донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

11.08.2015р. справа №908/2743/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівПопков Д.О. Марченко О.А., Зубченко І.В.
при секретарі судового засідання Максимовій О.Ю.
за участю представників сторін:
від позивача: Єфременко О.О. (за довіреністю №14-88 від 18.04.2014р.);
від відповідача: не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
на рішення господарського суду Запорізької області
від24.06.2015р. (повний текст підписано 06.07.2015р.)
по справі№908/2743/15 (суддя Попова І.А.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м. Краматорськ Донецької області
про стягнення 162 842 324,84 грн. основного боргу за договором № 13/2794-БО-6 від 28.12.2012 р., 12 518 250,04грн. пені, 17 624 825,69грн. втрат від інфляції грошових коштів, 4 248 251,75грн. річних процентів

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ (Позивач) звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м. Краматорськ Донецької області (Відповідач) про стягнення 197 233 652,32 грн. за договором № 13/2794-БО-6 від 28.12.2012 р., з яких: 162 842 324,84 грн. основного боргу, 12 518 250,04грн. пені, 17 624 825,69грн. втрат від інфляції, 4 248 251, 75грн. річних процентів.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.06.2015р. позовні вимоги Позивача були задоволені частково, у тому числі - у зв'язку із зменшенням в порядку ст.83 Господарського процесуального кодексу України розмір пені на 50%: стягнуто з Відповідача на користь Позивача 162 842 324,84грн. основного боргу, 6 244 696,19грн. пені, 17 531 207,71 грн. втрат від інфляції, 4 244 798,20 грн. річних процентів.

Рішення місцевого суду вмотивовано доведеністю матеріалами справи заборгованості Відповідача з оплати природного газу за договором купівлі-продажу природного газу № 13/2794-БО-6 від 28.12.2012р., наявністю недоліків у розрахунках Позивача стягуваних 3% річних та інфляційної індексації. Водночас, відносно визначення стягуваної суми пені судом було застосовано зменшення її розміру на 50% внаслідок часткового задоволення відповідного клопотання Відповідача.

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 24.06.2015р. у справі №908/2743/15 в частині зменшення розміру пені на 6 529 125,02грн. та прийняте в цій частині нове рішення, за яким стягнути з Відповідача на користь Позивача 6 529 125,02 грн. пені, у стягненні яких було відмовлено.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає: неврахування доводів Позивача відносно безпідставності зменшення пені; відсутність виняткових обставин у Відповідача для зменшення пені судом; неврахування місцевим судом практики Вищого господарського суду України з даного питання; неврахування майнового стану Позивача та особливих обставин щодо його діяльності.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Попков Д.О., Зубченко І.В., Марченко О.А.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 21.07.2015р. порушено апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 11.08.2015р. о 14.00 год.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Позивача у судовому засіданні 11.08.2015р. підтримав вимоги апеляційної скарги у повному обсягу.

Представник Відповідача у судове засідання 11.08.2015р., попри вжиті судом заходи з належного повідомлення, без пояснення причин не з'явився, що, враховуючи достатність наявних матеріалів справи та невизнання його явки обов'язковою, за висновком судової колегії не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, 28.12.2012р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» (Покупець) укладено договір № 13/2794-БО-6 купівлі-продажу природного газу (Договір - а.с.а.с.19-24), згідно п.1.1. якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити природний газ, на умовах цього договору. В п. 2.1 договору сторони погодили обсяги газу, що планується передати.

Також в п.3.3 договору, сторони погодили, що приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до п. 3.4 договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірника акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами. Ціна газу визначена сторонами в розділі 5 договору (з урахуванням змін, внесених додатковими угодами № 1 від 15.07.2013 р.(а.с.25), № 2 від 14.10.2013 р.(а.с.26), № 3 від 19.12.2013 р.(а.с.27).

Згідно пункту 6.1 договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки; остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором; п.7.2 - у разі невиконання Покупцем умов п. 6.1 цього договору, Покупець у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору Позивач передав Відповідачу протягом січня - грудня 2013р. імпортований природний газ на загальну суму 227141807, 97грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.08.2013р. (а.с.28), 26.09.2013р. (а.с.а.с.29-39), від 30.09.2013р.(а.с.40), від 31.10.2013р. (а.с.а.с.41-42), від 30.11.2013р. (а.с.а.с.43-44), від 31.12.2013р. (а.с.а.с.45-46) підписаними уповноваженими особами сторін та скріплені печатками підприємств. Отже, зазначені акти, відповідно до договору, є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

В свою чергу, Покупцем зобов'язання зі своєчасної і повної сплати вартості поставленого природного газу належним чином не виконані з огляду на відомості обліку Покупця (а.с.47), зважаючи на це, Господарський суд Запорізької області зазначив про доведеність факту наявності заборгованості у розмірі 162 842 324,84грн., визнану Відповідачем у повному обсязі у відзиві на позовну заяву (а.с.а.с.69-71).

За таких обставин, як вже зазначалось, місцевий суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, задовольнивши частково, зокрема, клопотання Відповідача про зменшення розміру пені, взявши до уваги: статус Відповідача і особливості умови його господарської діяльності з огляду на бойові дії та важливе соціальне значення для мешканців Донецької області; тяжке фінансово-економічне становище Відповідача та необґрунтованість зауважень Позивача щодо несення ним збитків внаслідок неотримання неустойки.

Оцінюючи правильність застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального законодавства в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке:

Відповідно до ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України та ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України укладений між сторонами договір на купівлю-продаж природного газу № 13/2794-БО-6 від 28.12.2012р. є належною підставою для виникнення у сторін кореспондуючих прав і обов'язків.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору, кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з купівлі-продажу. Як встановлено ст.655, ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України Покупець зобов'язаний сплатити товар за ціною, встановленою в договорі купівлі-продажу.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між Позивачем та Відповідачем договір купівлі-продажу є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов'язань, визначених його умовами, з оплати поставленого природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Таким чином, Відповідач не мав жодних підстав для ухилення від виконання обов'язку із здійснення повного розрахунку за поставлений газ відповідно до умов договору купівлі-продажу шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу, але не пізніше 14 числа місяця наступного за місяцем поставки газу згідно умов п. 6.1. договору.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Наразі, будь-яких доказів своєчасної спалити стягуваної заборгованості або припинення відповідних грошових зобов'язань перед Позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, Відповідачем всупереч ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України до матеріалів справи не тільки не представив, але й визнав наявність боргу. Таке невиконання грошових зобов'язань правомірно кваліфіковано судом як їх порушення у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам Відповідач вважається таким, що прострочив їх виконання у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу України.

В свою чергу, за змістом ст.ст.549, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст.216-218 Господарського кодексу України наслідком прострочення виконання грошового зобов'язання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати заборгованості, з нарахованими впродовж періоду прострочення на неї 3% річних, інфляційної індексації та штрафних санкцій, передбачених п.7.2. договору на купівлю-продаж природного газу № 13/2794-БО-6 від 28.12.2012 р.

За таких обставин, перевіривши правильність розрахунків розміру позовних вимог, апеляційний суд вважає правомірним і обґрунтованим висновок місцевого суду щодо часткового задоволення всіх заявлених позовних вимог.

Разом із тим, враховуючи сутність доводів Скаржника, відносно висновку про наявність підстав для часткового зменшення стягуваної суми пені, апеляційний суд наголошує на такому.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України суд як орган державної влади управнений діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, право суду при прийнятті рішення на зменшення у виняткових випадках розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, передбачено п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України.

Втім, означена процесуальна норма реалізується судом в контексті дотримання ним норм ст.233 Господарського кодексу України та ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, які вимагають дослідження та встановлення наступних обставин: ступінь виконання зобов'язань боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; наявність збитків внаслідок невиконання зобов'язань та співвідношення розміру збитків із розміром стягуваних штрафних санкцій.

У світлі наведених приписів, апеляційний суд відхиляє доводи Скаржника відносно невстановленості судом винятковості обставин та невірного застосування ст.233 Цивільного кодексу України, оскільки як вбачається з матеріалів справи та вірно враховано місцевим судом, Відповідач на підтвердження свого клопотання про зменшення суми пені зазначив, що він є комунальним підприємством, яке забезпечує надання послуг з теплопостачання для мешканців Донецької області, що є суттєво важливим та необхідним й таким, що не повинно бути зупиненим на будь-якій час. З цього приводу апеляційний суд також звертає увагу Скаржника, що ст.8 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» Відповідач взагалі обмежений у праві застосування неустойки щодо громадян - отримувачів послуг з теплопостачання, для здійснення якого і закуповувався газ за Договором, і поточні обставини певної невизначеності довкола переліку відповідних населених пунктів саме за розпорядженням Кабінету Міністрів України в силу ст.8 Конституції України жодною мірою не впливають на існування такого обмеження. Також Відповідачем було надано баланс підприємства та звіт про фінансові результати за 1 кв. 2015р.(а.с.а.с.72-73), що підтверджують його вкрай незадовільний фінансовий стан.

Доводи Скаржника відносно свого статусу жодною мірою не впливають на оцінку обґрунтованості зменшення пені, адже п.3. ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, ст..233 та ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України не містять жодних обмежень у можливості їх застосування по відношенню до Позивача. Не відповідають дійсності і зауваження Апелянта щодо ненадання місцевим судом оцінки доводам Позивача відносно зменшення пені - в рішення цілком слушно зауважено на безпідставності доводів про несення збитків через неотримання неустойки.

Більш того, частковість задоволення місцевим судом клопотання щодо зменшення розміру пені як разі вказує на врахування майнових інтересів Позивача, відомості щодо фінансового становища були представлені місцевому суду (а.с.а.с.102-105).

Відтак, враховуючи приведені вище висновки апеляційного суду відносно майнового стану Позивача і Відповідача та збитків через неналежне виконання останнім грошових зобов'язань, а також: визначену самим Позивачем частковість виконання Покупцем своїх зобов'язань з оплати поставленого газу в перебігу правовідносин за договором (ступінь виконання зобов'язань); відсутність доказів вчинення Позивачем перешкод у проведенні своєчасних розрахунків Відповідачем; стягнення разом із заборгованістю також і 3% річних, інфляційної індексації, які у сукупності достатньою мірою забезпечують як вжиття заходів відповідальності за порушення, так і компенсацію за прострочення виконання грошового зобов'язання, заявлена сума пені цілком правомірно може бути зменшена. В свою чергу, визначення розміру такого зменшення є дискреційним повноваженням місцевого суду, а отже, оцінка саме розміру зменшення, а не наявності відповідних підстав для застосування зменшення в принципі, з боку апеляційного суду не може здійснюватися в контексті відповідності чи невідповідності нормам матеріального чи процесуального права у розумінні ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Приведення Апелянтом певних цитат з постанов Вищого господарського суду України з приводу питання зменшення неустойки не може ототожнюватися із наявністю визначених ст.104 Господарського процесуального кодексу України підстав для зміни чи скасування переглядуваного рішення, адже за змістом ст.ст.4, 82 цього Кодексу місцевий суд жодною мірою не пов'язаний/ не обмежений при прийнятті рішення, у тому числі - щодо зменшення пені, такими формулювання касаційного суду.

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ підлягає залишенню без задоволення, а переглядуване рішення - без змін, що згідно із ст. 49 Господарського процесуального кодексу України має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 83, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.06.2015р. (повний текст підписано 06.07.2015р.) у справі №908/2743/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Запорізької області від 24.06.2015р. (повний текст підписано 06.07.2015р.) у справі №908/2743/15 залишити без змін.

3. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Д.О. Попков

Судді: О.А. Марченко

І.В. Зубченко

Надруковано 5 прим.: 1. Позивачу; 2. Відповідачу; 3. У справу; 4. ДАГС;5. ГСЗО