КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2015 р. Справа№ 910/7173/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Гончарова С.А.

Сітайло Л.Г.

за участю представників:

від позивача - Усков С.В., Мазур В.О., довіреність № б/н від 18.03.2015;

від відповідача - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Центральне регіональне управління" на рішення господарського суду міста Києва від 02.06.2015 у справі № 910/7173/15-г (суддя Демидов В.О.) за позовом приватного підприємства "Юс-Трейд" до публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Центральне регіональне управління" про зобов'язання вчинити дії та стягнення 84 138,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Юс-Трейд" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про зобов'язання відповідача виконати платіжне доручення № 42 від 18.12.2014 та стягнення пені в сумі 3 779, 39 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 84 138 грн. 31 коп., нарахованої у зв'язку з порушенням банком строків виконання доручень клієнта.

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.06.2015 у справі № 910/7173/15-г позов задоволено частково, зобов'язано відповідача виконати платіжне доручення № 42 від 18.12.2014 та стягнуто пеню в сумі 3 528 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 78 533 грн. 28 коп.

При ухваленні зазначеного рішення суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно ухиляється від виконання зобов'язань за договором в частині виконання платіжного документа позивача.

Крім цього, суд дійшовши висновку про порушення відповідачем строків виконання платіжних доручень, задовольнив вимогу про стягнення пені в сумі 3 528 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 78 533 грн. 28 коп.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 02.06.2015 у справі № 910/7173/15-г скасувати в частині задоволення вимоги про стягнення пені, прийнявши в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вказаної вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що позивачем не доведено порушення відповідачем строків виконання платіжних доручень.

Представники позивача в судовому засіданні 10.08.2015 проти апеляційної скарги заперечили та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином; про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім в даному судовому засіданні від відповідача до суду не надійшло.

Враховуючи наведене вище, а також те, що саме відповідачем подана апеляційна скарга, а отже його позиція є викладеною та зрозумілою, апеляційна скарга розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (банк) та приватним підприємством "Юс-Трейд", як клієнтом 12.08.2013 укладено договір на розрахунково-касове обслуговування № 33956.

Відповідно до п. 1.1 договору банк відкриває клієнту поточні рахунки №6301 в гривнях, №6302 в доларах США та зобов'язується здійснювати їх розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку відповідно до тарифів банку на розрахунково-касове обслуговування рахунків в порядку і на умовах, визначених договором.

Згідно п. 2.1 договору банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунку в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

Списання банком грошових коштів з рахунку здійснюється за дорученням клієнта або без його доручення у випадках, передбачених чинним законодавством України (п. 2.2 договору).

Позивач 19.12.2014 звернувся до відповідача за виконанням платіжного доручення № 42 від 18.12.2014, 24.12.2014 - за виконанням платіжного доручення №43 від 24.12.2014 та 12.01.2015 - за виконанням платіжного доручення № 44 від 24.12.2014.

Звернення позивача до відповідача у вказані дати за виконанням цих платіжних документів, а також їх одержання банком підтверджуються його відміткою на даних дорученнях.

Відповідачем платіжні доручення №43 від 24.12.2014 № 44 від 24.12.2014 виконано лише 29.01.2015 та 05.02.2015 відповідно.

Платіжне доручення № 42 від 18.12.2014 виконано так і не було.

Враховуючи те, що відповідачем платіжні доручення №43 від 24.12.2014 та № 44 від 24.12.2014 були виконані з порушенням строку, встановленого пунктом 8.4 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", а платіжне доручення № 42 від 18.12.2014 виконано зовсім не було, позивач звернувся до суду з даним позовом з вимогами про зобов'язання відповідача виконати платіжне доручення № 42 від 18.12.2014 та стягнення пені, нарахованої у зв'язку з порушенням банком строків виконання доручень клієнта.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором банківського рахунку.

Згідно з частиною 1 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Пункт 1.30 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку або іншій установі - члену платіжної системи, що його обслуговує, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до п. 1.35 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" розрахунковий документ - документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Пунктом 8.4 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

Згідно п. 2.1 договору банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунку в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

Враховуючи те, що позивач 19.12.2014 звернувся до відповідача за виконанням платіжного доручення № 42 від 18.12.2014, банк згідно зазначеного п. 8.4 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" повинен був його виконати до 24.12.2014.

Відповідачем дії з виконання зазначеного платіжного документа здійснені не були, що підтверджується виписками, наданими до матеріалів справи.

Таким чином, на момент звернення позивача з даним позовом до суду строк виконання відповідачем зобов'язання з виконання платіжного доручення № 42 від 18.12.2014 настав, проте зобов'язання виконано не було.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неправомірність невиконання відповідачем платіжного доручення № 42 від 18.12.2014.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про зобов'язання позивача виконати вказаний платіжний документ.

Позивачем, також у зв'язку з порушенням відповідачем строку виконання платіжних доручень, заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 3 779, 39 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 84 138 грн. 31 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що позивач 19.12.2014 звернувся до відповідача за виконанням платіжного доручення № 42 від 18.12.2014, банк згідно зазначеного вище п. 8.4 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" повинен був його виконати до 24.12.2014, платіжне доручення №43 від 24.12.2014 (у зв'язку зі зверненням позивача до банку 24.12.2014), мало бути виконаним до 29.12.2014, та відповідно платіжне доручення № 44 від 24.12.2014, у зв'язку зі зверненням позивача до банку 12.01.2015, мало бути виконаним до 15.01.2015.

Разом з тим, відповідачем порушено зазначені строки виконання платіжних доручень №43 від 24.12.2014 та № 44 від 24.12.2014.

Так, відповідачем платіжні доручення №43 від 24.12.2014 № 44 від 24.12.2014 виконано лише 29.01.2015 та 05.02.2015 відповідно.

Платіжне доручення № 42 від 18.12.2014 виконано так і не було.

Відповідно до ст. 32.2 Закону України "Про платіжні системи та перекази коштів України", у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10% від суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Оскільки, відповідач порушив строк виконання доручення клієнта, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 3 528 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 78 533 грн. 28 коп., розрахунок якої перевірений судом та не суперечить чинному законодавству.

Доводи апелянта про те, що позивачем не доведено порушення відповідачем строків виконання платіжних доручень є необґрунтованими, адже останнім не надано жодних доказів належного виконання зобов'язань з перерахування коштів, то як позивачем надано виписки, які підтверджують невиконання платіжних доручень.

Апелянтом не спростовано доводів позивача щодо порушення банком строків виконання платіжних документів та, як вже зазначалось, належних доказів на підтвердження обставин, викладених в апеляційній скарзі не надано.

З огляду на викладене, доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Центральне регіональне управління" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 02.06.2015 у справі № 910/7173/15-г - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Матеріали справи № 910/7173/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді С.А. Гончаров

Л.Г. Сітайло