РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2015Справа №910/13784/13

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейдер"

до Публічного акціонерного товариства "Енергобанк"

за участю третіх осіб 1. Спіцина Ігоря Олеговича

2. Григоренко Наталії Сергіївни

про розірвання договорів про відступлення права вимоги від 31.03.2008 року та стягнення 42 534 666,38 грн.

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Спіцин І.О. - директор

від відповідача: не з'явились

від третьої особи-1: Спіцин І.О.

від третьої особи-2: не з'явились

В судовому засіданні 27 липня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В липні 2013 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейдер» (позивач) надійшов позов про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» (відповідач) 42 534 666,38 грн. та розірвання договорів відступлення права вимоги від 31.03.2008 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі Договору про відступлення права вимоги боргових зобов'язань № б/н від 25.06.2013 року було передано право вимоги Спіцина Ігоря Олеговича Товариству з обмеженою відповідальністю "Рейдер". У зв'язку з чим, позивач, звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості з відповідача в розмірі 42 534 666,38 грн.

18.11.2013 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог в якій позивач зазначив, що загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 42 534 666,38 грн. Просить розірвати договір відступлення права вимоги боргових зобов'язань від 31.03.2008 року, укладений між відповідачем та Григоренко Наталією Сергіївною, згідно якого відповідач передав Григоренко Н.С. право вимоги заборгованості в сумі 3 051 421,43 грн. за Договором про надання споживчого кредиту № 20703 від 02.02.2007 року, що був укладений між Акціонерним Банком "Енергобанк" (змінено найменування на Публічне акціонерне товариство "Енергобанк") та Ястремською Жанною Володимирівною; розірвати договір відступлення права вимоги боргових зобов'язань від 31.03.2008 року, укладений між відповідачем та Григоренко Наталією Сергіївною, згідно якого відповідач передав Григоренко Н.С. право вимоги заборгованості в сумі 2 426 282,37 грн. за Договором про надання кредиту № 702-04 від 02.02.2007 року, що був укладений між Акціонерним Банком "Енергобанк" (змінено найменування на Публічне акціонерне товариство "Енергобанк") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вестінвест ЛЛС".

Відповідно до 3.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18, Господарським процесуальним кодексом України, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Виходячи зі змісту раніше поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача 42 534 666,38 грн. та розірвати договори про відступлення права вимоги боргових зобов'язань від 31.03.2008 року.

Враховуючи викладене, суд розцінює подану позивачем заяву як пояснення у справі.

В судовому засіданні 10.06.2015 року позивач звернувся до суду із заявою № 20 від 10 червня 2015 року про збільшення розміру позовних вимог, у якій просив стягнути з відповідача 85 354 199,03 грн.

Розглянувши подану позивачем заяву про збільшення розміру позовних вимог, суд відзначає наступне.

Частиною 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд визнав подану заяву такою, що відповідає вимогам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим прийняв її до розгляду.

Крім того, позивач звернувся до суду із заявою про вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу в межах заявлених позовних вимог.

Розглянувши вказану заяву, суд її відхиляє, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити, передбачених статтею 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з частиною 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів щодо забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 Господарського процесуального кодексу України). Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (пункт 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів щодо забезпечення позову").

Заяву про вжиття заходів до забезпечення позову обґрунтована тим, що стосовно діяльності відповідача приймаються судові рішення, які свідчать про наявність в нього суттєвих боргових зобов'язань, фінансово-економічні показники діяльності відповідача мають сталу тенденцію до погіршення.

Проте, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу.

15.08.2013 року представник відповідача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог, просив застосувати наслідки спливу строків позовної давності щодо позовних вимог про стягнення безпідставно набутого майна.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.04.2014 року у справі №910/13784/13 (суддя Стасюк С.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.09.2014 року, провадження в частині розірвання договорів про відступлення права вимоги боргових зобов'язань від 31.03.2008 припинено. В іншій частині позову відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.02.2015 року по справі №910/13784/13 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рейдер" - задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2014р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.09.2014 р. у справі № 910/13784/13 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно з довідкою про повторний автоматичний розподіл справ між суддями від 25.03.2015р. справу №910/13784/13 передано на новий розгляд судді Цюкало Ю.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2015р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято справу до розгляду та порушено провадження у справі №910/13784/13. Розгляд справи призначено на 27.05.2015р.

26 травня 2015р. через відділ діловодства Господарського суду м. Києва, від

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.05.2015р. розгляд справи було відкладено на 10.06.2015р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2015р. розгляд справи було відкладено на 24.06.2015р.

Судове засідання, призначене на 24.06.2015 року, не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Цюкало Ю.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 року розгляд справи призначено на 27.07.2015 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та третю особу-1, суд, -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2013 між Спіциним Ігорем Олеговичем (цедент, третя особа-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рейдер" (цесіонарій) укладено договір відступлення права вимоги боргових зобов'язань (далі - договір-1), відповідно до умов якого цедент передав цесіонарію право вимагати від ПАТ "Енергобанк" (боржник) виконання боргових зобов'язань, які випливають з:

1) незаконного списання боржником 29.05.2009 депозиту Спіцина І.О. (цедент) в сумі 3 400 000,00 грн., розміщеному в ПАТ "Енергобанк" на умовах договору банківського вкладу "Комфорт" № 011327 від 20.03.2008 (пп. 1.2.1. договору-1);

2) незаконного списання 01.07.2009 ПАТ "Енергобанк" депозиту Українського консорціуму "Екосорб" в сумі 1 000 000,00 грн., розміщеному в ПАТ "Енергобанк" на умовах договору банківського вкладу (депозиту) №19/04 від 23.04.2009; при цьому, як зазначено в договорі, Український консорціум "Екосорб" відступив цеденту право вимоги повернення незаконно списаних грошових коштів згідно договору відступлення права вимоги боргових зобов'язань від 30.05.2013 (пп. 1.2.2. договору-1);

3) невиконання боржником своїх обов'язків за договорами відступлення права вимоги боргових зобов'язань від 31.03.2008 щодо передачі Григоренко Наталії Сергіївні прав вимоги:

- заборгованості у сумі 3 051 421,43 грн. за договором про надання споживчого кредиту №20703 від 02.02.2007, що був укладений між АБ "Енергобанк" та Ястремською Жанною Володимирівною;

- заборгованості в сумі 2 426 282,37 грн. за договором про надання кредиту №702-04 від 02.02.2007, що був укладений між АБ "Енергобанк" та ТОВ "Вестінвест ЛЛС" (пп. 1.2.3 договору-1);

при цьому, як зазначено в договорі, Григоренко Н.С. згідно договору відступлення права вимоги боргових зобов'язань від 03.06.2013 відступила Спіцину І.О. (цеденту) право вимоги погашення заборгованості боржником у зв'язку з невиконанням ним своїх обов'язків за вказаними договорами відступлення вимоги боргових зобов'язань від 31.03.2008;

4) безпідставного користування грошовими коштами в сумі 1.500.000,00 доларів США, які були 18.09.2008 помилково перераховані відповідачу компанією "East Star Consultants FZE"; при цьому, як зазначено в договорі-1, компанія "East Star Consultants FZE" відступила цеденту право вимоги повернення безпідставно набутих коштів згідно договору відступлення права вимоги боргових зобов'язань від 15.05.2013 (пп. 1.2.4 договору-1);

5) безпідставного отримання боржником від цедента грошових коштів на загальну суму 320 651,13 доларів США, яка складається з:

- суми 194 068,85 доларів США, яка була безпідставно сплачена цедентом боржнику в якості відсотків, щодо розміру яких між сторонами не було досягнуто згоди в договорі про відкриття кредитної лінії № 20733 від 31.08.2007, укладеному між цедентом та боржником;

- суми 126 582,28 доларів США, яка була безпідставно отримана боржником від цедента та яка була внесена цедентом 27.03.2009 на банківський транзитний рахунок №37396912 з метою направлення на погашення власного кредиту цедента згідно з договором про відкриття кредитної лінії №20733 від 31.08.2007, укладеного між боржником та цедентом, проте внаслідок помилки вказана сума була перерахована з транзитного рахунку боржника № 37396912 на погашення кредиту іншої особи - Ронена Дагона на позичковий рахунок № 0201 на підставі договору застави майнових прав від 28.03.2008, укладеного між боржником та цедентом, який станом на 27.03.2009 був вже припинений сторонами у зв'язку із заміною забезпечення за кредитним договором Ронена Дагона (згідно з договором про надання споживчого кредиту № 20815 від 28.03.2008), а депозит цедента, відповідно, розблокований (пп. 1.2.5 договору-1).

Згідно з п. 1.3 договору-1 опис боргових зобов'язань - заборгованість боржника станом на 25.06.2013 складає 42 534 666,38 грн.

В пунктах 3.1, 5.1 договору-1 сторони погодили, що право на боргові зобов'язання, визначені цим договором, у цесіонарія виникає з моменту підписання цього договору. Цей договір набирає чинності з дня його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за ним або до моменту його скасування.

18.07.2013 ТОВ "Рейдер" на підставі вказаного договору відступлення права вимоги боргових зобов'язань від 25.06.2013 звернулося до господарського суду з відповідними позовним вимогами у даній справі (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог № 20 від 10 червня 2015 року про збільшення розміру позовних вимог) щодо виконання відповідачем вказаних вище боргових зобов'язань.

31.03.2008 між АТ "Енергобанк" (банк) та Шпаруком А.С. (позичальник) укладено договір про відкриття кредитної лінії № 20816, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію в сумі 6 000 000,00 грн. на строк з 31.03.2008 по 30.03.2010 на поточні потреби, за користування якою позичальник зобов'язався сплачувати банку 18 % річних, а також зобов'язався здійснити погашення кредитної лінії не пізніше 30.03.2010.

Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що забезпеченням виконання зобов'язань позичальника за цим договором є майнові права на депозитний вклад, розміщений за укладеним між АТ "Енергобанк" та Спіциним І.О. договором банківського вкладу "Комфорт" № 011327 від 20.03.2008.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між АТ "Енергобанк" та Спіциним І.О. як майновим поручителем укладено договір застави майнових прав від 31.03.2008, відповідно до умов якого Спіцин І.О. передав в заставу банку майнові права за договором банківського вкладу "Комфорт" № 011327 від 20.03.2008 в частині суми 3 400 000, 00 грн.

ПАТ "Енергобанк" звернулося до Спіцина І.О. з листом № 04/06-1146 від 21.05.2009, в якому повідомило про розірвання кредитного договору № 20816 від 31.03.2008 та про те, що заборгованість позичальника за кредитом та відсотками в сумі 3400 000, 00 грн. буде погашена за рахунок коштів майнового поручителя по договору банківського вкладу "Комфорт" № 011327 від 20.03.2008 шляхом списання вказаної суми самостійно банком з депозитного рахунку майнового поручителя згідно з п. 3.1 договору застави майнових прав від 31.03.2008.

29.05.2009 банк здійснив списання грошових коштів в сумі 3 400 000,00 грн. з депозитного рахунку Спіцина І.О.

28.03.2008 між АТ "Енергобанк" (банк) та фізичною особою Дагон Роненом (позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту № 20815, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 375.000,00 доларів США на строк з 28.03.2008 по 27.03.2009 на поточні потреби, за користування яким позичальник зобов'язався сплачувати банку 13 % річних, а також зобов'язався здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 27.03.2009.

Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що забезпеченням виконання зобов'язань позичальника за цим договором є майнові права на депозитний вклад, розміщений за укладеним між АТ "Енергобанк" та УК "Екосорб" договором банківського вкладу № 19/03В від 19.03.2008, та майнові права на депозитний вклад, розміщений за укладеним між АТ "Енергобанк" та Спіциним І.О. договором банківського вкладу "Комфорт" № 011327 від 20.03.2008.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між АТ "Енергобанк" та УК "Екосорб" як майновим поручителем укладено договір застави майнових прав від 23.04.2009, відповідно до умов якого УК "Екосорб" передав в заставу банку майнові права за договором банківського вкладу № 19/04 від 23.04.2009 в частині суми 1 000 000,00 грн.

Також в якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між АТ "Енергобанк" та Спіциним І.О. як майновим поручителем укладено договір застави майнових прав від 28.03.2008, відповідно до умов якого Спіцин І.О. передав в заставу банку майнові права за договором банківського вкладу "Комфорт" № 011327 від 20.03.2008 в частині суми 1 000 000,00 грн.

ПАТ "Енергобанк" звернулося до УК "Екосорб" з листом № 04/06-1515 від 01.07.2009, в якому повідомило про наявність простроченої заборгованості за кредитом та відсоткам за договором про надання споживчого кредиту № 20815 та про те, що заборгованість буде погашена за рахунок коштів майнового поручителя шляхом списання грошових коштів в сумі 1 000 000,00 грн. самостійно банком з депозитного рахунку майнового поручителя згідно з умовами договору застави майнових прав від 23.04.2009.

01.07.2009 банк здійснив списання грошових коштів в сумі 1 000 000,00 грн. з депозитного рахунку УК "Екосорб".

Звертаючись з вказаними вище позовними вимоги про стягнення 9 844 537,19 грн. та 2 022 311,42 грн. заборгованості за депозитами Спіцина І.О. та УК "Екосорб", позивач послався на те, що дії відповідача щодо списання грошових коштів з депозитних рахунків вказаних вкладників є незаконними, оскільки суперечать ст. 1071 Цивільного кодексу України.

Крім того, позивач, керуючись ст. 1212 Цивільного кодексу України, також просив стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти, внесені Спіциним І.О. в рахунок погашення власного кредиту, однак, як зазначає позивач, помилково були зараховані ПАТ "Енергобанк" в рахунок погашення кредиту іншої особи. У зв'язку з цим судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

31.08.2007 між АТ "Енергобанк" (банк) та Спіциним І.О. (позичальник) укладено договір про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 20733, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику мультивалютну відновлювальну відкличну лінію в сумі 4 625 500, 00 грн. на строк з 31.08.2007 по 30.08.2010 на поточні потреби.

20.03.2008 між Акціонерним Банком "Енергобанк" (банк) та Спіциним Ігорем Олеговичем (вкладник) укладено договір банківського вкладу "Комфорт" № 011327 (далі за текстом - депозитний договір), відповідно до умов якого Спіцин І.О. розмістив в банку строковий іменний депозит на суму 1 476 475,00 грн. з правом внесення додаткових внесків на депозитний рахунок, а банк зобов'язався сплачувати відсотки по депозиту у розмірі 16,5 % річних.

28.03.2008 між АТ "Енергобанк" (банк) та фізичною особою Дагоном Роненом (позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту № 20815, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 375.000,00 доларів США на строк з 28.03.2008 по 27.03.2009 на поточні потреби, за користування яким позичальник зобов'язався сплачувати банку 13 % річних, а також зобов'язався здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 27.03.2009.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором № 20815 між АТ "Енергобанк" як заставодержателем, та Спіциним І.О. як заставодавцем, укладено договір застави майнових прав від 23.04.2009, відповідно до умов якого Спіцин І.О. як майновий поручитель передав в заставу банку майнові права за договором банківського вкладу "Комфорт" № 011327 від 20.03.2008 в частині суми 1 000 000,00 грн.

Станом на 27.03.2009 - дату остаточного погашення кредиту за кредитним договором № 20815 на депозитному рахунку Спіцина І.О. № 63 обліковувалось 4 919 575,00 грн. Цього ж дня банк здійснив часткове повернення Спіцину І.О. депозиту у сумі 1 519 575,00 грн., при цьому залишок коштів на депозитному рахунку склав 3 400 000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями банківських виписок.

Станом на 27.03.2009 позичальник (Дагон Ронен) взяті на себе зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту № 20815 від 28.03.2008 з повернення кредитних коштів не виконав, у зв'язку з чим 27.03.2009 Спіцин І.О. як майновий поручитель вніс 126 582,28 доларів США в рахунок погашення боргу зазначеного позичальника. Факт внесення Спіциним І.О. коштів на погашення боргу Дагон Ронена підтверджується наявною в матеріалах справи копією заяви на переказ готівки № 606517 від 27.03.2009, де в графі "призначення платежу" зазначено - "Погашення кредиту зг. Дог. Дагон Ронен. № договора 20815 від 28.03.2008".

Суди також дійшли висновку, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що сплачені Спіциним І.О. грошові кошти в сумі 126.582,28 доларів США не є безпідставно набутими банком, оскільки були отримані на підставі договору про надання споживчого кредиту № 20815 від 28.03.2008 та договору застави майнових прав від 23.04.2009.

Позивач, зокрема, посилається на те, що документи на перерахування коштів готував банк, де допустив помилку у призначені платежу, оскільки станом на час здійснення вказаного платежу договір застави майнових прав між відповідачем та Спіциним І.О. за кредит Дагона Ронена вже був припинений, і у Спіцина І.О. не було підстав для погашення чужого кредиту.

21.04.2006 між АБ "Енергобанк" (банк) та ТОВ "Форос Інвест Центр ЛЛС" (позичальник) укладено договір про відкриття кредитної лінії № 604-08, відповідно до якого банк відкрив позичальнику відкличну відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування 2 135 000,00 доларів США на строк з 25.05.2006 по 20.05.2010 на поповнення обігових коштів, а позичальник зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитними коштами та повернути кредит у встановлений договором строк.

18.09.2008 компанією "East Star Consultants FZE" через Duetsche Bank Trust Company Americas на поточний рахунок ТОВ "Форос Інвест Центр ЛЛС" № 01, відкритий в АТ "Енергобанк", були перераховані грошові кошті в сумі 1 499 965,00 доларів США.

15.05.2013 компанія "East Star Consultants FZE" відступила Спіцину І.О. право вимагати від банку повернення вказаних коштів як безпідставно набутих банком згідно з договором відступлення права вимоги боргових зобов'язань від 15.05.2013. В подальшому право вимоги за договором відступлення права вимоги боргових зобов'язань від 15.05.2013 було передано Спіциним І.О. позивачу згідно з договором-1.

Звертаючись з позовною вимогою у даній справі про стягнення зазначеної суми грошових коштів, перерахованих компанією "East Star Consultans FZE" на рахунок ТОВ "Форос Інвест Центр ЛЛС", позивач зазначав, що вказана сума грошових коштів була перерахована компанією "East Star Consultans FZE" помилково та набута відповідачем безпідставно, оскільки жодного договору між компанією та банком не укладалось, а відповідач згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України зобов'язаний повернути зазначену суму позивачу як особі, котра набула право на ці кошти за договором-1.

31.08.2007 між АТ "Енергобанк" (банк) та Спіциним І.О. (позичальник) укладено договір про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 20733, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику мультивалютну відновлювальну відкличну лінію в сумі 4 625 500,00 грн. на строк з 31.08.2007 по 30.08.2010 на поточні потреби.

Пунктом 3.1 договору сторони погодили розмір відсоткової ставки за користування кредитом - 16 % річних по гривні та 13 % річних по долару США.

В додатку до вказаного кредитного договору наведено розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки та визначено розмір процентної ставки на рівні 16,22 % річних, а розмір реальної процентної ставки - 15,81 %.

За твердженням позивача, договір про відкриття мультивалютної кредитної лінії № 20733 від 31.08.2007 є неукладеним, оскільки сторони договору не досягли згоди щодо такої істотної умови як розмір процентної ставки за кредитом та спосіб нарахування процентів, а грошові кошти в сумі 194 068, 85 доларів США, сплачені позичальником в якості відсотків за користування кредитом, щодо розміру яких між сторонами не було досягнуто згоди, є безпідставно набутими відповідачем.

Однак, при розгляді справи судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 12.02.2015 № 96 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12.02.2015 № 29 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Енергобанк», згідно з яким з 13.02.2015 розпочато процедуру виведення Банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Енергобанк» запроваджено строком на три місяці з 13.02.2015 по 12.05.2015 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 93 від 30.04.2015 продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації у Банку до 11.06.2015 включно.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 11.06.2015 № 370 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Енергобанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.06.2015 року № 115 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Енергобанк».

Зазначена інформація відображена також на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою, і не потребує доказування.

Положеннями статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Статтею 1 вказаного Закону унормовано, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Статтею 17 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачена заборона на здійснення банківської діяльності без банківської ліцензії.

Крім того, порядок ліквідації банку регулюється розділом VIII Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною 5 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури (частини 2 та 3 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів").

Положеннями статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено повноваження уповноваженої особи Фонду, зокрема, відповідно до пункту 4 частини 1 вказаної статті, уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду (частина 1 та 2 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Частиною 4 вказаною вище статті передбачено, що будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Отже, з огляду на зазначене вище, та враховуючи прийняте рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Енергобанк», задоволення вимог кредиторів банку здійснюється виключно у межах процедури ліквідації банку та у порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії відповідача та ініціювання процедури його ліквідації як юридичної особи, зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема, виникнення спеціальної процедури пред'явлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", при цьому задоволення вимог окремого кредитора-юридичної особи, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, не допускається, оскільки в такому випадку активи з банку виводяться, а заборгованість третіх осіб перед банком збільшується, що порушує принцип пріоритетності зобов'язань неплатоспроможного банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення 85 354 199,03 грн. підлягають залишенню без задоволення.

Щодо позовних вимог про розірвання двох договорів відступлення права вимоги боргових зобов'язань від 31.03.2008, укладених між АТ "Енергобанк" і Григоренко Н.С., внаслідок невиконання відповідачем умов вказаних договорів, суд зазначає наступне.

Так, 31.03.2008 між акціонерним банком "Енергобанк" (цедент, відповідач) та Григоренко Наталією Сергіївною (цесіонарій, третя особа) укладено договір відступлення права вимоги боргових зобов'язань (далі за текстом - договір-2), відповідно до умов якого цедент зобов'язався передати цесіонарію право вимагати від боржника - Ястремської Жанни Володимирівни виконання боргового зобов'язання, вказаного в цьому договорі, а цесіонарій зобов'язався прийняти та сплатити цеденту вартість цих боргових зобов'язань в сумі, порядку та строки, встановлені цим договором (т. 1, а. с. 35, 36).

Відповідно до п. п. 1.3, 1.4 договору-2 право вимоги цедента до боржника, яке було відступлено Григоренко Наталії Сергіївні, випливає з договору про надання споживчого кредиту № 20703 від 02.02.2007, укладеного між цедентом і Ястремською Жанною Володимирівною, та стосується непогашеної останньою як боржником станом на 31.03.2008 заборгованості в сумі 3 051 421,43 грн., а саме: заборгованості за кредитом в сумі 2828580,01 грн., заборгованості за відсотками в сумі 202816,69 грн. та заборгованості по пені в сумі 20 024,73 грн.

Крім того, 31.03.2008 між акціонерним банком "Енергобанк" (цедент) та Григоренко Наталією Сергіївною (цесіонарій) укладено договір відступлення права вимоги боргових зобов'язань (далі за текстом - договір-3), відповідно до умов якого цедент зобов'язався передати цесіонарію право вимагати від боржника - ТОВ "Вестінвест ЛЛС" виконання боргового зобов'язання, вказаного в цьому договорі, а цесіонарій зобов'язався прийняти та сплатити цеденту вартість цих боргових зобов'язань в сумі, порядку та строки, встановлені цим договором (т. 1, а. с. 37, 38).

Відповідно до п. п. 1.3, 1.4 договору-3 право вимоги цедента до боржника, яке було відступлено Григоренко Наталії Сергіївні, випливає з договору про надання кредиту № 702-04 від 02.02.2007, укладеного між цедентом і ТОВ "Вестінвест ЛЛС", та стосується непогашеної боржником станом на 31.03.2008 заборгованості в сумі 2 426 282,37 грн., а саме: заборгованості за кредитом в сумі 2 155 000,00 грн., заборгованості за відсотками в сумі 252 503,05 грн. та заборгованості по пені в сумі 18 779,32 грн.

Зобов'язання, за якими відповідач взяв на себе обов'язок передати Григоренко Н.С. були забезпечені іпотекою нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 128.

Позивач просив розірвати вказані вище два договори відступлення права вимоги боргових зобов'язань від 31.03.2008, укладені між відповідачем та Григоренко Н.С., посилаючись на те, що банк в порушення умов п. 2.1 зазначених договорів не передав боргові зобов'язання Григоренко Н.С. та не вніс змін до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо підстав обтяження предмету іпотеки.

На виконання зобов'язань за договором-2 та договором-3 Григоренко Н.С. було сплачено відповідачу 5 477 704,80 грн., що підтверджується заявами на переказ грошових коштів № 851598 та № 851641 від 31 березня 2008 року.

Листом від 31.05.2013 року Григоренко Н.С. звернулась до відповідача із вимогою про розірвання спірних договорів

Проте, своїх зобов'язань за вказаними договорами про відступлення права вимоги відповідач не виконав, боргові зобов'язання в порушення п. 2.1. цих же договорів не передав, змін щодо підстав обтяження іпотеки в Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна не вніс, зворотного суду не довів.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідачем не було передано боргові зобов'язання за спірними договорами, а також останнім змін щодо підстав обтяження іпотеки, якою забезпечено вказані боргові зобов'язання, в Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна не внесено, що свідчить про позбавлення можливості Григоренко Н.С. отримати те, на що вона розраховувала при укладенні з відповідачем договорів про відступлення права вимоги від 31.03.2008 року.

Судом встановлено, що Григоренко Н.С. за договором від 03.06.2013 відступила Спіцину І.О. права вимог за оспорюваними договорами, а Спіцин І.О. в свою чергу відступив такі права на користь позивача за договором від 25.06.2013, який є юридичною особою.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що договори відступлення права вимоги боргових зобов'язань від 31.03.2008 року, укладені між Григоренко Н.С. та ПАТ «Енергобанк» підлягають розірванню.

Щодо застосування строків позовної давності щодо вимог про стягнення безпідставно набутого майна, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З огляду на це, приймаючи до уваги відхилення судом позовних вимог про стягнення безпідставно набутого майна, клопотання відповідача про застосування строків позовної давності до зазначених заявлених позивачем вимог, викладене у відзиві на позов, підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Розірвати Договір відступлення права вимоги боргових зобов'язань від 31.03.2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "ЕНЕРГОБАНК" (04071, м. Київ, вулиця Воздвиженська, будинок 56, ідентифікаційний код 19357762) та Григоренко Наталією Сергіївною (ідентифікаційний код ), згідно з яким Публічним акціонерним товариством "ЕНЕРГОБАНК" передано Григоренко Наталії Сергіївні право вимоги заборгованості в сумі 3 051 421,43 грн. (три мільйони п'ятдесят одна тисяча чотириста двадцять одна гривня 43 копійки) за договором про надання споживчого кредиту від 02.02.2007 року № 20703, що був укладений між АБ «Енергобанк» та Ястремською Жанною Володимирівною (ідентифікаційний код ).

3. Розірвати Договір відступлення права вимоги боргових зобов'язань від 31.03.2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "ЕНЕРГОБАНК" (04071, м. Київ, вулиця Воздвиженська, будинок 56, ідентифікаційний код 19357762) та Григоренко Наталією Сергіївною (ідентифікаційний код ), згідно з яким Публічним акціонерним товариством "ЕНЕРГОБАНК" передано Григоренко Наталії Сергіївні право вимоги заборгованості в сумі 2 426 282,37 грн. (два мільйони чотириста двадцять шість тисяч двісті вісімдесят дві гривні 37 копійок) за договором про надання кредиту від 02.02.2007 року № 702-04, що був укладений між АБ «Енергобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕСТІНВЕСТ ЛЛС" (03151, м. Київ, вулиця Смілянська, будинок 7, ідентифікаційний код 33735661).

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ЕНЕРГОБАНК" (04071, м. Київ, вулиця Воздвиженська, будинок 56, ідентифікаційний код 19357762), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЙДЕР" (04071, м. Київ, вулиця Ярославська, будинок 11-в, ідентифікаційний код 30372059), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду грошові кошти: 2 294,00 грн. (дві тисячі двісті дев'яносто чотири гривні) судового збору. Видати наказ.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Копію даного рішення направити відповідачу та третій особі-2 у справі № 910/13784/13.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 03.08.2015р.

Суддя Ю.В. Цюкало