РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2015Справа №910/12965/15

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВАЯ ГРУППА "МИЛИХ";

до: державного агентства резерву України;

про: визнання договору недійсним та стягнення 83.756,70 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Івановський Ю.О. - за довіреністю від 23.02.2015 № б/н;

відповідача: Солдатов Є.Г. - за довіреністю від 05.02.2015 № 424/0/4-15.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВАЯ ГРУППА "МИЛИХ" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до державного агентства резерву України про визнання результатів аукціону та договору купівлі-продажу в частині недійсними.

Позовні вимоги мотивовані тим, що аукціон з реалізації матеріальних цінностей, проведений державним агентством резерву України 15.09.2014 за лотом 110 та договір купівлі-продажу від 19.09.2014 № юр-26/68 моб-2014, укладений між сторонами спору, підлягають визнанню судом недійсними в частині продажу (відпуску) матеріальних цінностей, зокрема, кислоти сірчаної, кислоти азотної та натрію їдкого, оскільки позивач на момент укладення не мав дозвільних документів на придбання вказаних товарів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.05.2015 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/12965/15.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченому ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 29.07.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін по суті даного спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

В результаті проведення аукціону з реалізації матеріальних цінностей, затвердженого протоколом засідання аукціонного комітету державного агентства резерву України від 15.09.2014 № 89/моб за лотом № 110 переможцем визнано товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВАЯ ГРУППА "МИЛИХ".

В подальшому між товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВАЯ ГРУППА "МИЛИХ", як покупцем, (далі - позивач) та державним агентством резерву України, як продавцем, (далі - відповідач) укладено договір купівлі-продажу (відпуску) матеріальних цінностей державного резерву від 19.09.2014 № юр-26/68 моб-2014 (далі - Договір) відповідно до предмету якого відповідач здійснює продаж (відпускає) матеріальні цінності державного резерву, а позивач купує матеріальні цінності державного резерву на умовах EXW "ФРАНКО-СКЛАД" відповідно до ІНКОТЕРМС-2010 (далі - матеріальні цінності) (п. 1.1 Договору).

Найменування та кількість матеріальних цінностей вказані у таблиці 1. Місце зберігання - ВП "РІВНЕНСЬКА АЕС "ДП НАЕК "ЕНЕРГОАТОМ" (п. 1.2 Договору).

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що вартість матеріальних цінностей, що реалізуються за Договором, визначається за результатами проведеного аукціону та відповідно до протоколу засідання аукціонного комітету держрезерву України від 15.09.2014 № 89/моб лот № 110 та складає 467.000,00 грн, в т.ч. ПДВ 77.833,33 грн.

Відповідно до п. 3.2 Договору, протягом п'яти банківських днів з дня отримання листа відповідача, позивач здійснює оплату в розмірі ста відсотків вартості всього (конкретизованого) обсягу матеріальних цінностей шляхом перерахування грошових коштів на рахунок відповідача, який вказаний в реквізитах Договору.

Позивач має право після здійснення оплати 100% вартості всього (конкретизованого) обсягу матеріальних цінностей протягом п'яти робочих днів отримати два примірники розпорядження (наряду) на відпуск матеріальних цінностей (п. 4.2.1 Договору).

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами спору Договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивачем на виконання умов Договору здійснено на користь відповідача оплату матеріальних цінностей в повному обсязі в сумі 467.000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 19.09.2014 № 1704 (засвідчена копія вказаного платіжного доручення наявна в матеріалах справи).

В матеріалах справи наявні засвідчені копії актів від 07.10.2014 № 1 та від 23.10.2014 № 1, складені між позивачем на відповідальним зберігачем, які підписані уповноваженими особами та підтверджують той факт, що позивачем отримані всі матеріальні цінності за Договором, крім сірчаної, азотної кислот та натрію їдкого.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок того, що за твердженнями позивача, до укладеного сторонами спору Договору слід застосувати правила, встановлені ст. 227 Цивільного кодексу України, з тих підстав, що вказаний правочин від імені позивача вчинений без наявності необхідної ліцензії та дозволів на використання окремих матеріальних цінностей зазначених у Договорі, відтак, оспорюваний правочин в цій частині має бути визнаний судом недійсним. Також позивачем заявлені позовні вимоги про визнання пункту 8.2 Договору недійсним, як нікчемну умову Договору та визнання частково недійсним проведеного аукціону та протоколу засідання аукціонного комітету державного агентства резерву України від 15.09.2014 № 89/моб за лотом № 110.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Приписами ч. 1 ст. 227 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 9 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" (на час укладення спірного договору) ліцензуванню підлягає діяльність з розроблення, виробництва, виготовлення, зберігання, перевезення, придбання, реалізація (відпуск), ввезення на територію України, вивезення з території України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, включених до зазначеного Переліку затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Постановою кабінету міністрів України від 06.05.2000 № 770 "Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів", передбачено, що сірчана кислота входить до переліку прекурсорів списку № 2 таблиці 4 Переліку.

Відповідно до постанови кабінету міністрів України від 26.10.2011 № 1107 "Про затвердження Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки" для зберігання, транспортування та застосування шкідливих небезпечних речовин 2 та 3 класу небезпеки, якими в свою чергу є азотна кислота та натрій їдкий, необхідна наявність дозволу держгірпромнагляду.

Однак, азотна кислота та натрій їдкий не входять до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів затвердженого Кабінетом Міністрів України, відтак діяльність із зберігання, перевезення, придбання та реалізації (відпуску) азотної кислоти та натрію їдкого не підлягає ліцензуванню.

Таким чином, позовна вимога про визнання недійсним Договору в частині продажу (відпуску), зокрема, кислоти азотної та натрію їдкого задоволенню не підлягають.

Вимоги позивача про визнання частково недійсним проведеного аукціону та протоколу засідання аукціонного комітету державного агентства резерву України від 15.09.2014 № 89/моб за лотом № 110 задоволенню не підлягають, оскільки вказаний аукціон проведений з дотриманням встановлених норм і правил без порушення порядку його проведення, а вимога про визнання частково недійсним протоколу засідання комітету є похідною від позовної вимоги про визнання частково недійсним проведеного аукціону.

Позовна вимога про визнання недійсним пункту 8.2 Договору задоволенню не підлягає з огляду на те, що укладений між сторонами спору Договір не є типовим та не є договором приєднання, умови яких можуть бути визнані судом нікчемними на підставі статті 207 Господарського кодексу України. За таких обставин вказана норма закону не можу бути застосована до п. 8.2 Договору.

Щодо позовної вимоги про застосування до укладеного між сторонами спору Договору приписів ч. 1 ст. 227 Цивільного кодексу України та визнання його недійсним в частині продажу (відпуску), зокрема, кислоти сірчаної суд дійшов висновку, що вказана вимога підлягає задоволенню, оскільки позивач при укладенні Договору не мав ліцензії, яка надає дозвіл здійснювати діяльність, пов'язану із реалізацією (відпуском) та зберіганням сірчаної кислоти, яка, в свою чергу, підлягає ліцензуванню, в порядку, встановленому законом.

До недій сного договору (в частині) мають бути застосовані правила про реституцію, встановлені частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України, а тому вимога про стягнення сплаченої позивачем вартості сірчаної кислоти в розмірі 27.642,34 грн. підлягає задоволенню.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що позов підлягає задоволенню частково, то згідно ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України господарські витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49 ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати договір купівлі-продажу (відпуску) матеріальних цінностей державного резерву від 19.09.2014 № юр-26/68 моб-2014 укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВАЯ ГРУППА "МИЛИХ" та державним агентством резерву України в частині продажу (відпуску) матеріальних цінностей, зазначених в таблиці № 1 пункту 2.1, а саме - кислота сірчана у моногідраті в кількості 37 (тридцять сім) тонн;

3. Стягнути з державного агентства резерву України (01601, м. Київ, вул. Пушкінська, буд. 28; ідентифікаційний код 37472392, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВАЯ ГРУППА "МИЛИХ" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Баумана, 1-А; ідентифікаційний код 35544103, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконавчого провадження) грошові кошти в сумі 27.642 (двадцять сім тисяч шістсот сорок дві) грн 34 коп сплачені за договором купівлі-продажу (відпуску) матеріальних цінностей державного резерву від 19.09.2014 № юр-26/68 моб-2014; витрати по сплаті судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру в сумі 1.218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн 00 коп; витрати по сплаті судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру в сумі 1.827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 коп.

4. В задоволенні решти вимог відмовити повністю.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10 серпня 2015 року

Суддя С.В. Балац