ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2015 року Справа № 904/2276/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дмитренко Г.К.- доповідач

суддів: Крутовських В.І., Орєшкіної Е.В.

при секретарі: Однорог О.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Хмелевська О.В., представник, довіреність №10/03-08 від 16.06.15;

від відповідача: Багрова Є.О., представник, довіреність №395-О від 17.09.14;

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк Форум" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2015 року у справі № 904/2276/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Банк Форум", м. Київ

до публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за договором оренди

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 16.07.2015 року по 04.08.2015 року (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2015 року (суддя Петрова В.І.) публічному акціонерному товариству "Банк Форум" відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення з публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" 32640 грн. орендної плати та 6643 грн. 63 коп. компенсації за комунальні послуги.

Не погоджуючись з рішенням суду, публічне акціонерне товариство "Банк Форум" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення скасувати, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права.

Публічне акціонерне товариство "Акцент-Банк" у відзиві на апеляційну скаргу просить в її задоволенні відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

01.09.2011 року між публічним акціонерним товариством "Банк Форум" (орендодавець) та публічним акціонерним товариством "Акцент-Банк" (орендар) був укладений договір найму (оренди) нежилого приміщення №ДО 01-09/2011, за умовами якого орендодавець зобов'язався передати, а орендар - прийняти в строкове платне користування (в оренду) приміщення площею 65,3 кв. м, що розташоване за адресою: АР Крим, м. Сімферополь, проспект Перемоги, 62 (далі - об'єкт оренди).

Згідно п.1.1.2. договору орендар використовуватиме об'єкт оренди для розміщення та забезпечення функціонування відділення банку.

Відповідно до п.1.4. договору орендодавець передає орендарю об'єкт оренди в найм (оренду) на підставі цього договору та акту приймання-передачі об'єкту оренди (додаток №1 до договору), що підписується уповноваженими представниками двох сторін.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що термін оренди встановлюється на 2 роки 11 місяців, що складає період з 01.09.2011 року і до 31.07.2014 року включно.

За п.2.2. договору орендар вступає у строкове платне користування об'єктом оренди у термін, що вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі об'єкту оренди. Об'єкт оренди повинен бути прийнятий орендарем протягом 5 (п'яти) календарних днів з моменту повідомлення орендодавця про готовність до його передачі, але не пізніше 05.09.2011 року. З дати підписання сторонами акту приймання-передачі про передачу об'єкта оренди в оренду і до підписання сторонами акту приймання-передачі про повернення об'єкта оренди з оренди (тобто в період оренди приміщення) відповідальність (ризик) за загибель або пошкодження майна, за винятком, якщо це є наслідком дії форс-мажорних обставин, що зазначені розділом 7 цього договору, несе орендар.

У відповідності з ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

В силу ч.1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

08.10.2011 року між сторонами підписано акт приймання-передачі до договору оренди, згідно якому відповідач прийняв нежитлове приміщення в оренду.

За п.3.1. договору плата за цим договором складається з плати за користування об'єктом оренди (далі - орендна плата або плата за оренду) та плати за комунальні послуги безпосередньо комунальним підприємствам або компенсації орендодавцю вартості комунальних послуг, оплачених останнім комунальним підприємствам.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що базовий розмір орендної плати, яка підлягає сплаті за користування об'єктом оренди за повний календарний місяць, складає 8 160 грн., в тому числі ПДВ 20% - 1 360 грн., та розрахована виходячи зі ставки оренди 124 грн. 96 коп. за 1 кв.м.

Відповідно до п.3.3. договору платний період оренди розпочинається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі в оренду об'єкта оренди, що є додатком №1 до договору. Орендна плата, починаючи з другого місяця оренди, перераховується орендарем самостійно в національній валюті Україні (гривні) на поточний рахунок орендодавця щомісячно шляхом передплати до 10 числа поточного місяця оренди. У разі, якщо останній день сплати оренди припадає на вихідний або святковий день, орендна плата сплачується не пізніше наступного робочого дня.

За визначенням, наведеним у ч.1 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

За ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як зазначає у позовній заяві публічне акціонерне товариство "Банк Форум" , відповідач у визначений договором строк не здійснив орендну плату за квітень 2014 року у сумі 8160 грн., за травень 2014 року у сумі 8160 грн., за червень 2014 року у сумі 8160 грн. та за липень 2014 року у сумі 8160 грн. Отже сума боргу публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" по орендній платі становить 32640 грн. Також позивач вказує на наявність за відповідачем заборгованості з компенсації вартості комунальних послуг по виставленим орендодавцем рахункам від 05.03.2014 року № 93, від 23.04.2014 року № 150, від 03.06.2014 року № 209 на загальну суму 6643 грн. 63 коп.

У відповідності з п.3.6 договору крім орендної плати орендар оплачує комунальні та інші послуги (послуги по опаленню в опалювальний період, водопостачання, електроенергії та ін.), згідно показників лічильників або займаної площі не пізніше десятого числа місяця, наступного за звітним місяцем, на підставі рахунків, виставлених безпосередньо комунальними підприємствами, що надають послуги, у строки, що зазначені в цих рахунках.

До дати укладення прямих договорів з постачання електроенергії, тепла, води та інших комунальних послуг орендар компенсує орендодавцю вартість зазначених комунальних послуг (електро- та теплоенергоносіїв, водопостачання та інших комунальних послуг), які він отримав у зв'язку із орендою майна, на підставі рахунків орендодавця та копій документів, що підтверджують суми понесених орендодавцем витрат на оплату комунальних послуг у зв'язку з утриманням об'єкту оренди.

Пунктами 4.1.2, 4.1.3 договору встановлено, що орендар зобов'язується своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату. Своєчасно та у повному обсязі вносити плату за спожиті комунальні послуги (послуги по опаленню в опалювальний період, водопостачання, електроенергії та ін.) відповідно до рахунків орендодавця або відповідно до договорів, безпосередньо укладених з комунальними підприємствами, за їх рахунками згідно з показниками встановлених лічильників.

24.02.2015 року відповідач отримав від позивача рахунки - фактури на компенсацію вартості комунальних послуг з утримання об'єкту оренди від 05.03.2014 року №93 на суму 3 134 грн. 40 коп., від 23.04.2014 року №150 на суму 2511 грн. 28 коп., від 03.06.2014 року №209 на суму 997 грн. 95 коп., а також меморіальні ордери як докази оплати позивачем наданих комунальних послуг (а.с.20-28, 30-40), проте перелічені рахунки відповідачем не сплачені.

Статтею 629 Цивільного кодексу передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч.1,2 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності із ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (частина 1 статті 762 цього Кодексу).

Частиною 5 статті 762 Цивільного кодексу України встановлено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

При цьому, відповідно до частини 4 вказаної норми наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася.

Частиною 6 статті 762 Цивільного кодексу України унормовано, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до п.7.1. договору сторони звільняються від відповідальності у разі землетрусу, повені, пожежі, що виникла не з вини сторін, іншого стихійного лиха, початку бойових дій, введення надзвичайного становища, страйків, масових громадських безпорядків, зміни зовнішньої та внутрішньої політики держави, або іншого проявлення непереборної сили, що не дає можливості точному та своєчасному виконанню нею зобов'язань за цим договором (далі - форс-мажор). Потерпіла сторона зобов'язана повідомити про це іншу сторону в термін 5-ти діб з часу, як їй стало відомо про настання форс-мажорних обставин. Звільнення від відповідальності чинне лише на період дії форс-мажорних обставин.

Згідно п.7.2. договору факт дії форс-мажору підтверджується відповідним документом органу центральної влади або відповідним висновком Торгово-промислової палати України.

02.04.2014 року відповідач направив позивачеві листа № Э.52.0.0.0/4-347, в якому, зокрема, вказував про настання форс-мажорних обставин та призупинення дії договору оренди нежитлового приміщення від 01.09.2011 року № ДО 01-09/2011 (а.с. 91)

Як пояснив представник публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" у судовому засіданні, через закінчення строку зберігання реєстр на відправлену кореспонденцію не зберігся.

Постановою правління Національного банку України від 08.12.2004 року № 601 (зареєстровано в Мінюсті 24.12.2004 року за № 1646/10245) затверджено Перелік документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України із зазначенням строків зберігання (а.с. 92-102).

Цим Переліком передбачено, що строк зберігання реєстрів на відправлену кореспонденцію становить 1 рік (а.с. 101).

Перелік є основним нормативно-правовим актом, що визначає строки зберігання відповідних категорій документів, які утворюються в процесі діяльності центрального апарату, структурних підрозділів і одиниць, територіальних управлінь, спеціалізованих підприємств, навчальних закладів Національного банку України та банків України, їх філій, представництв та відділень (далі - банківські установи).

Перелік призначено для обов'язкового використання всіма банківськими установами (пункти 2,3 Переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України із зазначенням строків зберігання).

У відповідності до ч.1 ст.3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України.

Відповідно до ч.6 ст.5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію.

Згідно ч. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України:

- відкриває свої представництва та філії в інших країнах, а також засновує разом із зарубіжними партнерськими організаціями як в Україні, так і за її межами змішані торгово-промислові палати, ділові ради та інші спільні організації;

- засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб;

- засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів за зверненнями суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють будівництво житла (замовників, забудовників);

- веде недержавний реєстр українських підприємців за їх згодою, фінансовий стан яких свідчить про їх надійність як партнерів у підприємницькій діяльності в Україні та за її межами. Порядок ведення зазначеного реєстру визначається Торгово-промисловою палатою України.

В силу ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Сертифікатом від 20.04.2015 року №3925 Торгово-промислова палата України засвідчила публічному акціонерному товариству "Акцент-Банк" форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), зокрема, окупацію території Автономної Республіки Крим (Україна), щодо виконання зобов'язань згідно умов договору найму (оренди) нежилого приміщення від 01.09.2011 року №ДО 01-09/2011(об'єкт оренди розташований за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, проспект Перемоги, буд. 62), укладеного між публічним акціонерним товариством "Акцент-Банк" та публічним акціонерним товариством "Банк Форум", які унеможливили його виконання в зазначений термін. Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): настання з 27 лютого 2014 року, закінчення: тривають (а.с.60-61).

З метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків України, запобігання та уникнення ризиків у діяльності банків, беручи до уваги Указ Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 "Про часткову мобілізацію", Закон України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію", Декларацію Верховної Ради України від 20.03.2014 року № 1139-VII "Про боротьбу за звільнення України", Закон України " Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України", ураховуючи неможливість здійснювати Національним банком України банківське регулювання та банківський нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю окремих банків та відокремлених підрозділів банків, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також неможливість виконання такими банками та відокремленими підрозділами банків вимог Законів України "Про банки і банківську діяльність", "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму", Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", інших нормативно-правових актів Національного банку України, що свідчить про здійснення ними ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи кредиторів, у тому числі інших банків, 06.05.2014 року Правлінням Національного банку України було прийнято постанову № 260 "Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя".

Цією Постановою Національного банку України констатована неможливість нормальної діяльності банків у зв'язку із окупацією, внаслідок чого прийнято відповідне рішення.

Згідно електронного повідомлення від 19.05.2014 року № 12-103/4355, адресованого голові правління «А-Банк» Малихіній Н.А., управління НБУ в Дніпропетровській області повідомило про внесення відомостей про виключення з Державного реєстру банків наступних відділень публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк":

Відділення «Центр обслуговування клієнтів № 207 в м. Сімферополь»;

Відділення «Центр обслуговування клієнтів № 235 в м. Сімферополь»;

Відділення «Центр обслуговування клієнтів № 277 в м. Сімферополь»;

Відділення «Центр обслуговування клієнтів № 288 в м. Керч»;

Відділення «Центр обслуговування клієнтів № 150 в м. Євпаторія»;

Відділення «Центр обслуговування клієнтів № 149 в м. Феодосія»;

Відділення «Центр обслуговування клієнтів в м. Сімферополь»;

Відділення «Центр обслуговування клієнтів в м. Керч»;

Відділення «Центр обслуговування клієнтів № 147 в м. Сімферополь»;

Відділення «Центр обслуговування клієнтів № 148 в м. Сімферополь»;

Відділення «Центр обслуговування клієнтів № 212 в м. Севастополь»;

Відділення «Центр обслуговування клієнтів № 271 в м. Севастополь»;

Відділення «Центр обслуговування клієнтів № 151 в м. Севастополь»;

Відділення «Центр обслуговування клієнтів № 152 в м. Севастополь»;

Відділення «Центр обслуговування клієнтів в м. Севастополь»;

Відділення «Центр обслуговування клієнтів № 255 в м. Луганськ» (а.с. 167).

Таким чином форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) позбавили орендаря - публічне акціонерне товариство "Акцент-Банк" можливості здійснювати господарську діяльність щодо об'єкта оренди, використовувати орендоване майно за його призначенням відповідно до умов договору.

В силу положень ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Згідно статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Вказані приписи кореспондуються зі статтею 218 Господарського кодексу України

Крім того, статтею 607 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Вказаною статтею унормовано, що обставини, які викликають неможливість виконання, можуть бути як юридичними, так і фактичними. Головна умова полягає в тому, що за такі обставини не буде відповідати жодна із сторін зобов'язання.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (стаття 32 цього Кодексу).

За приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу статті 43 цього Кодексу господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

В апеляційній скарзі позивач вказує на відсутність жодних доказів невикористання відповідачем орендованого приміщення, тому, на думку позивача, висновки суду першої інстанції про те, що воно (приміщення) не використовувалось відповідачем через наявність форс-мажорних обставин є припущенням.

З таким твердженням апелянта колегія суддів не погоджується, оскільки відповідно Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є виключно компетенцією Торгово-промислової палати України, а тому лише виданий нею відповідний сертифікат є доказом існування даних обставин. Наявність відповідного сертифікату Торгово-промислової палати України є належним доказом існування форс-мажорних обставин щодо договору оренди у спірний період.

Відтак, установивши факт наявності у спірному періоді форс-мажорних обставин, що виявилось у неможливості здійснення відповідачем своєї діяльності, у тому числі і споживання комунальних послуг у спірному періоді, господарський суд дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2015 року у справі № 904/2276/15 залишити без змін, а скаргу публічного акціонерного товариства "Банк Форум" без задоволення.

Головуючий суддя Г.К. Дмитренко

Суддя В.І. Крутовських

Суддя Е.В. Орєшкіна

повний текст постанови виготовлений 06.08.15р.