем та відповідачем.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2015р. підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2015р. у справі №910/1941/15-г залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/1941/15-г.

Повний текст постанови складено та підписано 13.08.2015р.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Л.Г. Сітайло

Є.Ю. Пономаренко