РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2015Справа №910/13976/15
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

до приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія"

про стягнення страхового відшкодування в розмірі 21 272,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: Драченко В.С. - представник за довіреністю № б/н від 05.01.2015 року;

від відповідача: Давиденко А.І. - представник за довіреністю № 34 від 02.06.2015 року.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 21 272,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.07.2012 року на автодорозі Київ-Одеса відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ГАЗ, д.р.н. 0726 РКА, належного позивачу, та транспортного засобу BMW, д.р.н. АА4284ІС, що належить Ткачуку Костянтину Нифонтовичу.

Згідно звіту від 10.07.2012 року № 24/7/12 матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу ГАЗ, д.р.н. 0726 РКА, в наслідок ДТП, складає 22272,00 грн.

Вироком Жашківського районного суду Черкаської області від 24.12.2012 року встановлено, що вказана вище дорожньо-транспортна пригода сталась з вини Ткачука Костянтина Нифонтовича, в в'язку з порушенням ним Правил дорожнього руху України.

Цивільно-правова відповідальність Ткачука К.Н. застрахована, згідно полісу № АА/5035761 у приватному акціонерному товаристві "Українська охоронно-страхова компанія".

Позивач, як правонаступник Уманського дорожньо-експлуатаційного підприємства, є власником транспортного засобу ГАЗ, д.р.н. 0726 РКА.

Ткачук К.Н., як винна у ДТП особа, сплатив на користь позивача франшизу у розмірі 1000,00 грн., на суму якої зменшується страхове відшкодування.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування № 1135/11 від 11.10.2013 року (отримана 14.10.2013 року).

Відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування, тому позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 04.06.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 22.06.2015 року.

22.06.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи по справі.

В судове засідання 22.06.2015 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 04.06.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 017.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 22.06.2015 року на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 21.07.2015 року, в зв'язку з неявкою представника відповідача.

20.07.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 21.07.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

09.07.2012 року на автодорозі Київ-Одеса сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки BMW, д.р.н. АА4284ІС, під керуванням Ткачука Костянтина Нифонтовича, та автомобіля марки ГАЗ, д.р.н. 0726РКА, який знаходився на правому узбіччі в нерухомому стані, без водія в середині автомобіля.

Вироком Жашківського районного суду Черкаської області від 24.12.2012 року № 2304/1806/12 встановлено, що причиною порушення безпеки дорожнього руху водієм автомобіля BMW, д.р.н. АА4284ІС, підсудним Ткачуком К.Н.. являється порушення вимог п.п. 1.10, 2.3 та п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в прямому причинному зв'язку з наступившими наслідками. Ткачука К.Н. визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Цивільно-правова відповідальністю Ткачука Костянтина Нифонтовича була застрахована у приватному акціонерному товаристві "Українська охоронно-страхова компанія" згідно полісу № АА/5035761 зі строком дії з 27.09.2011 року по 26.09.2012 року включно.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно звіту № 24/7/12 про оцінку автомобіля ГАЗ-33021, д.р.н. 0726 РКА, від 10.07.2012 року матеріальний збиток, завданий власникові ГАЗ-33021, д.р.н. 0726 РКА, в результаті його пошкодження при ДТП складає 22272,00 грн.

11.10.2013 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування № 1135/11, яка була отримана 14.10.2013 року., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У вказаній заяві позивач просив виплатити йому страхове відшкодування за пошкодження автомобіля ГАЗ, д.р.н. 0726 РКА, з вини страхувальника Ткачука Костянтина Нифонтовича.

Відповідач відповіді на вказану заяву не надав, страхове відшкодування на рахунок позивача не перерахував.

Твердження відповідача про відсутність у позивача права зворотної вимоги до відповідача судом до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Власником, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль ГАЗ, д.р.н. 0726 РКА, є Уманське дорожнє експлуатаційне державне підприємство.

Згідно наказу Державної служби автомобільних доріг України від 09.04.2002 року № 156 "Про створення дочірніх підприємств ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" утворено дочірні підприємства відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та з метою забезпечення їх діяльності передано частину майна і коштів компанії дочірнім підприємствам на праві оперативного управління. Визнано дочірні підприємства правонаступниками зобов'язань та договорів ліквідованих обласних об'єднань та реорганізованих дорожніх державних підприємств.

Тобто власник, зазначений у свідоцтві, був реорганізований, а його майно передане, як правонаступнику, позивачу на праві оперативного управління.

Відповідно до п. 13. Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 року № 4 враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Згідно статті 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Ст. 28 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Доводи відповідача про не обґрунтованість суми матеріального збитку не приймаються до уваги судом з огляду на наступне.

Відповідно п. 8.2 до наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України "Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів" від 24.11.2003 року N 142/5/2092 вартість матеріального збитку (У), завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов:

а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість,

б) якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ за умови, що С вр Ј С,

в) якщо неможливо відновити КТЗ відповідно до технічних вимог виробника.

Експертом встановлено, що відновлювальний ремонт автомобіля значно перевищує вартість транспортного засобу до ДТП.

Згідно ст. 30.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 15 постанови пленуму від 01.03.2013 року № 4 у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач надав довідку від 18.06.2015 року, що ремонтні роботи по відновленню автомобіля ГАЗ, д.р.н. 0726 РКА, не проводились. Отже матеріали справи не містять документів того, що позивач заперечує, що автомобіль фізично знищений.

Тобто заявлений розмір збитків у сумі 21272,00 грн. (з урахуванням виплаченої франшизи), що складається з вартості транспортного засобу на момент аварії, визначений згідно звіту, є обґрунтованим та таким, що підлягає стягненню з відповідача.

Згідно п. 19. постанови пленуму від 01.03.2013 року № 4 з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.

Відповідно до п. 23 постанови пленуму від 01.03.2013 року № 4 строки, передбачені статтею 33 Закону N 1961-IV для звернення до страховика, а у випадку, зазначеному в статті 41 цього Закону, - до МТСБУ, із заявою про дорожньо-транспортну пригоду, не є строками здійснення потерпілим свого права на отримання страхового відшкодування. Тому у разі відмови страховика від прийняття документів на отримання страхового відшкодування з посиланням на пропущення цих строків потерпілий має право звернутися до суду з метою вирішення спору по суті.

Згідно ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Як зазначено в листі Верховного суду України від 19.07.2011 року "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" зокрема, несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови від страхового відшкодування, а лише в тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обов'язок виплатити страхове відшкодування. Слід також враховувати, що закон пов'язує обов'язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не з наданням певних доказів страхувальником. Зокрема, відсутність довідки ДАІ не є підставою для часткового відшкодування чи відмови у ньому.

Страховику було відомо про настання страхового випадку - пошкодження транспортного засобу позивача в результаті ДТП, з вини особи, відповідальність якої застрахована відповідачем. Страховик не надав доказів того, що направляв своїх співробітників для проведення оцінки збитків, завданих пошкодженням майна, хоча мав таку можливість, оскільки, майно не піддавалось ремонту чи відновленню після настання страхового випадку.

Доводи відповідача про відсутність права у позивача на звернення до суду спростовуються ст. 1 ГПК України, Конституцією України, які гарантують право на судовий захист, та відсутністю факту виплати страхового відшкодування. Матеріали справи свідчать про наявність порушення законних прав позивача з боку відповідача, які підлягають судовому захисту. Право на судовий захист може в часі обмежуватись лише строком позовної давності, а не будь-якими іншими строками.

Доводи позивача про відсутність можливості провести належний огляд пошкодженого майна спростовується тим, що майно не піддавалось ремонту чи відновленню і могло бути оглянуто відповідачем в будь-який час. Доказів перешкоджання огляду майна відповідачем з боку позивача суду не надано.

Згідно абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Враховуючи положення абз. 2 ч. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір страхового відшкодування складає: 22272,00 грн. (оцінена шкода) - 1000,00 грн. (франшиза) = 21272,00 грн.

Сума франшизи сплачена громадянином Ткачуком К.Н., як страхувальником, що підтверджується банківською випискою від 26.12.2012 року.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки ГАЗ, д.р.н. 0726РКА, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" (03056, м. Київ, вул.. Борщагівська, 145, ) на користь дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонера компанія "Автомобільні дороги України" (18006, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 389, ) суму шкоди у розмірі 21272 (двадцять одна тисяча двісті сімдесят дві) грн. 00 коп., судовий збір в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення 27.07.2015 року.

Суддя С.М.Мудрий