ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.08.2015 р. Справа № 914/1827/15

За позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок», м. Львів;
до відповідача:Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів;
про:визнання договору оренди недійсним
Суддя Крупник Р.В. Секретар Айзенбарт А.І.
Представники сторін:
від позивача: не зявився;
від відповідача:ОСОБА_1 представник (довіреність № 2302-вих-1647 від 23.07.2015).

СУТЬ СПОРУ:

08.06.2015р. до господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок» до Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради про визнання договору оренди недійсним.

Ухвалою від 11.06.2015р. суд порушив провадження у справі, її розгляд призначив на 02.07.2015р. В судових засіданнях неодноразового оголошувалася перерва, розгляд справи відкладався, востаннє в судовому засіданні 03.08.2015р. оголошено перерву до 06.08.2015р.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд визнати недійсним договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Ш-0355 від 24.10.2001р., укладений між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та ТОВ «Краківський ринок».

Заявлені вимоги мотивує тим, що 25.02.1998р. між представництвом ФДМ України у м. Львові та позивачем укладено договір оренди державного майна №4, на виконання якого орендодавцем було передано, а позивачем як орендарем прийнято в строкове, платне володіння та користування майновий комплекс МДКП «Центральний ринок», склад і вартість якого визначено відповідно до Акта оцінки та передаточного балансу вказаного підприємства, складеного станом на 01.02.1998р. і становить 1279174,80 грн. Вказаний договір оренди укладено на 35 років. Згідно інвентаризаційного опису від 01.02.1998р., до складу основних засобів цілісного майнового комплексу МДКП «Центральний ринок» входить будівля столової. В подальшому, а саме 24.10.2001р. між позивачем та відповідачем було укладено спірний договір оренди, за умовами якого орендодавець (відповідач) на підставі патенту №566 (187) від 13.06.2001р. передав, а орендар (позивач) прийняв у строкове, платне користування нерухоме майно приміщення площею 211,9 кв.м., що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Базарна, 11, з цільовим призначенням заклад громадського харчування. Відповідно до даних технічного паспорта ЛОДК БТІ та ЕО від 30.05.2001р. в оренду позивачу було передано нежитлові приміщення площею 211,9 кв.м. з індексами №1-11. Станом на день подання позовної заяви, дія договору оренди державного майна №4 від 25.02.1998р. не закінчилася, у встановленому законом порядку договір недійсним не визнавався. На думку позивача, обєкт оренди, визначений у договорі 2001р. був переданий йому ще в 1998р. на підставі договору оренди від 25.02.1998р., оскільки такий увійшов в склад цілісного майнового комплексу. Беручи до уваги наведене, позивач зазначає, що Управління комунальної власності не мало права повторно передавати позивачу в оренду приміщення, яке вже перебувало в користуванні ТОВ «Краківський ринок» з 1998 року., а тому в силу приписів ст. 203, 215 ЦК України договір оренди 2001р. є недійсним.

Представник відповідача проти позову заперечує, обґрунтовуючи це тим, що відповідно до умов договору оренди цілісного майнового комплексу від 25.02.1998р. №4, склад та вартість цілісного майнового комплексу визначено Актом оцінки та передаточним балансом підприємства, проте вказані документи позивачем представлено не було. Також вказує на те, що ще з 1996р. приміщення столової площею 212,1 кв.м. по вул. Базарній, 11 у м. Львові перебувало в користуванні інших юридичних осіб (з цільовим призначенням для закладу громадського харчування), що підтверджується відповідними договорами оренди, долученими відповідачем до відзиву на позовну заяву. Наведене на думку відповідача, свідчить про те, що приміщення столової не увійшло до складу цілісного майнового комплексу, а є самостійним обєктом оренди. Крім цього додає, що позивачем як орендарем за договором оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Ш-0355 від 24.10.2001р. і надалі використовується приміщення столової, сплачується орендна плата, що слід розуміти як погодження істотних умов договору.

03.08.2015р. через канцелярію суду представником позивача подано клопотання про призначення у справі комплексної будівельно-технічної та бухгалтерської судової експертизи з метою визначення, чи станом на 25.02.1998р. (день укладення договору оренди державного майна №4) у складі цілісного майнового комплексу МДКП «Центральний ринок» перебувало приміщення, яке було передано позивачу в оренду за договором оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Ш-0355 від 24.10.2001р.

В судовому засіданні 06.08.2015р., представник відповідача проти клопотання про призначення судової експертизи заперечив, просив суд в його задоволенні відмовити повністю.

Розглянувши подане клопотання про призначення судової експертизи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування (пункт 2 Постанови Пленуму ВГСУ №4 від 23.03.2012р. «Про деякі питання практики призначення судової експертизи).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, спірного договору оренди від 24.10.2001р., його предметом являлося приміщення площею 211,9 кв.м. по вул. Базарна, 11 у м. Львові, на який видано технічний НОМЕР_1 від 30.05.2001р. В свою чергу, предметом договору 1998р. являвся майновий комплекс МЛКП «Центральний ринок», склад і вартість якого визначено відповідно до Акта оцінки та передаточного балансу вказаного підприємства від 01.02.1998р. Натомість в Акті оцінки вартості цілісного майнового комплексу лише зазначено, що до майна, яке передається в оренду належить, зокрема, основні засоби вартістю 1882077. Разом з тим, як свідчить долучений позивачем до матеріалів справи Інвентаризаційний опис основних засобів МДКП «Центральний ринок» від 01.02.1998р., на балансі вказаного підприємства числиться столова цегляна 1960р., однак площа столової не зазначена.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що починаючи з 1996р. приміщення, яке є предметом спірного договору неодноразово передавалося в оренду іншим юридичним особам для розміщення закладу громадського харчування. Проаналізувавши зміст долучених відповідачем до матеріалів справи договорів оренди та договорів купівлі-продажу патентів на право оренди приміщення суд зазначає, що їх предметом являлося приміщення, яке знаходиться по вул. Базарна, 11 у м. Львові, площею 212,1 кв.м., а також площею 211,8 кв.м.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази, у звязку з їх суперечливістю, не дають суду можливості однозначно встановити фактичні дані, що входять до предмету доказування, а саме чи входить обєкт договору оренди від 24.10.2001р. до складу цілісного майнового комплексу МДКП «Центральний ринок», якщо так, то яка його дійсна площа та з якого часу таке приміщення було складовою майнового комплексу. А тому на думку суду, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в даній справі слід призначити комплексну будівельно-технічну та бухгалтерську судову експертизу експертизу.

Відповідно до положень п. 1.2.11. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. № 53/5 (надалі Рекомендації) згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання). До проведення таких експертиз у разі потреби залучаються як експерти експертних установ, так і фахівці установ та служб (підрозділів) інших центральних органів виконавчої влади або інші фахівці, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах.

Пунктом 1.2.2., 1.2.3. Рекомендацій визначено, що до інженерно-технічної експертизи належить: інженерно-транспортна (автотехнічна, транспортно-трасологічна, залізнично-транспортна); дорожньо-технічна; будівельно-технічна; оціночно-будівельна; земельно-технічна; оціночно-земельна; експертиза з питань землеустрою; пожежно-технічна; безпеки життєдіяльності; гірничотехнічна; інженерно-екологічна; електротехнічна; компютерно-технічна; телекомунікаційна. До економічної експертизи відноситься: експертиза бухгалтерського та податкового обліку; фінансово-господарської діяльності; фінансово-кредитних операцій.

Основними завданнями будівельно-технічної експертизи є, зокрема, визначення відповідності виконаних будівельних робіт та побудованих обєктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо) проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва; визначення відповідності виконаних будівельних робіт, окремих елементів обєктів нерухомого майна, конструкцій, виробів та матеріалів проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва. Натомість основними завданнями експертизи документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності є, зокрема, визначення документальної обґрунтованості розміру нестачі або надлишків товарно-матеріальних цінностей і грошових коштів, періоду і місця їх утворення; визначення документальної обґрунтованості оформлення операцій з одержання, зберігання, виготовлення, реалізації товарно-матеріальних цінностей, у тому числі грошових, основних засобів, надання послуг (п. 5.1. Розділу ІІ, п. 1., 1.1. Розділу ІІІ Рекомендацій).

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ. Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов'язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз. Для проведення деяких видів експертиз, які не здійснюються виключно державними спеціалізованими установами, за рішенням особи або органу, що призначили судову експертизу, можуть залучатися крім судових експертів також інші фахівці з відповідних галузей знань.

Вирішуючи питання про призначення судової експертизи, господарському суду необхідно витребувати у сторін пропозиції стосовно конкретних державних спеціалізованих експертних установ та/або судових експертів, які не є працівниками зазначених установ.

Господарський суд не зв'язаний цими пропозиціями, але має враховувати їх у вирішенні питання про призначення і проведення експертного дослідження.

Враховуючи той факт, що згідно Додатку №1 до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз є державною спеціалізованою експертною установою, яка обслуговує регіональну зону Львівської області, а також пропозицію позивача щодо доручення проведення експертизи Львівському НДІ судових експертиз, суд вважає за необхідне доручити проведення комплексної судової будівельно-технічної та економічної експертизи Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Оскільки ТОВ «Краківський ринок» ініціювало проведення експертизи та в своєму клопотанні, суд вважає за доцільне покласти на вказане товариство оплату вартості експертизи з подальшим розподілом судових витрат відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 41, 79, 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Призначити в справі № 914/1827/15 комплексну судову будівельно-технічну та економічну експертизу.

2. Проведення судової експертизи доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54).

3. На вирішення експертизи поставити наступні питання:

- чи входить до складу цілісного майнового комплексу міського державного комунального підприємства «Центральний ринок», розташованого за адресою: м. Львів, вул. Базарна, 11 (який було передано в оренду позивачу згідно Договору оренди від 25.02.1998р.), приміщення столової, площею 211,9 кв.м., яке вказане в технічному паспорті №274 від 30.05.2001р. та розташоване за адресою: м. Львів, вул. Базарна, 11 (яке було передано позивачу в оренду згідно Договору оренди від «24» жовтня 2001р.)?

- чи включене за даними бухгалтерського обліку приміщення столової площею 211,9 кв.м., яке вказане в технічному паспорті №274 від 30.05.2001р. та розташоване за адресою: м. Львів, вул. Базарна, 11 до основних фондів, що містить передаточний баланс майнового комплексу ДМКП «Центральний ринок», складений станом на 01.02.1998р.

- чи відповідає площа приміщення столової розташованої за адресою: м. Львів, вул. Базарна, 11, площі, яка вказана в технічному паспорті №274 від 30.05.2001р.? Якщо ні, то яка насправді її площа?

4. Зобов'язати ТОВ «Краківський ринок» забезпечити судовим експертам безперешкодний доступ до об'єктів дослідження, належні умови для огляду, проведення експертом всіх необхідних дій.

5. Попередити експертів про відповідальність, яка передбачена ст.ст. 384, 385 КК України за надання завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок, також за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

6. Витрати на проведення судової експертизи покласти на ТОВ «Краківський ринок» (79007, м. Львів, вул. Базарна, 11; ).

7. Провадження у справі № 914/1827/15 зупинити до закінчення комплексної судової будівельно-технічної та економічної експертизи.

8. Експертам за результатами проведення експертизи надіслати копії експертного висновку учасникам судового процесу відповідно до вимог ч. 1 ст. 42 ГПК України.

9. Надіслати на адресу Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54) матеріали справи № 914/1827/15.

10. Матеріали справи разом з експертним висновком підлягають поверненню до господарського суду Львівської області.

Суддя Крупник Р.В.