ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2015 року Справа № 904/2056/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кузнецової І.Л. (доповідача),

суддів - Іванова О.Г., Сизько І.А.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність № 1149 від 11.12.14,

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність № 4806 від 25.12.14,

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2015р. у справі №904/2056/15

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради, м.Кривий Ріг

про стягнення 316 400грн.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2015р. у справі №904/2056/15 (суддя Соловйова А.Є.) фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позову про стягнення з управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради 316400грн.;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з правомірності вимог позивача внаслідок розірвання договору купівлі-продажу будівлі автостоянки від 11.04.2008р., укладеного сторонами в процесі приватизації відповідного майна, на підставі якого ним були сплачені кошти у вказаній вище сумі, а також з того, що при зверненні до суду позивачем пропущено строк позовної давності, який почав свій перебіг 22.10.2009р. дати прийняття Дніпропетровським апеляційним господарським судом постанови у справі №39/104-09(23/228-08), якою був розірваний цей договір та закінчився 22.10.2012р.;

- не погодившись з прийнятим рішенням, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неправильне застосування господарським судом норм матеріального права просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та задовольнити позовні вимоги;

- у поданій скарзі йдеться про те, що господарський суд неправомірно пов"язав порушення права позивача на отримання грошових коштів з моментом прийняття Дніпропетровським апеляційним господарським судом постанови у справі №39/104-09(23/228-08), оскільки цим рішенням тільки розірвано договір купівлі-продажу об"єкту приватизації та не визначено строк виконання відповідачем зобов"язання здійснити повернення грошових коштів як правовий наслідок такого розірвання, про те, що не вирішивши питання стосовно повернення грошових коштів, відповідач звернувся до господарського суду, рішенням якого від 14.10.2010р. у справі №31/36-08 з позивача було стягнуто неустойку в сумі 89331грн.84коп. за порушення строків оплати об"єкта приватизації і зазначена неустойка позивачем була сплачена, про те, що з метою врегулювання питання відносно цього об"єкта в 2012 році позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання права власності на нього, рішенням господарського суду від 11.07.2012р. у справі №22/5005/5244/2012 в задоволенні позову було відмовлено, про те, що в подальшому відповідач звернувся з позовом про відшкодування позивачем збитків, на теперішній час справа №2/5005/11472/2012 розглядається, про звернення до відповідача з листом по поверненню грошових коштів та відмову останнього в погашенні заборгованості, після чого в березні 2015р. позивач звернувся з позовом до суду по даній справі, про те, що цим документальним доказам господарський суд не надав правової оцінки, а задовольнив заяву відповідача про застосування строку позовної даності, а також про неправильне застосування судом положень ч.4 ст.653 Цивільного кодексу України, оскільки зазначена норма стосується лише доходів і майна, отриманих сторонами за договором купівлі-продажу за винятком одночасного повернення (реституції) предмету договору (об"єкта приватизації) та сплачених за нього грошових коштів;

- відповідач вважає рішення суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на безпідставність доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.04.2008р. управлінням комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради (продавцем) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3О.(покупцем) укладено договір купівлі-продажу, на підставі якого продавець зобов"язався передати у власність покупцю нежитлову будівлю автостоянки з інфраструкту-рою, яку орендує фізична особа-підприємець ОСОБА_3О, за адресою: м.Кивий Ріг, пр.Миру, буд.29 Г загальною площею 324.2кв.м, а покупець прийняти та сплатити за об"єкт приватизації ціну відповідно до визначених договором умов.

Згідно з п.2.1 договору покупець зобов"язався внести 446659грн.29коп. за придбаний об"єкт приватизації протягом 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення договору.

Договір посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 11.04.2008р..

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.10.2009р. у справі №39/104-09(23/228-08) рішення господарського суду від 21.07.2009р. у цій справі скасовано, позов прокурора м.Кривого Рогу, пред"явлений в інтересах держави в особі управління комунальної власності виконкому Криворізької міської ради задоволено, договір купівлі-продажу від 11.04.2008р. нежитлової будівлі автостоянки, розташованої по пр.Миру, 29 Г у м.Кривому Розі, укладений між управлінням та суб"єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_3 розірвано, суб"єкта підприємницької діяльності-фізичну особу ОСОБА_3 виселено з нежитлової будівлі автостоянки та зобов"язано останню передати управлінню цей об"єкт.

При цьому Дніпропетровський апеляційний господарський суд послався на те, що суб"єкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_3 не сплатила повну вартість за об"єкт приватизації і сума заборгованості становить 130259грн.20коп..

Постановою Вищого господарського суду України від 19.01.2010р. у справі №39/104-09(23/228-08) постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.10.2009р. скасовано в частині виселення суб"єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_3 та в частині зобов"язання передати управлінню об"єкт приватизації, рішення господарського суду від 21.07.2009р. в цих частинах також скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області, в іншій частині постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду залишено без змін.

В частині скасування рішень судів попередніх інстанцій постанова Вищого господарського суду України мотивована тим, що останні не послалися на норми матеріального права в цій частині.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2010р. у справі №25/45-10(39/104-09(23/228-08)), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.06.2010р. суб"єкта підприємницької діяльності-фізичну особу ОСОБА_3 виселено з нежитлової будівлі автостоянки, розташованої по пр.Миру,29 Г у м.Кривому Розі.

В подальшому позивач звернувся до відповідача з заявами від 17.09. та від 07.11.2014р. про повернення належних йому грошових коштів в сумі 316400грн..

В обґрунтування заяв покладені обставини щодо розірвання договору купівлі-продажу від 11.04.2008р. внаслідок часткової оплати об"єкта приватизації, неповернення об"єкта приватизації внаслідок того, що після розірвання договору грошові кошти не були повернуті відповідачем та мали місце тривалі судові спори та щодо нанесення йому ситуацією, яка склалася майнової шкоди.

Листами від 15.10.2014р. №3700 та від 09.12.2014р. №7/6-3438 відповідач повідомив позивача про відсутність законодавчих підстав для повернення покупцям коштів, сплачених за об"єкти приватизації у разі розірвання договорів купівлі-продажу цих об"єктів та повернення об"єкта приватизації у державну власність, оскільки Порядок повернення покупцям коштів, затверджений наказом Фонду державного майна України від 15.08.2000р. №1701 втратив чинність та послався на невиконання позивачем наказу господарського суду Дніпро-петровської області від 09.07.2010р. у справі №25/45-10.

Викладені обставини слугували визначальними для звернення позивача з позовом до господарського суду про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 316400грн..

Як на правові підстави для звернення з позовом позивач посилався на положення ст.653 Цивільного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України №32 від 18.01.2001р. "Про затвердження Порядку повернення у державну власність об"єктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об"єктів".

Відповідально до ст.1 Закону України "Про приватизацію державного майна" приватизація державного майна платне відчуження майна, що перебуває у державній власності, у тому числі разом із земельною ділянкою державної власності, на якій розташований об'єкт, що підлягає приватизації, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів для здійснення структурної перебудови національної економіки.

Ч.5 ст.27 цього Закону встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути розірвано або визнано недійсним за рішенням суду в разі невиконання іншою стороною зобов'язань, передбачених договором купівлі-продажу, у визначені строки.

Згідно з ч.8 ст.23 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" органи приватизації здійснюють контроль за виконанням покупцем умов договору купівлі-продажу, а у разі їх невиконання застосовують санкції, передбачені чинним законодавством, та можуть у встановленому порядку порушувати питання про розірвання договору.

Ч.2, 3, 4 ст.653 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі розірвання договору зобов"язання сторін припиняються.

Якщо договір розривається в судовому порядку, зобов"язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов"язаннями до моменту розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.3 Порядку повернення у державну власність об"єктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об"єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001р. №32 повернення покупцям коштів, сплачених за об"єкт приватизації, у разі розірвання договору купівлі-продажу такого об"єкта у зв"язку з невиконанням його умов або визнання його недійсним в судовому порядку проводиться згідно з законодавством.

Між тим, наказ Фонду державного майна України від 15.08.2000р. №1701 "Про затвердження Порядку повернення покупцям коштів, сплачених за об"єкт приватизації, у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу", згідно з п.4 якого розрахунки з покупцем орган приватизації здійснює в десятиденний термін з дня надходження коштів від повторного продажу об"єкта на рахунок позабюджетного Держаного фонду приватизації, втратив чинність відповідно до наказу Фонду державного майна України від 13.05.2013р. №624.

Таким чином, станом на момент звернення з позовом по даній справі законодавчі підстави для повернення позивачу сплачених за договором від 11.04.2008р. грошових коштів відсутні.

Не передбачені такі підстави і вказаним вище договором.

З огляду на викладене позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Тому висновки господарського суду щодо правомірності вимог позивача по стягненню сплаченої ним суми за вже розірваним договором зроблені при неправильному застосуванні норм матеріального права та з неповним дослідженням обставин, що мають значення для справи.

Так, посилаючись на п.3 Порядку повернення у державну власність об"єктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об"єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001р. №32 господарський суд не перевірив наявність конкретних нормативно-правових норм, згідно з якими здійснюється таке повернення.

У цьому зв"язку є помилковим і застосування господарським судом строку позовної давності, про яке було заявлено відповідачем по справі, оскільки строком позовної давності обмежується лише порушене право.

Проте зазначені висновки господарського суду не вплинули на результати вирішення спору по суті і оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Доводи скаржника визнані колегією суддів необґрунтованими, оскільки знаходження у провадженні господарських судів справ №31/36-08 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 неустойки за порушення строків оплати за договором купівлі-продажу та №2/5005/11472/2012 про стягнення з неї збитків на підставі цього договору не перешкоджало реалізації права останньої у відповідний період на повернення попередньо сплачених за цим договором коштів.

Стосовно Порядку повернення покупцям коштів, сплачених за об"єкт приватизації, у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 15.08.2000р. №1701 слід зазначити, що при умові виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2010р. у справі №25/45-10 (39/104-09(23/228-08)) скаржник не був позбавлений права на повернення коштів згідно з п.4 цього Порядку у разі повторного продажу спірного об"єкта приватизації.

При цьому у разі наявності винних дій відповідача по відмові у прийнятті спірного об"єкта приватизації в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001р. №32 скаржник також не був позбавлений права на оскарження таких дій.

Керуючись ст.ст.101 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2015р. у справі №904/2056/15 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення

Головуючий І.Л.Кузнецова

Суддя О.Г.Іванов

Суддя І.А.Сизько

Повна постанова складена 14.08.2015р.