ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.08.15р. Справа № 904/5944/14

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хорошие Двери", м. Берислав, Херсонська область

до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Дніпропетровськ

про стягнення 283 109,94грн.

Представники:

Від позивача: Горун Н.М., договір №б/н від 24.06.2014р.

Від відповідача: Стрельченко Я.С., дов. №8166-К-Н-О від 16.10.2014р.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Хорошие двери» м. Берислав звернулось до Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» м. Дніпропетровськ з позовом про стягнення суми боргу за договорами банківського рахунку в сумі 262181грн.30коп., суми 3% річних в розмірі 2305грн.76коп., інфляційної складової в розмірі 18614грн.88коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на заблокування відповідачем поточних рахунків позивача, які були відкриті в Севастопольській філії ПАТ КБ «Приватбанк», внаслідок чого останній втратив доступ до належних йому грошових коштів, які знаходилися на поточних рахунках: №7576 - в розмірі 203064грн.57коп.; №0650 - в розмірі 5000доларів США; довідки №08.7.0.0.0/10 від 23.06.2014р. та №08.7.0.0.0/12 від 23.06.2014р. про залишки коштів на рахунках; лист №26 від 06.05.2014р. про зміну юридичної адреси та прохання розблокувати доступ до рахунків; листи-запити №29 від 26.05.2014р., №30 від 29.05.2014р., №31 від 04.06.20134р.; листи-відповіді №20.1.0.0.0/7-20140528/3483 від 02.06.2014р., №20.1.0.0.0/7-20140528/3483 від 03.06.2014р., №25-112/34160 від 01.07.2014р.; статті Цивільного кодексу України.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог через їх необґрунтованість.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.10.2014р. у справі №904/5944/14 в задоволенні позовних вимог було відмовлено. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.01.2015р. у справі №904/5944/14 рішення суду першої інстанції було скасовано та прийняте нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.03.2015р. у справі №904/5944/14 попередні судові акти були скасовані, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2015р. справу №904/5944/14 було прийнято до провадження суддею Дубиніним І.Ю.

Під час судового провадження позивачем надано до суду 19.05.2015р. документ під назвою «позовна заява про стягнення грошових коштів за договорами банківського рахунку (уточнена)» від 06.05.2015р., в якій позивач просив стягнути з відповідача суму боргу за договорами банківського рахунку в сумі 203064грн.57коп. та 5000доларів США, суми 3% річних в розмірі 6091грн.33коп. за період з 07.05.2014р. по 06.05.2015р., інфляційної складової в розмірі 64168грн.40коп. за період з червня 2014р. по березень 2015р.

Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати з оплати судового збору та витрати на оплату послуг адвоката в сумі 12000грн.

У зв'язку з перебуванням судді Дубиніна І.Ю. у відпустці, був призначений повторний автоматичний розподіл справи №904/5944/14, яким було визначено суддю-доповідача.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2015р. справу №904/5944/14 було прийнято до свого провадження суддею Новіковою Р.Г. та призначене судове засідання.

У письмових поясненнях, наданих до суду 14.07.2015р., позивач вказав, що ціна позову становила 283109грн.94коп., а саме: 203064грн.57коп. - залишок коштів на рахунку №7576, 5000доларів США (за курсом НБУ станом на 01.07.2014р. дорівнює 59116грн.73коп.) - залишок коштів на рахунку №0650, сума 3% річних в розмірі 2305грн.76коп., сума інфляційної складової в розмірі 18614грн.88коп. Платіжним дорученням від 01.07.2014р. сплачена сума судового збору в розмірі 5662грн.04коп. за подання позову.

Згідно уточненої позовної заяви від 06.05.2015р. ціна позову становить 378990грн.20коп., а саме - 203064грн.57коп. - залишок коштів на рахунку №7576, 5000доларів США (за курсом НБУ станом на 06.05.2015р. дорівнює 105665грн.30коп.) - залишок коштів на рахунку №0650, сума 3% річних в розмірі 6091грн.93коп., сума інфляційної складової в розмірі 64168грн.40коп. Позовні вимоги збільшились на 95880грн.26коп. Згідно квитанції від 08.07.2015р. позивачем було додатково сплачено суму судового збору в розмірі 1917грн.60коп.

Господарським процесуальним кодексом України не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п. В разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань), виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, розцінюється як подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Дослідивши зміст документу «позовна заява про стягнення грошових коштів за договорами банківського рахунку (уточнена)» від 06.05.2015р., суд дійшов висновку, що фактично позивачем подана заява про збільшення розміру позовних вимог.

Оскільки вказана заява підписана повноважною особою та не суперечить вимогам Господарського кодексу України, суд прийняв її до розгляду.

Таким чином, предметом розгляду є стягнення з відповідача сум боргу за договорами банківського рахунку в сумі 203064грн.57коп. та 5000доларів США (за курсом НБУ станом на 06.05.2015р. дорівнює 105665грн.30коп.), суми 3% річних в розмірі 6091грн.33коп. за період з 07.05.2014р. по 06.05.2015р., інфляційної складової в розмірі 64168грн.40коп. за період з червня 2014р. по березень 2015р.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на

- на виконання постанови Національного банку України №260 від 06.05.2014р. наказом №PR-2014-6695879 від 14.05.2014р. змінено порядок обліку рахунків, відкритих у відокремлених підрозділах Автономної Республіки Крим. Тобто банком лише змінено порядок обліку рахунків кримських клієнтів без обмеження користування наявними на них коштами;

- відповідно до чинного законодавства переказ коштів з рахунку клієнта здійснюється на підставі платіжного доручення. Позивач не надав суду доказів звернення до відповідача з платіжним дорученням, оформленим належним чином, яке банк відмовився виконати, на момент звернення з відповідним позовом до суду.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши наявні докази у справі, ознайомившись з правовою позицією сторін, що викладена письмово, наявна у матеріалах справи, господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 21.01.2011року ТОВ «Хорошие двери» в ПАТ КБ «ПриватБанк» був відкритий поточний рахунок №7576 (валюта - гривня), 25.01.2011року - поточний рахунок №0650 (валюта - долар США), що підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» №08.7.0.0.0/01 від 26.01.2011року.

В матеріалах справи містяться заяви позивача про відкриття поточних рахунків №7576 та №0650, (оформлені із додержанням вимог чинного законодавства), згідно із якими позивач приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», які разом складають договори банківського обслуговування.

Позивач зазначає, що починаючи з 15.03.2014р. відповідач спочатку тимчасово, а потім зовсім припинив роботу своїх відділень на території Криму з причини дефіциту готівкових коштів і правової невирішеності роботи банків на півострові, про що повідомив своїх клієнтів на офіційному сайті банку та з 18.03.2014р. ним були припинені операції по банківських рахунках клієнтів в цьому регіоні, заблоковані рахунки, скасовано можливість проведення безготівкових платежів.

Станом на 20.05.2014р. залишок грошових коштів на рахунку №7576 склав 203064грн.57коп., що підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» №08.7.0.0.0/10 від 23.06.2014р.; на рахунку №0650 - 5000доларів США, що підтверджується довідкою №08.7.0.0.0/12 від 23.06.2014р.

Позивач змінив місцезнаходження юридичної особи з м. Севастополя до м. Бериславу Херсонської області, у зв'язку з чим внесені відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (витяг з зазначеного реєстру від 06.05.2014р. серії АГ №975460).

Позивач звернувся до відповідача з листом за вих.№29 від 26.05.2014р., в якому просив розблокувати його рахунки і надати доступ до грошових коштів або повернути грошові кошти на рахунки, відкриті ним у м.Берислав.

В листі-відповіді №20.1.0.0.0/7-20140528/3483 від 02.06.2014р. відповідач вказав, що територію АРК Крим та м. Севастополь визнано тимчасово окупованою територією України відповідно до ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та ПАТ КБ «ПриватБанк» вимушено припинив свою діяльність на зазначеній території з огляду на приписи чинного законодавства.

В листі №30 від 29.05.2014р. позивач просив відповідача надати пояснення щодо підстави списання грошових коштів з його рахунків. У відповідь на цей запит позивач отримав від відповідача лист від 03.06.2014р. за №20.1.0.0.0/7-20140529/1728, в якому по суті відсутня відповідь на поставлене запитання.

Позивач звернувся із запитом №31 від 04.06.2014р. до Національного банку України, в якому просив надати оцінку законності дій відповідача стосовно заблокування рахунків позивача і привласнення його грошових коштів.

В листі-відповіді Національного банку України №25-112/ 34160 від 01.07.2014р. було вказано, що листом від 24.06.2014р. №25-111/32973 він звернувся до відповідача із вказівкою стосовно вжиття дієвих заходів щодо розблокування коштів на рахунках та належного обслуговування клієнтів, які були зареєстровані на території АР Крим і здійснили державну реєстрацію змін місцезнаходження в інших регіонах України.

Позивач просить суд стягнути з відповідача сум боргу за договорами банківського рахунку в сумі 203064грн.57коп. та 5000доларів США (за курсом НБУ станом на 06.05.2015р. дорівнює 105665грн.30коп.)

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України, позивачем були нараховані та пред'явлені до стягнення суми 3% річних в розмірі 6091грн.33коп. за період з 07.05.2014р. по 06.05.2015р., інфляційної складової в розмірі 64168грн.40коп. за період з червня 2014р. по березень 2015р.

Відносини між банком та клієнтом (володільцем банківського рахунка) щодо укладення договору банківського рахунка та здійснення операцій за рахунком клієнта урегульовано положеннями глави 72 Цивільного кодексу України.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до частини 3 статті 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Згідно зі статтею 1071 Цивільного кодексу України, яка регулює порядок списання коштів з рахунку клієнта, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Стаття 1075 Цивільного кодексу України регулює питання розірвання договору банківського рахунка.

Зі змісту частини третьої статті 1075 Цивільного кодексу України вбачається, що наслідком розірвання договору банківського рахунку є те, що залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Згідно з поясненнями представників сторін, наданих під час провадження у справі, договори банківського рахунку не розірвані.

Матеріали справи також не містять доказів, які б свідчили про закриття рахунків позивача та припинення дії вказаних договорів за заявою клієнту банку, або про розірвання такого договору відповідно до частин 1, 3 статті 1075 Цивільного кодексу України.

Пунктом 3.1.1.3. Умов та правил надання банківських послуг визначено, що банк має право використовувати кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Нарахування відсотків на залишки вільних коштів на рахунку клієнта (розміри, порядок оплати і терміни) здійснюється відповідно до діючих тарифів банку на розрахункове інкасове обслуговування клієнта.

Клієнт (в даному випадку позивач) є власником наявних у нього на рахунку грошових коштів, і яке (права власності) є непорушним в силу приписів статті 41 Конституції України.

Пункт 3.1.1.26. Умов та правил надання банківських послуг унормовує, що розрахункові документи, які надійшли в банк протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли в банк після операційного часу, банк виконує його наступним операційним днем. Розрахункові документи на списання коштів з рахунків платника, що надійшли в банк в післяопераційний час, виконуються поточним днем за наявності технічної можливості з одночасною оплатою такої послуги відповідно до тарифів банку.

Відповідно до пункту 3.4.1.18. Умов та правил надання банківських послуг банк і клієнти зобов'язані дотримуватись вимог законодавства України з питань відкриття і ведення рахунків. За порушення зазначених вимог банки і клієнти несуть відповідальність, передбачену законодавством України.

За приписами статті 21.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346-III від 05.04.2001р. (із змінами та доповненнями), ініціювання переказу проводиться шляхом, зокрема, подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа.

Згідно пункту 1.35 статті 1 вищезгаданого закону розрахунковим є документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунку платника на рахунок отримувача.

При цьому, згідно пункту 1.30 статті 1 та статті 22.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346-III від 05.04.2001р. (із змінами та доповненнями) одним із видів розрахункових документів є платіжне доручення, що містить доручення платника банку або іншій установі - члену платіжної системи, що його обслуговує, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги - доручення, мають подаватися ініціатором до банку, що його обслуговує. При використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Відповідно до статті 22.9 Закону України Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346-III від 05.04.2001р. (із змінами та доповненнями) банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту.

Право розпорядження коштами, що знаходяться на рахунку, відкритому в банку, надане лише власникові рахунку.

Відповідно до статті 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Перерахування банком відповідної суми з банківського рахунку клієнта без оформлення та подання клієнтом до банку платіжного документу на цю суму чинним законодавством не дозволяється.

Позивач, станом на дату звернення з позовом до суду, не надав до матеріалів справи доказів звернення до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» із оформленими платіжними документами про перерахування вказаних у позові сум на інші банківські рахунки, невиконання яких могло б свідчити про порушення умов укладених між сторонами договорів банківських рахунків.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Хорошие двери» м. Берислав до Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» про стягнення суми боргу за договорами банківського рахунку в сумі 203064грн.57коп. та 5000доларів США, суми 3% річних в розмірі 6091грн.33коп., інфляційної складової в розмірі 64168грн.40коп.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, а саме - на позивача.

Керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346-III від 05.04.2001р. (із змінами та доповненнями), ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 35, 36, 38, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Хорошие двери» м. Берислав до Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» про стягнення суми боргу за договорами банківського рахунку в сумі 203064грн.57коп. та 5000доларів США, суми 3% річних в розмірі 6091грн.33коп., інфляційної складової в розмірі 64168грн.40коп. - відмовити.

В судовому засіданні від 04.08.2015р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 10.08.2015р.

Суддя Р.Г. Новікова