КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2015 р. Справа№ 910/5892/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі судового засідання - Ставицькій Т.Б.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача 1: Остапенко А.П., представник за довіреністю №05 від 20.05.2014р.;

від відповідача 2: ОСОБА_3, представник за довіреністю №04 від 10.03.2015р.;

Розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "5-й Київський авторемонтний завод"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015р. (підписано - 25.05.2015р.)

у справі №910/5892/15-г (суддя - Літвінова М.Є.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "5-й Київський авторемонтний завод"

до 1)Товариства з обмеженою відповідальністю "КЖВХ"

2)Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

про визнання договору відступлення права вимоги недійсним

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року Приватне акціонерне товариство "5-й Київський авторемонтний завод" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЖВХ" (надалі - відповідач 1) та Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (надалі - відповідач 2) про визнання укладеного між ними 02.12.2013р. Договору відступлення права вимоги №01 недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відступлення права вимоги не передбачено умовами основного договору; Договір відступлення права вимоги №01 від 02.12.2013 року не містить усіх істотних умов, визначених такими ст. 188 ГК України та ст. ст. 252, 651 ЦК України для господарського договору, а саме: строк дії договору та ціни; спірний договір протиправно уміщує дані про позивача та його господарські взаємовідносини з відповідачем 1.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2015р. позовну заяву Приватного акціонерного товариства "5-й Київський авторемонтний завод" прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №910/5892/15-г.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.05.2015р. у справі №910/5892/15-г у задоволенні позовних вимог відмовлено за безпідставністю вимог.

Не погоджуючись із мотивами та висновками суду першої інстанції, позивач - приватне акціонерне товариство "5-й Київський авторемонтний завод"- звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015р. та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

У доводах апеляційного оскарження позивач посилався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповноту з'ясування ним обставин справи та прийняття рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи.

На думку апелянта, неотримання згоди боржника на відступлення кредитором права вимоги іншій особі є підставою для визнання недійсним договору про відступлення; місцевий господарський суд належним чином не дослідив зміст спірного договору і не звернув увагу на ту обставину, що у момент вчинення спірного правочину його сторонами не було досягнуто згоди щодо ціни та строку його дії. Апелянт також вважав, що відступлення права вимоги повинно дозволятися умовами основного зобов'язання. Відсутність в основному зобов'язанні такого дозволу означає недійсність договору про відступлення права вимоги.

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл справи між суддями від 25.06.2015р. справу призначено колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя - доповідач): Кропивна Л.В. судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2015р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "5-й Київський авторемонтний завод" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015р. у справі №910/5892/15-г (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Кропивна Л.В. (доповідач), судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.) вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження, а її судовий розгляд призначено на 29.07.2015р.

Розпорядженням Заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2015р. у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, здійснено заміну у складі колегії суддів у даній справі на наступний: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Пашкіна С.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2015р. прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "5-й Київський авторемонтний завод" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015р. у справі №910/5892/15-г до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя: Кропивна Л.В., судді: Пашкіна С.А., Смірнова Л.Г.

29.07.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "КЖВХ" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє просило суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуваний судовий акт залишити без змін.

29.07.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій Підприємець просила суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуваний судовий акт, як законний, залишити без змін.

У судове засідання 29.07.2015р. представники позивача не з'явились, хоча про час та місце судового засідання позивач був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення йому поштового відправлення (вх.№09-33/26973/15 від 14.07.2015р.). Причини неявки позивач суд не повідомив.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін, або однієї з них , справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Отже, відкладення справи застосовується не у зв'язку з відсутністю у судовому засіданні представників сторін, а у зв'язку з неможливістю вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ч.3 ст.22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи, що сторони були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, явка учасників судового процесу не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті у судовому засіданні 29.07.2015р. за відсутності представників апелянта, тим більше , що свою правову позицію апелянт детально виклав у апеляційній скарзі.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні 29.07.2015р. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні 29.07.2015р. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

01.09.2005р. між Акціонерним товариством "5-й Київський авторемонтний завод" (перейменоване в ПрАТ "5-й Київський авторемонтний завод") (надалі - позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КЖВХ" (надалі - відповідач 1, підрядник) був укладений Договір підряду №29, за умовами якого ТОВ "КЖВХ" зобов'язалось виконати поточний ремонт виробничих приміщень за адресою Повітрофлотський пр., 64 у місті Києві у відповідності з проектно-кошторисною документацією, наданою підрядником і погодженою замовником, а замовник - сплатити вартість виконаних робіт та матеріалів у строки та розмірі, узгоджені сторонами.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.3 Договору підряду вартість робіт підрядних робіт складає 428 377,20 грн. і замовник проводить оплату виконаних робіт по їх етапному завершенні не пізніше 10-ти днів після прийому обсягу виконаних робіт. Остаточний розрахунок за ремонтні роботи - проводиться не пізніше 10-ти днів після прийому відремонтованого об'єкта комісією замовника.

01 квітня 2013р. між ТОВ "КЖВХ" та Акціонерним товариством "5-й Київський авторемонтний завод" укладена мирова угода, якою сторони домовилися про розстрочення наявної і визнаної Акціонерним товариством "5-й Київський авторемонтний завод" заборгованості в оплаті виконаних ТОВ "КЖВХ" підрядних робіт на суму 435 496,00 грн. на дев'ять платежів з визначеними для сплати строками , починаючи з кінця квітня 2013 року до середини грудня 2013 року.

02.12.2013 року між ТОВ "КЖВХ", як первісним кредитором у грошовому зобов'язанні, та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, як новим кредитором, був укладений Договір про відступлення права вимоги №01, за умовами якого ТОВ "КЖВХ" відступило Підприємцю права вимоги, що належали первісному кредитору у зобов'язаннях підряду та мирової угоди , на отримання плати у розмірі 150 000,00 грн.

Документи, які підтверджували право вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю "КЖВХ" передало Підприємцю ОСОБА_4 за актом приймання-передачі від 20.05.2014р., у т.ч. договір підряду № 29 від 01.09.2005, мирову угоду № 03 від 01.04.2013, акти звірки взаємних розрахунків на 09.07.20113, на 22.11.2013 та на 31.12.2013.

Колегією суддів встановлено, що 20.05.2014р. Приватне акціонерне товариство " 5-й Київський авторемонтний завод" було письмово повідомлено про відступлення права вимоги, що підтверджується фіскальними чеками поштової установи від 20.05.2014р.

В обґрунтування підстав недійсності Договору про відступлення права вимоги позивач зазначав на відсутність своєї згоди на таке відступлення; недосягнення сторонами спірного правочину згоди щодо ціни та строку; укладення спірного Договору сторонами без наміру його реального виконання, протиправне передання третій особі (новому кредитору) відомостей про позивача і умов господарських відносин між ним та відповідачем1.

Судова колегія відхиляє такі доводи позивача з наступних мотивів.

За загальним правилом, викладеним у статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір підряду № 29 від 01.09.2005 не передбачав винятку з цього правила.

Відступлення права вимоги є двостороннім оплатним, або безоплатним, абстрактним розпорядчим правочином, який укладається між первісним та новим кредитором, і передбачає перехід до останнього зобов'язальних прав вимоги. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Предметом договору про відступлення права вимоги є юридичне зобов'язання, кореспондуюче зобов'язальному праву (вимозі), або борг.

Отже, умови щодо строку та ціни договору, передбачені ст. 188 ГК України не є констатуючою ознакою договору цесії.

Пунктом 2.1. договору відступлення права вимоги індивідуалізоване право вимоги - до нового кредитора переходять вимоги щодо отримання плати за виконані первісним кредитором підрядні роботи на суму 150 000 грн., з урахуванням ПДВ за зобов'язаннями, підставою виникнення яких є договір підряду № 29 від 01.09.2005р. та мирова угода №03, укладена між первісним кредитором та боржником 01.04.2013р.

Заміна кредитора у зобов'язанні не впливає на характер, обсяг прав та порядок виконання боржником своїх зобов'язань, а тому для нього не має істотного значення особа, якій надається виконання.

Поряд з цим, відповідно до частини 2 статті 517 Цивільного кодексу України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні, а в силу ч. ч. 1-2 ст. 518 Цивільного кодексу України - право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Надавши право боржнику заперечувати наявність у нього юридичного зобов'язання, закон визначив спосіб та порядок захисту боржника проти вимог нового кредитора.

За результатами перегляду справи судова колегія дійшла висновку, що відступлене право достатньо індивідуалізоване, дійсне та існуюче на момент вчинення спірного правочину, і доводи апелянта цього висновку не спростовують.

Підставою недійсності правочину, у відповідності до ст. 215 Цивільного кодексу України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Позивач не довів наявності підстав, з якими пов'язана недійсність оспорюваного ним правочину цесії, відтак висновок суду першої інстанції, яким відмовлено позивачу у задоволенні його вимоги, є вірним та обґрунтованим.

Доводи апелянта відносно протиправного включення до договору відступлення права вимоги умови щодо передачі даних третій особі стосовно позивача та його господарських взаємовідносин із відповідачем 1, не заслуговують на увагу і є неспроможними, адже відомості про боржника у зобов'язанні та суть його господарських зобов'язань (боргу) має констатуюче значення для індивідуалізації вимоги, що відступається за договором цесії первісним кредитором новому.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для зміни або скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржений судовий акт - без змін.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на позивача (апелянта).

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "5-й Київський авторемонтний завод" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015р. у справі №910/5892/15-г залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2015р. у справі №910/5892/15-г - без змін.

2.Матеріали справи №910/5892/15-г повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді С.А. Пашкіна

Л.Г. Смірнова