ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2015 р. Справа № 925/903/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Довганя К.І., при секретарі Олексенко Т.В. за участю представників: від позивача - Татаринова О.С. за довіреністю, від відповідача - Весеньова Є.В. за довіреністю, від третьої особи - Денжанської О.С. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом приватного підприємства "Янакофф" до комунального підприємства "Аеропорт-Черкаси" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Черкаської обласної ради про визнання укладеною додаткової угоди

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2015 року до господарського суду звернулося приватне підприємство "Янакофф" (позивач) з позовом до комунального підприємства "Аеропорт Черкаси" (відповідач), в якому просить суд визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди від 30.04.2012р. № 8 шляхом викладення пункту 11.1 в новій редакції, а саме: "Цей договір укладено строком на три роки, що діє з 20.05.2015р. по 20.04.2018р. включно".

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на таке: 30 квітня 2012 року між сторонами укладено договір оренди нерухомого майна №8, відповідно до умов якого відповідач передав, а орендар прийняв в строкове платне користування асфальтну площадку біля насосної ПММ площею 495 кв.м. розміщене за адресою м. Черкаси, вул. Смілянська, 168 з метою використання під під'їздні дороги, розміщене за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 168 на строк до 01.03.2015. Після закінчення строку дії договору позивач об'єкт оренди не повернув, продовжив добросовісно користуватися ним, тому на підставі ст. 764 ЦК України, ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо спрощення умов ведення бізнесу в Україні" договір вважається продовженим та той самий термін на тих самих умовах. Позивач скористався вказаним правом, направив відповідачу проект додаткової угоди про внесення змін до договору щодо продовження його дії на три роки до 20 квітня 2018 року, яку відповідач не підписав.

У письмовому відзиві на позовну заяву відповідач не визнав позовні вимоги, просить відмовити у позові повністю, посилаючись на те, що доводи позивача вважає безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема 11.02.2015р. відповідачем направлено позивачу листа про відмову у продовженні терміну дії договору у зв'язку із закінченням строку дії договору, небажання орендодавця продовжувати його дію та повернення орендованого майна; строк дії якого закінчився 11 місяців тому. Цей лист, за твердженням відповідача, позивач отримав 23.02.2015 р.

Ухвалою господарського суду від 28 .07.2015р. задоволено клопотання відповідача та залучено Черкаську обласну раду третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача,

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з мотивів викладених у позові та просила їх задовольнити,

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову в повному обсязі та просив відмовити у його задоволенні.

Представник Черкаської обласної ради у судовому засіданні пояснила, що підтримує пояснення відповідача та просить відмовити у задоволенні позову з мотивів наведених відповідачем.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини.

30 квітня 2012 року між КП "Аеропорт Черкаси" (орендодавець за договором, відповідач у справі) та ПП "Янакофф" (орендар за договором, позивач у справі) укладений договір № 8 оренди нерухомого майна, що належить до обласної комунальної власності (далі - Договір оренди), на підставі якого відповідач передав, а позивач прийняв по акту приймання - передачі від 30.04.2012 року у строкове платне користування основні засоби - асфальтову площадку біля насосної ПММ загальною площею 495 кв.м, розміщене за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 168 з метою використання під під'їздні шляхи, вартість якого визначена згідно з актом оцінки в сумі 91900,00 грн., у тому числі ПДВ (розділ 1 Договору).

Орендна плата визначена у розмірі 15 % на підставі методики розрахунку і порядку використання плати за оренду індивідуально визначеного майна обласної комунальної власності затвердженої рішенням обласної ради і становить за перший місяць оренди без ПДВ - 957,29 грн., з ПДВ - 1148,75 грн., за рік без ПДВ 11487,50 грн., з ПДВ 13785,00 грн. на рік (пункт 3.1 Договору).

Відповідно до пункту 5.12 Договору, у разі припинення або розірвання договору орендар зобов'язаний повернути орендарю або підприємству, вказаному орендодавцем, орендоване майно в належному стані.

Чинність договору припиняється, серед іншого, внаслідок несплати орендної плати, закінчення строку, на який його було укладено, при невиконанні орендарем п. 1.2 договору в частині використання майна за призначенням (пункт 11.7 Договору).

У разі припинення договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу, майно вважається повернутим орендодавцю (балансоутримувачу) з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов'язок щодо складання акта приймання-передачі про повернення майна покладається на орендаря (пункти 11.8, 11.9 Договору).

Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 30 квітня 2012 року до 01 березня 2015 року включно (пункт 11.1 Договору).

Відповідач заперечуючи проти позову вказує те, що листом 11.02.2015р., який отриманий Бойко Б.К. за довіреністю на поштовому відділенні, позивач був повідомлений про небажання продовжувати термін дії договору та зобов'язання позивача повернути орендоване майно після закінчення терміну дії оренди, передбаченому п. 11.8 Договору.

На оплату орендної плати та відшкодування земельного податку відповідач виставляв позивачу відповідні рахунки, зокрема, позивачем надані копії рахунків відповідача, зокрема №СФ-0000012 від 09.01.2015р., №СФ - 0000065 від 09.02.2015р., №СФ-0000116 від 10.03.2015р., №СФ - 0000186 від 27.04.2015р.

Після отримання заяви відповідача позивач орендоване майно не повернув, продовжує ним користуватися, оплачує рахунки відповідача на оплату орендної плати та відшкодування земельного податку, про що складаються двосторонні акти здачі-прийняття робіт, які підписані представниками обох сторін та затверджені їх керівниками, зокрема, позивачем надані такі акти до матеріалів справи.

31 жовтня 2014 року на виконання умов Договору оренди позивач уклав зі страховою компанією ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал страхування" договір № 38/14-Иа/Чк добровільного страхування від вогневих ризиків та стихійних явищ об'єкту оренди за Договором № 8 від 30.04.2012р.

20 травня 2015 року позивач направив відповідачу проект додаткової угоди № 1 до договору оренди нерухомого майна, що належить до обласної комунальної власності № 8 від 30.04.2012р., в якій пропонував: "1. Викласти п. 11.1 в наступній редакції: "Цей договір укладено строком на три роки, що діє з 20.05.2015р. по 20.04.2018р. включно". 2. Інші умови договору залишаються незмінними".

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню, з огляду на таке.

Предметом спору у справі є визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди нерухомого майна комунальної власності щодо продовження дії договору оренди нерухомого майна на той самий строк, на тих самих умовах.

Сторони спірних правовідносин є юридичними особами, учасниками відносин у сфері господарювання у розумінні статей 2, 55 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Договір, до якого сторона - орендар просить визнати укладеною додаткову угоду, і на підставі якого виникли зобов'язання сторін, є господарським договором оренди комунального майна.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 статті 283 ГК України).

Особливості оренди комунального майна врегульовані статтею 287 ГК України та спеціальним Законом України "Про оренду державного та комунального майна" від 10 квітня 1992 року № 2269-XII (в редакції Закону України від 14 березня 1995 року № 98/95-ВР зі змінами та доповненнями (далі - ЗУ № 2269).

Відповідно до статті 3 ЗУ № 2269 відносини щодо оренди комунального майна регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За приписом частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно частини 1 статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

В частині 1 статті 283 ГК України вказано, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності

Частиною 2 статті 291 ГК України, частиною 2 статті 26 ЗУ № 2269 передбачено, що договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди передбачено статтею 764 ЦК України, частиною 2 статті 17 ЗУ № 2269 та опосередковано нормами частини 4 статті 291 ГК України, згідно з якою правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

В статті 764 ЦК України вказано, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічна норма міститься у частині 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", на яку посилається позивач у позовній заяві, та відповідно до якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що після закінчення строку договору оренди він є продовженим на такий самий строк та на тих самих умовах, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечив орендодавець протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору.

Господарським судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що відповідач не надіслав позивачу протягом місяця після закінчення терміну дії договору (тобто, протягом березня 2015 року) в установленому законом порядку заяву про припинення договору оренди № 8 від 30.04.2012р. Позивач після закінчення строку дії договору продовжив добросовісно використовувати орендоване майно, сплачував за нього орендну плату на умовах договору.а відповідач приймав ці платежі.

Посилання відповідача на те, що лист про відпову у продовжені договору від 11.02.2015р. був вручений уповноважений особі Бойко Б.К. спростовується тим, що позивач заперечив існування договору на поштове обслуговування поштової скриньки №3578, одночасно надав договір про те, що поштовою скринькою №3578 користується інша юридична особа - ТОВ «Дізарт Плюс», а Бойко Б.К.,який отримав цей лист, є працівником ТОВ «Дізарт Плюс» та в трудових відносинах з позивачем не перебуває. Тому доказів отримання даного листа саме позивачем відповідачем не надано, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців місцем знаходження позивача є м. Черкаси, вул. Смілянська, 168, а тому всі поштові направлення повинні бути адресовані на вказану адресу, доказів про те, що сторона повідомляла про зміну свого поштового адресу сторонами не надано, доказів направлення або вручення листа саме за цією адресою представник відповідача не надав. Крім того відповідач з 30.04.2015 р. не вчиняв жодних дій, направлених на повернення орендованого майна, що також свідчить про його згоду на продовження дії договору.

Таким чином, відповідно до вказаних вище правових норм, що визначають правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди, та у зв'язку з ненадісланням позивачу як орендарю за договором оренди №8 від 30.04.2012р. протягом місяця заяви про припинення вказаного договору оренди, дія цього договору є продовженою в силу закону на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, тобто, на даний час договір оренди № 8 від 301.04.2012р. діє без змін, і вказаними нормами не потребується внесення до нього змін про це.

У позовній заяві позивач посилається на частину 2 статті 17 Закону № 2269, вважає, що Договір оренди є продовженим в силу Закону, оскільки відповідач не подав позивачу заяву про припинення договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, звернення позивача до суду із даною позовною заявою представник позивача пояснив бажанням позивача усунути виникнення спірних ситуацій щодо дії Договору оренди, однак вказує термін, що сумарно є більшим, ніж строк, вказаний у договорі оренди № 8 від 30.04.2012р.

З огляду на викладене вище, вимога позивача не підлягає задоволенню.

Суд вважає безпідставними та необґрунтованими доводи відповідача, виходячи з такого.

Із матеріалів справи вбачається та відповідачем не заперечено, що останній дійсно не подав позивачу протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору оренди заяву про його припинення. Вручення повідомлення про припинення дії договору не уповноваженій особі та до моменту настання юридичного факту - закінчення терміну дії договору, а також те, що заперечення відповідача щодо продовження договору оренди повинні бути обґрунтовані, суд вважає, що внаслідок такого порядку встановленого договором та законом - договір продовжив свою дію в силу закону, заява відповідача не може змінити чи відмінити встановлені законом наслідки користування орендованим приміщенням.

Відповідач не вказував ні в листі, ні у відзивах на позов на те, що мав намір використовувати спірне орендоване приміщення самостійно, що в свою чергу є самостійною підставою для припинення продовження відносин оренди між сторонами в силу вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України.

Суду не подано доказів того, що до моменту 01.03.2015р. були якісь прохання відповідача щодо використання для власних потреб, а представниками позивача наявність таких прохань заперечено.

Також суд зазначає, що не слід ототожнювати правовий інститут продовження договору оренди майна на той же строк та на тих самих умовах (пролонгації договору), закріплений статтею 764 ЦК України та частиною 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який реалізується внаслідок мовчазної згоди сторін договору, та переважного права добросовісного орендаря, за інших рівних умов, на поновлення договору оренди на новий строк, що, як правило, здійснюється шляхом переукладення договору відповідно до частини 1 статті 777 ЦК України та частини 3 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна",

Вказане відповідає висновку Вищого господарського суду України у постанові від 04.03.2008 у справі № 20/483д/07-9/605д/07.

З огляду на викладене, суд відмовляє у позові повністю.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 денного строку з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст виготовлено та підписано 11.08.2015р.

СУДДЯ К.І.Довгань