ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2015 р. Справа № 925/1218/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді - Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача - Олійник О.Г. - представник за довіреністю,

від відповідача - представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом державного підприємства "Черкаський науково-виробничий центр

стандартизації, метрології та сертифікації", м. Черкаси

до державного підприємства "Іваньківський цукровий завод",

с. Іваньки, Маньківського району, Черкаської області

про стягнення 35 536 грн. 39 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося державне підприємство "Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" до державного підприємства "Іваньківський цукровий завод" про стягнення заборгованості в розмірі 35 536 грн. 39 коп., у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору на виконання метрологічних робіт від 01 вересня 2014 року за №394.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 24 липня 2015 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 06 серпня 2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю. Надав клопотання про стягнення з відповідача судових витрат понесених у зв'язку з отриманням витягу з ЄДР стосовно державного підприємства "Іваньківський цукровий завод".

Викликаний в судове засідання представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 24 липня 2015 року було зобов'язано відповідача надати суду відзив на позовну заяву з посиланням на мотиви повного або часткового відхилення вимог позивача, а також докази, що обґрунтовують відхилення позовних вимог.

Оскільки відповідач не був позбавлений права надати суду необхідні докази та свої доводи і міркування щодо предмету спору шляхом письмових пояснень та заперечень, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, та оскільки явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні, яке відбулося 06 серпня 2015 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1218/15.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час розгляду справи, 01 вересня 2014 року між державним підприємством "Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" (виконавець) та державним підприємством "Іваньківський цукровий завод" (замовник) було укладено договір на виконання метрологічних робіт за №394.

Згідно ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до п. 1.1. вищевказаного договору замовник доручив та зобов'язався оплачувати, а виконавець - виконати роботи з питань метрології.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав та надав послуги з повірки засобів вимірювальної техніки на загальну суму 35 536 грн. 39 коп., що підтверджується копіями актів здачі - приймання робіт.

Відповідач в свою чергу зобов'язання по оплаті виконаних позивачем робіт не виконав.

Таким чином позивач просив суд стягнути з відповідача 35 536 грн. 39 коп. заборгованості за виконані роботи згідно договору від 01 вересня 2014 року за №394.

Борг відповідачем не заперечується, про що свідчить підписана сторонами копія акту звірки взаємних розрахунків за період з 01 вересня 2014 року по 01 липня 2015 року (а.с. 24).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно п. 2.3. договору оплата вартості робіт здійснюється замовником відповідно до виставлених виконавцем рахунків на умовах повної 100% передоплати, протягом 05 банківських днів з дати виставлення рахунків, з обов'язковою вказівкою номеру та дати рахунку в платіжних дорученнях. Факт оплати рахунку є підставою для проведення робіт.

Водночас, доказів того, що рахунки №№50949-50952, 50954 від 01 вересня 2014 року на оплату виставлялися відповідачу, матеріали справи не містять.

Проте, в грудні 2014 року відповідачу було направлено претензію від 17 грудня 2014 року №1782/02-08, в якій позивач просив перерахувати суму боргу в розмірі 35 536 грн. 39 коп. до 29 грудня 2014 року.

У відповідь на претензію відповідач зазначив, що у зв'язку з тяжким фінансовим становище борг буде сплачуватися у період з 01 червня 2015 року по 10 вересня 2015 року, за графіком, вказаним у листі від 03 лютого 2015 року №03/46.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що ухвалою господарського суду Черкаської області від 11 грудня 2009 року порушено провадження у справі №01/3070 про банкрутство державного підприємства "Іваньківський цукровий завод", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Закон і ГПК України не містять приписів про заборону на прийняття судом позовної заяви до боржника, щодо якого вже порушено справу про банкрутство.

Верховний Суд України у своїй постанові від 18 березня 2002 року у справі N 01-10/16 зазначив, що порушення справи про банкрутство не віднесено статтею 62 ГПК України до підстав для відмови судом у прийнятті позовної заяви.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі-Закон) поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, вимоги позивача в розумінні вищевказаного Закону є поточними.

В пункті 8.6. Рекомендацій Вищого господарського суду України від 04 червня 2004 року за № 04-5/1193 вказано, що суддя, який розглядає справу про банкрутство, відмовляє у прийнятті заяв поточних кредиторів з вимогами до боржника, що ґрунтуються на зобов'язаннях, які виникли після порушення провадження у справі, оскільки спори за такими вимогами підлягають розгляду у порядку позовного провадження.

Така відмова не позбавляє кредитора права звернутися з позовною заявою до боржника у загальному порядку.

Тобто, до визнання боржника банкрутом поточні вимоги кредиторів розглядаються в порядку позовного провадження.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем всупереч ст. ст. 33, 34 ГПК України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору, розрахунку з позивачем за виконані позивачем роботи, а також не було спростовано доводи та обґрунтування позивача.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже сума боргу в розмірі 35 536 грн. 39 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

При цьому слід зазначити, що строк оплати виконаних позивачем робіт настав 29 грудня 2014 року (дата вказана у претензії), а графік погашення боргу, що був запропонований відповідачем сторони не узгодили та вказаний графік відповідачем був порушений.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Як зазначалося вище, позивачем заявлено вимог про стягнення з відповідача 60 грн. 90 коп. судових витрат понесених на оплату витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців стосовно відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

На підтвердження понесених витрат, представником позивача надано суду платіжне доручення №1867 від 29 липня 2015 року про сплату 60 грн. 90 коп.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного підприємства "Іваньківський цукровий завод", вул. Заводська, 1, с. Іваньки, Маньківського району, Черкаської області, ідентифікаційний код 32741501 на користь державного підприємства "Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації", вул. Гоголя, 278, м. Черкаси, ідентифікаційний код 02568360 - 35 536 грн. 39 коп. - боргу, 1 827 грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору та 60 грн. 90 коп. судових витрат.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 07 серпня 2015 року.

Суддя А.В.Васянович