ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2015 р.Справа № 922/3597/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Нагірна М.Т.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", м. Київ
до Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія", м. Харків
про стягнення 10 351,55 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (позивач) звернулося до господарського суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" (відповідача) про відшкодування шкоди в розмірі 10 351,55 грн. (фактичні збитки з урахуванням ліміту відповідальності страховика, за мінусом франшизи відповідно до полісу №АВ/5084436). Позивач також просить суд стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1 827,00 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився. Ухвалою суду від 09.07.2015 р. було задоволено клопотання позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача. Подав до суду письмові пояснення (вх.№29703 від 24.07.2015 р.), в яких повідомив суду про те, що позивач не має можливості надати до суду докази надсилання відповідачеві вимоги про виплату страхового відшкодування у порядку регресу від 18.11.2014 р. вих.№09-06-06/21576, яке було надіслане відповідачеві рекомендованим листом без опису вкладення, оскільки поштове повідомлення про вручення відповідачеві вказаної вимоги було втрачене працівниками відділення поштового зв'язку.

Відповідач про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, в судове засідання свого повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, витребуваних документів до суду не подав.

За таких обставин суд вважає, що судом вжито необхідних заходів щодо повідомлення відповідача, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані позивачем до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

06.03.2013 року між ОСОБА_1 (страхувальник) та НАСК "ОРАНТА" (страховик) було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № УБ 746775 (далі - договір страхування), предметом страхування якого є транспортний засіб "Mitsubishi АSХ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

20.03.2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортних засобів "Mitsubishi АSХ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та "Нyundai Getz", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2.

Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 12.04.2013 р. у справі №640/5584/13-п ОСОБА_2 визнано винною в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до частини 2 статті 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

21.03.2013 року ОСОБА_1 звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування на підставі вказаного ДТП, що є страховим випадком відповідно до умов вищевказаного договору страхування № УБ 746775 від 06.03.2013 р.

На підставі дослідження № АХ4372СО-29.03/5 від 29.03.2013 р., № АХ4372СО-29.05/5 від 29.05.2013 р., акту виконаних робіт ТОВ "Техно-Арт", угоди про припинення зобов'язань страхових актів № СТО-13-3947/1 від 09.04.2013 р., № СТО-13-3947/2 від 02.09.2014 р., № СТО-13-3947/3 від 29.05.2013 року та розрахунку страхового відшкодування до нього позивач сплатив на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за страховим випадком в розмірі 11 351,55 грн., що підтверджується платіжними дорученнями та договором про припинення зобов'язання переданням відступного, укладеним між позивачем та ОСОБА_1

Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з ч. 1 статті 1166 Цивільного кодексу України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачене, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Пунктом 22.1. статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент скоєння вищезгаданого ДТП була застрахована у ПАТ СК "ХМСК" (відповідача у даній справі), про що свідчить поліс № АВ/5084436, за яким франшиза складає 1 000,00 грн.

Позивач у позові стверджує, що надіслав відповідачеві вимогу №09-06-06/21576 від 18.11.2014 р. на виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 11 351,55 грн., однак відповідач залишив цю вимогу без задоволення, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Суд вважає за необхідне зауважити, що доказів надсилання відповідачеві вимоги №09-06-06/21576 від 18.11.2014 р. на виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі11 351,55 грн. позивач до суду не подав. При цьому у наданих до суду письмових поясненнях (вх.№29703 від 24.07.2015 р.) позивач повідомив суду про те, що він не має можливості надати до суду докази надсилання відповідачеві вимоги про виплату страхового відшкодування у порядку регресу від 18.11.2014 р. вих.№09-06-06/21576, яке було надіслане відповідачеві рекомендованим листом без опису вкладення, оскільки поштове повідомлення про вручення відповідачеві вказаної вимоги було втрачене працівниками відділення поштового зв'язку.

Відповідно до п. 3.17.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2012 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 р. N 15-рп/2002 право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Отже, місцеві господарські суди приймають у порядку, передбаченому ГПК України, до свого провадження як позови з вимогами, що ґрунтуються на визнаних претензіях позивача, так і позови, щодо вимог яких не подано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору.

Враховуючи вищевикладені обставини і норми закону, суд дійшов висновку про те, що позивач після виплати страхового відшкодування за договором страхування №УБ746775 від 06.03.2013 р. отримав право зворотної вимоги до відповідача, як страховика цивільно-правової відповідальності особи винної у скоєнні ДТП згідно з полісом №АВ/5084436.

Відповідач у призначені судові засідання жодного разу не з'явився і не надав суду належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог та на підтвердження відсутності обов'язку щодо відшкодування позивачеві шкоди у заявленому розмірі.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За умовами ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч. 1 ст. 32 ГПК України).

При цьому господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

В силу ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладені обставини та норми закону, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача шкоди в розмірі 10 351,55 грн. (фактичний збиток з урахуванням ліміту відповідальності страховика та за мінусом франшизи, відповідно до полісу №АВ/5084436) правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судовий збір слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 38 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 993, 1166, 1191 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4-3, 32-35, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 63, 4-й поверх, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, ) шкоду в розмірі 10 351,55 грн. (фактичний збиток з урахуванням ліміту відповідальності страховика та за мінусом франшизи відповідно до полісу №АВ/5084436) та судовий збір в розмірі 1 827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.08.2015 р.

Суддя ОСОБА_3