ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2015 р. Справа №917/1053/15

за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації ПАТ "Полтавагаз", інтереси якого представляє Миргородський район газопостачання, вул. Шишацька, 84, м. Миргород, Полтавська область, 37604

до Відділу освіти Миргородської районної державної адміністрації, вул. Полякова, с. Гаркушинці, Миргородський район, Полтавська область, 37600

про стягнення суми основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: Прасол Я.В., довіреність № 31 від 22.04.15р.

від відповідача: Рудченко О.М., паспорт серія КН 454 903, виданий Миргородським МРВ УМВС України в Полтавській області

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складання повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК. України.

Суть спору: розглядається позов про стягнення з відповідача заборгованості за договором на постачання природного газу №3417 від 13 листопада 2014 року в розмірі 1 159 156,80 грн, з яких: 853 966,53 грн - сума основного боргу, 119 094,04 грн - пеня, 7 044,60 грн - 3 % річних, 179051,63 грн - інфляційні втрати.

07.08.2015 р. від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог у зв'язку зі сплатою відповідачем суми основного боргу. В той же час відповідач просить суд стягнути з відповідача 180 767,59 грн пені, 10 128,28 грн - 3% річних, 319 405,51 грн інфляційних втрат, що є збільшенням розміру позовних вимог.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у п. 3.10. Постанови від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертоюстатті 22 Господарського процесуального кодексу права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 Господарського процесуального кодексу ціну позову вказує позивач.

Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Суд приймає до розгляду заяви про зменшення та збільшення розміру позовних вимог та вирішує спір, виходячи з нової ціни позову.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог та наполягав на його задоволенні, в обґрунтування позовних вимог посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору.

Відповідач у відзиві проти позову за перечує, посилаючись на недостатній обсяг бюджетного фінансування.

Також відповідач повідомив суд про сплату суми основного боргу в розмірі 853 966,53 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

13 листопада 2014 року між ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» та Відділом освіти Миргородської районної державної адміністрації укладено договір №317 на постачання природного газу за регульованим тарифом.

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору, Постачальник (ПАТ "Полтавагаз") постачає природній газ Споживачу (Відділу освіти Миргородської районної державної адміністрації) в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

ПАТ «Полтавагаз» в особі Миргородського РГП на виконання умов договору здійснювало постачання природного газу протягом листопада-грудня 2014 року на об'єкти, підпорядковані Споживачу.

Відповідно до додаткової угоди №3 до договору №317 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 30 грудня 2014 року термін дії договору №317 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 13 листопада 2014 року продовжено на строк достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2015 року.

На виконання умов договору з врахуванням додаткової угоди, ПАТ «Полтавагаз» в особі Миргородського РГП здійснювало постачання природного газу протягся січня 2015 року на об'єкти підпорядковані Споживачу.

Відповідно до п. 3.2 договору, облік обсягів газу, що постачається на умовах договору, здійснюється згідно з Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року №618, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 26 січня 2006 року за №67/11941.

Відповідно до п. 3.5 договору на підставі результатів вимірювання обсягу газу вузлами обліку складаються щомісяця акти приймання-передачі газу.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Полтавагаз» в особі Миргородського РГП свої зобов'язання задоговором виконувало належним чином. Так, відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 31 січня 2015 року, ПАТ «Полтавагаз» поставлено, а Відділом освіти Миргородської РДА прийнято у січні 2015 року 212 431 метрів кубічних природного газу (а.с. 22).

Відповідно до п. 4.1 договору, розрахунки за реалізований Споживачеві газ здійснюється за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Згідно з п. 4.2 договору, у випадках передбачених законодавством до ціни на природний газ додаються: збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ; тариф на транспортування газу магістральними газопроводами; тариф на транспортування газу розподільними трубопроводами; тариф на постачання газу за регульованим тарифом; податок на додану вартість.

Відповідно до п. 4.6 договору оплата вартості послуг з постачання газу проводиться Споживачем авансовими та/або плановими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом періоду оплати відповідно до додатка 2 до договору.

Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи із ціни газу за наступний розрахунковий період. Уразі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживачрозраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 5 числа місяця наступного за розрахунковим.

У разі переплати за фактично спожитий газ сума переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок Споживача на його письмову вимогу.

У разі збільшення підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу в установленому договором порядку.

Відповідно до п. 4.8 договору, у разі виникнення у Споживача заборгованості з оплати вартості послуг з постачання газу Сторони за взаємною згодою та у порядку, передбаченому законодавством, укладають графік погашення заборгованості, який оформляється додатком до договору. У разі відсутності графіка погашення заборгованості Постачальник має право грошові кошти, отримані від Споживача за газ в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості Споживача відповідно до черговості її виникнення.

Відповідно до акту прийому-передачі природного газу № У000000 від 31 січня 2015 року відповідачем спожито 212 431 тис. куб. м природного газу на суму 1 638174,40 грн.

Як зазначив представник позивача у судовому засіданні, 30.06.2015 р. відповідач сплатив заборгованість з поставлений природний газ по договору №3417 від 13 листопада 2014 року в повному обсязі.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до п. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як досліджено судом, відповідач несвоєчасно здійснив розрахунки за поставлений природний газ.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням своїх зобов'язань, щодо проведення розрахунків за поставлений природний газ, позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 180 767,59 грн за період з 05 лютого 2015 року по 30 червня 2015 року.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п.п. 6.2.2 договору, у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із Споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Як досліджено судом відповідач сплатив заборгованість за поставлений природний газ у повному обсязі 30 червня 2015 року.

Позивач здійснив нарахування пені за період з 05 лютого 2015 року по 30 червня 2015 року.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (п.1.9.) день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені.

За перерахунком, здійсненим судом до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі 179 941,03 грн за період з 05 лютого 2015 року по 29 червня 2015 року.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 10 128,28 грн - 3% річних та 319 405,51 грн інфляційних.

У відповідності до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

Суд здійснив перерахунок 3% річних за період з 05 лютого 2015 року по 29 червня 2015 року та задовольняє позов в цій частині в сумі 10 086,95 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних в сумі 319 405,51 грн за період лютий - червень 2015 року підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 32- 33, 43-44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відділу освіти Миргородської районної державної адміністрації, 37600, Полтавська область, Миргородський район, с. Гаркушинці, вул. Полякова, 7, , МФО 831019, р/р 1612 на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз», інтереси якого представляє Миргородський район газопостачання, 37604, Полтавська обл., м. Миргород, вул. Шишацька, 84, код 03351912, р/р 5 в філії Полтавського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 331467 - 179941,03 грн пені, 10086,95 грн - 3% річних, 319 405,51 грн інфляційних втрат, 23 143,57 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Повне рішення складено 12.08.2015 р.

Суддя Сірош Д.М.