ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2015 р. Справа № 920/300/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.,

при секретарі Лисокобилка А.Ю.,

за участю представників:

позивача - Грищенков О.В, за довіреністю від 05.01.2015р. №3/2015-Д,

відповідача - Підгорний О.М. за довіреністю від 10.08.2015р.

розглянувши у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Казенного підприємства "Шосткинський казенний завод "Імпульс", м. Шостка, (вх. 3384 С/2), на рішення господарського суду Сумської області від 07.05.2015р. у справі № 920/300/15

за позовом Казенного підприємства "Шосткинський казенний завод "Імпульс", м. Шостка Сумської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вант" ЛТД, м. Шостка Сумської області

про стягнення 29219 грн. 95 коп.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 07.05.2015р. (суддя Котельницька В.Л.) позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вант" ЛТД на користь Казенного підприємства "Шосткинський Казенний завод "Імпульс" 2000 грн. 00 коп. штрафу, 1827 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що позовні вимоги є обґрунтованими та правомірними, однак відсутні докази наявності понесення позивачем збитків, які б перевищували чи дорівнювали б розміру заявленої до стягнення суми штрафу, тому господарський суд першої інстанції прийшов до висновку про зменшення розміру штрафу.

Казенне підприємство "Шосткинський казенний завод "Імпульс" з рішенням суду першої інстанції не погодилось, звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 07.05.2015р. у справі №920/300/15 в частині визнання необґрунтованими вимоги по стягненню штрафу у розмірі 3243,95 грн. та в частині зменшення розміру штрафу на 23976 грн., прийняти в цих частинах нове рішення, за яким стягнути з відповідача на користь позивача 29219,95 грн., в іншій частині рішення господарського суду Сумської області від 07.05.2015р. залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що господарський суд першої інстанції не врахував ані матеріальний стан позивача, інтереси обох сторін, не оцінив чи є даний випадок винятковим.

Від відповідача надійшов факсограмою відзив на апеляційну скаргу (вх. 10757 від 17.07.2015р.), в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача, рішення господарського суду Сумської області просить залишити без змін.

29.07.2015р. на адресу господарського суду апеляційної інстанції надійшло клопотання (вх. 11310) від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вант" ЛТД про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в Шосткинському міськрайонному суді Сумської області.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 29.07.2015р. задоволено клопотання відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в Шосткинському міськрайонному суді Сумської області.

Розпорядженням виконуючого обов'язки голови суду від 10.08.2015р. у зв'язку з відпусткою судді Гетьмана Р.А. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Плахова О.В., судді Здоровко Л.М., судді Лакізи В.В.

У судовому засіданні 10.08.2015р. (у режимі відеоконференції) представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду - скасувати.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

05.02.2014р. між Казенним підприємством "Шосткинський казенний завод "Іпмульс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вант" ЛТД укладений договір № 68/014-11/П(Т).

Відповідно до п. 1 договору постачальник (відповідач) зобов'язується передати у власність, а покупець (позивач) - прийняти та оплатити товар за ціною, в асортименті, кількості та якості відповідно до специфікацій, які є невід'ємною частиною договору, на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 4.5 договору постачальник зобов'язаний надати покупцю разом з товаром усі необхідні документи (товарно-транспортну накладну та/або товарну накладну, податкову накладну, сертифікат (паспорт, акт) якості та (чи) інші документи для даного виду товару.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що загальна сума договору на момент його укладення складає: 429000,00 грн.

Згідно з п. 5.3 договору оплата здійснюється проти виставленого постачальником рахунка-фактури шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника. Остаточний розрахунок здійснюється покупцем протягом 20 банківських днів з моменту поставки товару постачальником.

Відповідно до п. 10.1 договору даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін.

Згідно з п. 10.2 договору договір діє з моменту, визначеного у п. 10.1 даного договору, до 31.12.2014р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами зобов'язань по даному договору.

Специфікаціями № 1, № 2 від 24.03.2014р., специфікацією № 1 від 24.12.2014р. до договору сторони визначили найменування продукції, кількість та ціну товару, зокрема, товаром є бензин А-92, бензин А-95 та дизельне пальне.

На виконання умов договору відповідач поставив, а позивач отримав товар у відповідності до рахунків-фактури від 07.07.2014р. №СФ-4441, від 07.07.2014р. №СФ-4442, від 31.07.2014р. №СФ-4524, від 31.07.2014р. №СФ-4525.

Відповідачем виписано податкові накладні від 13.08.2014р. №221 на суму 155856 та від 31.08.2014р.№222 на суму 19463,71 грн.

Вищезазначені податкові накладні своєчасно не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, обов'язок реєстрації яких покладено на продавця. У зв'язку з цим порушені вимоги ст. 201 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 8.13 договору за порушення вимог ст. 201 Податкового кодексу України постачальник (відповідач) сплачує покупцеві (позивачу) штраф у розмірі 20% від загальної суми без ПДВ за отримані товарно-матеріальні цінності.

Таким чином, Казенне підприємство «Шосткинський казенний завод «Імпульс», вважаючи свої права порушеними, звернувся до господарського суду першої інстанції з позовною заявою про стягнення з відповідача 20 % штрафу.

Рішенням господарського суду Сумської області від 07.05.2015р. позов задоволено частково з підстав, зазначених вище.

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду частково погоджується з висновками господарського суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 626 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання умов договору відповідач поставив, а позивач отримав товар у відповідності до рахунків-фактури від 07.07.2014р. №СФ-4441, від 07.07.2014р. №СФ-4442, від 31.07.2014р. №СФ-4524, від 31.07.2014р. №СФ-4525.

Відповідно до п. 210.1 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з ч. 201.7. ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідачем виписано податкові накладні від 13.08.2014р. №221 на суму 155856 та від 31.08.2014р.№222 на суму 19463,71 грн., однак, зазначені податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних не зареєстровано

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до п. 8.13 договору за порушення вимог ст. 201 Податкового кодексу України постачальник (відповідач) сплачує покупцеві (позивачу) штраф у розмірі 20% від загальної суми без ПДВ за отримані товарно-матеріальні цінності.

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Таким чином, обов'язок реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних належить продавцю, тобто ТОВ «Вант ЛТД».

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не здійснив реєстрацію податкових накладних, чим порушені вимоги діючого законодавства та умови укладеного договору. Наслідком допущеного відповідачем порушення строку реєстрації податкових накладних стала неможливість повернення позивачу сум податку, що віднесені податковим законодавством до податкового кредиту.

Таким чином, відповідач повинен сплатити штраф у розмірі 20% від загальної суми за отримані товарно-матеріальні цінності.

Однак, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо зменшення штрафу до 2000,00 грн. як необгрунтованого з огляду на наступне.

Згідно з ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

У п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, згідно з балансом за 1 квартал 2015 року, є збитковим підприємством, зменшено об'єми реалізації товарів і послуг, що негативно вплинуло на фінансовий результат, прибуток підприємства зменшився. Крім того, неналежне виконання зобов'язань за укладеним договором, а саме відсутність реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, відбулось лише у двох податкових накладних, що не свідчить про систематичність невиконання своїх зобов'язань.

А також, колегія суддів звертає увагу, що позивач - Казенне підприємство «Шосткинський казенний завод «Імпульс» віднесений до об'єктів державної власності, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави в сфері оборони. Крім того, позивач є також збитковим підприємством у відповідності до фінансового звіту за 1 квартал 2015 року.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги інтереси обох сторін, ступень виконання зобов'язання, причини неналежного виконання, незначності прострочення виконання, колегія суддів прийшла до висновку про зменшення штрафу до 16610,00 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог, однак, з урахуванням інтересів обох сторін прийшов до висновку про зменшення розміру штрафу.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення господарського суду Сумської області від 07.05.2015р. у справі № 920/300/15 необхідно змінити в частині стягнення штрафу у розмірі 16610 грн., в іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п.4 ч.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу Казенного підприємства "Шосткинський казенний завод "Імпульс", м. Шостка, задовольнити частково.

Рішення господарського суду Сумської області від 07.05.2015р. у справі № 920/300/15 змінити. Викласти п. 2 резолютивної частини в такій редакції:

« 2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вант" ЛТД (41100, Сумська область. М. Шостка, вул. Привокзальна, 1-а; ) на користь Казенного підприємства "Шосткинський Казенний завод "Імпульс" (41100, Сумська область, м. Шостка, вул. Куйбишева, 41; ) 16610 грн. 00 коп. штрафу, 1827 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.»

В іншій частині рішення господарського суду Сумської області від 07.05.2015р. у справі № 920/300/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 11.08.2015р.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза