Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

?17? серпня 2015 року справа № 927/848/15

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Агріматко Україна»,

08132, Київська область, Києво - Святошинський район, м. Вишневе, вул. Чорновола, 45

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрікор Холдинг»,

17592, Чернігівська область, Прилуцький район, с. Сергіївка, вул. Шейгусівська, 1-А

Предмет спору: про стягнення заборгованості в сумі 2941001,20 грн.

Суддя Мурашко І.Г.

Представники сторін:

від позивача : ОСОБА_1, довіреність № 684 від 16.07.2015 р., представник

від відповідача : не зявився

В судовому засіданні 17.08.2015 р. на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Приватним акціонерним товариством «Агріматко Україна» подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрікор Холдинг» про стягнення 2922163,65 грн. заборгованості, з якої 1349823,72 грн. сума основного боргу, 609981,23 грн. сума скорегованої дооцінки вартості товару (курсової різниці), 253286,10 грн. пені за прострочення оплати вартості поставленого товару за період з 21.10.2014 р. по 08.06.2015 р., включно, 25739,10 грн. трьох відсотків річних, 683333,50 грн. інфляційних втрат за період з жовтня 2014 р. по травень 2015 р., включно. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем умов договору поставки від 05.03.2014 р. № СПК -047000020.

У судовому засіданні 06.08.2015 р. позивачем подана заява від 27.07.2015 р. № 703/11 про збільшення позовних вимог (а.с.44-45), згідно якої, у звязку із зміною курсу ЄВРО до гривні станом на 27.07.2015 р., а також зміною (збільшенням) періоду нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних, останній збільшив позовні вимоги в частині суми скорегованої дооцінки вартості товару (курсової різниці) на 5379,58 грн., в частині інфляційних втрат - 8132,63 грн., та в частині трьох відсотків річних - 5325,34 грн. Згідно поданої заяви позивач просить стягнути з відповідача 2941001,20 грн. заборгованості, з якої 1349823,72 сума основного боргу, 615360,81 грн. сума скорегованої дооцінки вартості товару (курсової різниці), 253286,10 грн. пені за період з 21.10.2014 р. по 08.06.2015 р., включно, 31064,44 грн. трьох відсотків річних за період з 21.10.2014 р. по 27.07.2015 р., включно, та 691466,13 грн. інфляційних втрат за період з жовтня 2014 р. по червень 2015 р., включно.

Частиною 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу визначено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог.

Суд, перевіривши повноваження особи, що підписала заяву про збільшення позовних вимог (а.с.25), докази направлення заяви про збільшення позовних вимог на адресу відповідача (а.с.53-54), докази сплати позивачем судового збору з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.52), заяву про збільшення позовних вимог прийняв, розгляд справи продовжив з урахуванням поданої заяви.

Відповідач у судові засідання 25.06.2015 р., 06.08.2015 р., 17.08.2015 р. не зявився, уповноваженого представника не направив, про дату, час та місце судового засідання був тричі повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 31, 39, 70).

На адресу господарського суду Чернігівської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній проти позовних вимог заперечив в частині стягнення суми скорегованої вартості товару (курсової різниці), пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Так, відповідач зазначив, що розмір суми скорегованої вартості товару (курсової різниці) визначений незрозуміло, курс валюти, використаний позивачем в розрахунку, нічим не підтверджений, а наданий розрахунок містить арифметичні помилки. Відповідач вказав на те, що розрахунок пені проведений без обмеження шестимісячним строком, тобто з порушенням вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Крім того, в розрахунку пені та трьох відсотків річних позивачем невірно визначений розмір наявної заборгованості, оскільки позивачем проведений розрахунок на всю суму заборгованості в розмірі 1349823,72 грн., без врахування періодів виникнення простроченого зобовязання з оплати вартості товару (поетапної оплати), що погоджений сторонами в специфікації до спірного договору. Крім того, відповідач наголосив на тому, що вважає вимоги щодо стягнення інфляційних втрат незаконними та необґрунтованими, враховуючи стягнення позивачем заборгованості з урахуванням суми скорегованої вартості товару (курсової різниці), що перерахована останнім на дату звернення до суду (а.с. 64-66).

Позивач у судовому засіданні 17.08.2015 р. проти доводів відповідача заперечив, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши повноважного представника позивача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд, -

Встановив:

05.03.2014 р. між Приватним акціонерним товариством «Агріматко Україна» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрікор Холдинг» (покупець) укладеного договір поставки № СПК -047000020, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобовязується передати у власність покупцеві на умовах СІР с. Сергіївка (згідно з правилами ІНКОТЕРМС в редакції 2010 р.) товари за номенклатурою та в строки відповідно до специфікацій, які є додатками до цього договору та його невідємними частинами, а покупець зобовязується прийняти вказаний товар та сплатити за нього визначену в специфікаціях до договору вартість в строки та в порядку, передбаченому договором та специфікаціями до нього (п. 1.1 договору).

Розділом 2 договору «Ціни, сума договору, строки поставки, кількість та якість товару», сторони погодили, що ціни товарів, визначаються сторонами як договірні. Кількість та ціни товарів указуються в специфікаціях до договору, які є його невідємними частинами. Загальна сума договору визначається шляхом складання підсумкових сум до цього договору. Строки поставки погоджуються сторонами та відображаються в специфікаціях. Якість товару, що постачається, підтверджується сертифікатами якості, копії яких надаються покупцю.

Право власності на товар покупець набуває з моменту передачі товару (п. 7.1 договору). Передача товару постачальником представнику покупця здійснюється виключно за умови надання представником покупця документу, що підтверджує його повноваження на отримання товару (довіреності) (п. 5.2 договору). Відвантаження товару постачальником здійснюється виключно за умови виконання п. 4.1 договору (п. 5.1 договору).

Згідно вимог п. 4.1 договору покупець здійснює обовязкову часткову попередню оплату у розмірі 35% від суми договору, яка розраховується згідно п. 2.1 договору. Сума та строки попередньої оплати указуються у специфікаціях. На решту суми постачальник надає покупцеві відстрочку по оплаті. Покупець сплачує заборгованість згідно строків, які відображені у специфікації (п. 4.2 договору). Ціни на товари є договірними і вказані у специфікаціях (п. 4.3 договору).

Згідно специфікації № 00002 (а.с. 16) до договору поставки від 05.03.2014 р. № СПК -047000020 сторони визначили номенклатуру товару, що підлягає поставці, ціну, строки поставки та оплати вартості поставленого товару. Згідно специфікації позивачем має бути поставлено наступний товар, а саме: кукурудза Juxxin 50000сем у кількості - 680 пос. од., валюта закупівлі - EUR/m, договірний курс валюти еквіваленту -17,00000, ціна без ПДВ у валютному еквіваленті - 78,70 (за пос. од), всього - 53516,00 (EUR), ціна без ПДВ - 1229,37 (грн.) (за пос. од.), всього 835971,60 (грн.); кукурудза Poluxx 50000 sds у кількості - 880 (за пос. од), валюта закупівлі - EUR/m, договірний курс валюти еквіваленту - 17,00000, ціна без ПДВ у валютному еквіваленті - 78,00 (за пос. од.), всього 68640,00 (EUR), ціна без ПДВ 1218,44 (грн.) (за пос. од.), всього 1072227,20 (грн.). Разом до оплати 1908198,80 (грн.). Строк поставки товару постачальником до 04.04.2014 р. Строки оплати товару покупцем: 11.03.2014 р. - попередня оплата у розмірі 558375,08 грн., 20.10.2014 р. - погашення товарного кредиту у розмірі 415330,38 грн., 20.11.2014 р. - погашення товарного кредиту у розмірі 415330,38 грн., 01.12.2014 р. - погашення товарного кредиту у розмірі 519162,96 грн.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

Частиною 1 ст. 694 Цивільного кодексу України передбачено, що договором купівлі продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Відстрочення платежу означає здійснення повної оплати товару у строки, встановлені договором, через деякий час після одержання товару.

У відповідності до ст. 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно ч. ч. 1,2 ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Аналогічна за змістом норма закріплена ст. 198 Господарського кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 525 вказаного Кодексу визначає, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

На виконання умов договору позивачем поставлено, згідно видаткових накладних № 321019 від 21.03.2014 р., № 321042 від 21.03.2014 р., № 324001 від 24.03.2014 р. (а.с. 17-19), а відповідачем, в особі ОСОБА_2 на підставі довіреності № 143 від 18.03.2014 р. (а.с.20) отримано товар на загальну суму 1908198,80 грн.

Згідно вимог п. 4.1 договору та специфікації до нього відповідачем 14.03.2014 р. було внесено попередню оплату в розмірі 558375,08 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача (а.с. 24).

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач порушив умови договору, решту вартості поставленого товару в сумі 1349823,72 грн. (1908198,80 грн. 558375,08 грн.) у строки встановлені специфікацією № 00002 до спірного договору не оплатив.

Наявність заборгованості відповідача в сумі 1349823,72 грн. згідно договору поставки № СПК -047000020 від 05.03.2014 р. також підтверджується актом звірки взаєморозрахунків між ПрАТ «Агріматко Україна» та ТОВ «Агрікор Холдинг» станом на 31.12.2014 р., що підписаний та завірений печатками обох сторін (а.с. 56).

На момент винесення рішення відповідачем доказів сплати заборгованості в сумі 1349823,72 грн. не надано.

За приписами пункту 4.5 підпункту (а) договору на момент проведення остаточного розрахунку, сума, що підлягає сплаті відповідно до п. 4.2 договору, підлягає коригуванню, зокрема у бік збільшення, якщо курс встановлений АТ «ОТП Банк» (м. Київ) для безготівкових операцій для валюти придбання товару, що зазначена у специфікації, збільшився більш ніж на два відсотки по відношенню до договірного курсу, визначеного сторонами в специфікації. При настанні наведеної вище обставини, сума, що підлягає сплаті відповідно до пункту 2.1 договору, в українській гривні розраховується покупцем за формулою: С = Сп * (Ко / Кд) де: Сп узгоджена сторонами сума в гривнях, розрахована за договірним курсом, яка підлягає сплаті згідно специфікації; Кд договірний курс; Ко курс валюти закупівлі імпортного товару до гривні, встановлений АТ «ОТП Банк» (м. Київ) для безготівкових операцій на день розрахунку. Уразі затримки остаточного розрахунку більше ніж узгоджено сторонами, цей курс не може бути нижчий, ніж курс встановлений «ОТП Банк» (м. Київ) для безготівкових операцій на дату остаточного розрахунку визначеного в договорі.

Керуючись п. 4.5 договору (а), у звязку із збільшенням курсу встановленого АТ «ОТП Банк» (м. Київ) для безготівкових операцій для валюти придбання товару (EUR), що станом на 27.07.2015 р. складає 24,7500 згідно довідки відділення «Михалівське» АТ «ОТП Банк» (а.с. 57), більш ніж на два відсотки по відношенню до договірного курсу, визначеного сторонами у специфікації, що складає 17,0000, позивачем скореговано суму, що підлягає сплаті за поставлений товар згідно п. 4.2 договору (24,7500 > 17,3400). Згідно наданого розрахунку (а.с. 46) станом на 27.07.2015 р. (дата розрахунку) сума скорегованої дооцінки вартості товару (курсової різниці) складає 615360,81 грн. = (1349823,72 Сп * (24,7500 Ко / 17,0000 Кд) 1349823,72 );

Заперечення відповідача відносно незрозумілого розрахунку суми скорегованої дооцінки вартості товару (курсової різниці) та відсутності документального підтвердження курсу валют на день розрахунку, спростовується матеріалами справи. Згідно наданого позивачем розрахунку (а.с. 46) сума скорегованої дооцінки вартості товару (курсової різниці) визначена на підставі п. 4.5 (а) договору згідно формули С = Сп * (Ко / Кд) де: Сп 1349823,72 грн., Ко - 24,7500 (EUR), Кд 17,0000 (EUR). Курс валюти на день розрахунку (27.07.2015 р.) підтверджується довідкою відділення «Михалівське» АТ «ОТП Банк» (а.с. 57) та складає 24,7500 (EUR).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши наданий позивачем розрахунок (а.с. 46), суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу та суми скорегованої дооцінки вартості товару (курсової різниці) є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 1349823,72 грн. та 615360,81 грн., відповідно.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

За визначенням статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання.

За приписами статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 6.2 договору сторони погодили у випадку затримки оплати з вини покупця, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення 253286,10 грн. пені за прострочення оплати вартості поставленого товару, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, за період з 21.10.2014 р. по 08.06.2015 р., включно, 31064,44 грн. трьох відсотків річних за період з 21.10.2014 р. по 27.07.2015 р., включно, 691466,13 грн. інфляційних втрат за період з жовтня 2014 р. по червень 2015 р., включно.

Відповідач відзивом на позов проти позовних вимог в частині стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат заперечив. Згідно надано відзиву останній вважає, що розрахунок пені має бути обмежений шестимісячним строком, а нарахування пені та трьох відсотків річних проведено з урахуванням періодів виникнення простроченого зобовязання з оплати вартості товару (поетапної оплати), а не одразу на всю суму заборгованості. Крім того відповідач вказав на те, що вимоги щодо стягнення інфляційних втрат є незаконними та необґрунтованими, враховуючи стягнення позивачем заборгованості з урахуванням суми скорегованої вартості товару (курсової різниці), що перерахована останнім на дату звернення до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши наданий розрахунок (а.с.11, 47), враховуючи наявність прострочення відповідачем грошового зобовязання з оплати вартості поставленого товару, дійшов висновку про обґрунтованість заперечень відповідача в цій частині, а тому, суд вирішив позовні вимоги в частині стягнення пені та трьох відсотків річних за заявлені періоди задовольнити частково в сумі 228448,78 грн. та 28214,02 грн., відповідно, оскільки позивачем не враховано строки оплати вартості поставленого товару, що погоджені сторонами згідно специфікації до спірного договору, а тому останнім невірно визначено суму заборгованості, на яку здійснюється нарахування пені та трьох відсотків річних, в заявлений до стягнення період. Так, виходячи з умов п. 4.2 договору та специфікації до договору прострочка з оплати вартості товару на суму 415330,38 грн. настала 21.10.2014 р., прострочка з оплати вартості поставленого товару на суму 830660,76 грн. (415330,38 грн. + 415330,38 грн.) настала 21.11.2014 р., прострочка з оплати вартості поставленого товару на суму 1349823,72 грн. (415330,38 грн. + 415330,38 грн. + 519162,96 грн.) настала 02.12.2014 р. Крім того, позивачем необмежено нарахування пені шестимісячним строк, тобто порушено вимоги ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (п.2.5 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства за порушення грошових зобовязань».

Судом встановлено, що вимоги щодо стягнення 691466,13 грн. інфляційних втрат за період з жовтня 2014 р. по червень 2015 р., включно, задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів (національної валюти) внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Виходячи з приписів п. п. 8.1, 8.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства за порушення грошових зобовязань» вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). При цьому стягнення інфляційних нарахувань на суму основної заборгованості не є можливим, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні). Однак, якщо за умовами договору сума платежу, що визначена в іноземній валюті, на день виникнення у відповідача грошового зобов'язання перераховується у гривню і в подальшому на день фактичної сплати коштів згідно з таким перерахунком не змінюється, тобто залишається гривневим, то з моменту перерахунку боржник відповідно до частини другої статті 625 ЦК України зобов'язаний на вимогу кредитора сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання даного зобов'язання.

Таким чином, виходячи з вимог п. 8.2 Постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 р. право на нарахування інфляційних втрат виникає у позивача лише після перерахунку грошового зобовязання у національну валюту, тобто згідно наданого позивачем розрахунку (а.с. 46) після 27.07.2015 р. В періоді заявленому до стягнення жовтень 2014 р. - червень 2015 р., включно, права на нарахування та стягнення інфляційних втрат позивач не має, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

У відповідності до п. 2.1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Тобто, в даному випадку, сума судового збору, яка підлягала сплаті позивачем 58820,02 грн. (2% від ціни позову 2941001,20 грн.). Фактично, згідно платіжних доручень № 1810 від 09.06.2015 р., № 2351 від 30.07.2015 р. позивачем сплачено 58820,27 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 7 Закону України „Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, підлягає поверненню позивачу 0,25 грн. зайво сплаченого судового збору.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 49, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрікор Холдинг» (17592, Чернігівська область, Прилуцький район, с. Сергіївка, вул. Шейгусівська, 1-А, п/р 1100 в ПАТ «УкрСиббанк» м. Харків, МФО 351005, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Агріматко Україна» (08132, Київська область, Києво Святошинський район, м. Вишневе, вул. Чорновола, 45, р/р 1557 в АТ «ОТП Банк» Україна» м. Київ, МФО 300528, код ЄДРПОУ 30725,72 грн. сума основного боргу, 615360,81 грн. сума скорегованої дооцінки вартості товару (курсової різниці), 228448,78 грн. пені, 28214,02 грн. 3% річних, 44438,53 грн. судового збору.

3. Врешті позовних вимог відмовити.

4.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Повернути Приватному акціонерному товариству «Агріматко Україна» (08132, Київська область, Києво Святошинський район, м. Вишневе, вул. Чорновола, 45, р/р 1557 в АТ «ОТП Банк» Україна» м. Київ, МФО 300528, ) з Державного бюджету України (рахунок 3002, отримувач УК у м. Чернігові/м. Чернігів/22030001, банк отримувача ГУДКСУ у Чернігівській області, МФО 853592, код 38054398) надлишково сплачений судовий збір в сумі 0,25 грн., перерахований згідно платіжного доручення № 2351 від 30.07.2015 р., оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 927/848/15 господарського суду Чернігівської області.

Рішення оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 17.08.2015р.

Суддя І.Г.Мурашко