номер провадження справи 30/126/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2015 Справа № 908/4230/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ФАРМПЛАНЕТА (юридична адреса: 03148, м. Київ, вул. Картвелішвілі, буд. 7/2; поштова адреса: 08128, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Мила, вул. Комарова, 23-Л)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69118, АДРЕСА_1)

про стягнення 18355,93 грн.,

Суддя Кагітіна Л.П.

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №03/08/15 від 03.08.2015 р.;

від відповідача: ОСОБА_1, паспорт виданий Комунарським РВ УМВС України в Запорізькій області від 06.07.2000 р.

Товариство з обмеженою відповідальністю ФАРМПЛАНЕТА, м. Київ звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м Запоріжжя про стягнення 18355,93 грн., в т.ч.: 16452,51 грн. основного боргу, 185,41 грн. інфляційних втрат, 413,98 грн. 20% річних, 1241,94 грн. пені та 62,09 грн. 3% річних.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на приписи ст.ст. 525, 530, 625, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 216, 232 Господарського кодексу України та умови укладеного між сторонами договору. При цьому вказує, що відповідачу на виконання умов Договору поставки № 226/к/08 від 02.01.2013 р. за видатковими накладними було поставлено товар на суму 19149,69 грн., зобовязання щодо оплати якого відповідачем виконано частково. Станом на дату подання позовної заяви до суду за відповідачем існує заборгованість за зазначеним договором в розмірі 16452,51 грн. Крім того, невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором є підставою для покладення на останнього додаткової відповідальності у вигляді передбачених законом та договором санкцій.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.07.2015 р. порушено провадження у справі № 908/4230/15, присвоєно справі номер провадження № 30/126/15, розгляд якої призначено на 06.08.2015 р. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду і вирішення справи по суті.

За письмовим клопотанням представників сторін фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав додаткові пояснення та докази по суті спору.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, яка особисто була присутня у судовому засіданні, про надала письмовий відзив. За змістом наданого відзиву, відповідач визнає наявну заборгованість в розмірі 11452,51 грн. з урахуванням проплати згідно платіжного доручення №109 від 04.08.2015 р. на суму 5000,00 грн., копію якого надано до матеріалів справи. Щодо нарахованих позивачем пені, інфляції та річних не заперечує.

В судовому засіданні 06.08.2015 р. справу розглянуто за наявними матеріалами в межах встановленого строку, прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

02.01.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю ФАРМПЛАНЕТА (Постачальником, позивачем у справі) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупцем, відповідачем у справі) було укладено договір поставки № 226/к/08 (надалі Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобовязався в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти та передавати у власність покупця, а покупець приймати та оплачувати лікарські засоби та вироби медичного призначення (товар), асортимент, кількість та ціна якого, зазначені в накладних, які є невідємною частиною (п. 1.1 Договору).

Поставка товару здійснюється окремими партіями, кількість та асортимент Товару в яких, визначається сторонами шляхом оформлення заявок відповідно до умов, викладених в розділі 3 (Умови поставки) цього договору (п. 2.1. Договору).

Відповідно до п. 2.2 Договору, загальна кількість та сортимент товару, що поставляється за договором, складається з кількості та асортименту товару, погоджених сторонами та вказаних в підписаних накладних на передачу товару.

Датою поставки товару є дата отримання відповідної партії товару покупцем. Місцем поставки є місце поставки товару, вказане покупцем в заявці на поставку відповідної партії товару (п. 3.8 Договору).

Відповідно до п.3.4, 3.5 Договору, момент переходу право власності та ризиків на товар наступає після передачі товару, про що ставиться відмітка в накладній на товар.

Ціна товару визначається розділі 5 Договору, відповідно до якого, ціна товару, за одиницю товару на кожну окрему поставку визначається відповідною накладною і є твердою, незмінною. Загальна сума договору визначається, як сумарна вартість всіх партій товару, які були поставлені за даним договором, протягом усього терміну його дії, відповідно до всіх накладних постачальника.(п. 5.1, 5.2 Договору).

Відповідно до п. 5.4 Договору, оплата покупцем товару за цим договором здійснюється шляхом попередньої оплати або з відстроченням платежу. При цьому порядок оплати товару за цим договором (попередня оплата чи оплата з відстроченням платежу) обирається покупцем при поданні заявки на поставку.

Покупець здійснює оплату товару шляхом здійснення безготівкового банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в розділі 11 даного договору. Розрахунок за поставлений товар вважається здійсненим покупцем після надходження в повному обсязі коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п. 5.6, 5.7 Договору).

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його обома сторонами і діє протягом двох календарних років, а в частині розрахунків до повного виконання умов договору. (п. 9.2 Договору).

Додатковою угодою від 29.12.2014 р. сторони продовжили термін дії договору поставки №226/к/08 від 02.01.2013 р. до 31.12.2015 р. включно.

Обставини справи свідчать, що на виконання умов Договору поставки Товариством з обмеженою відповідальністю ФАРМПЛАНЕТА за видатковими накладними №7230179 від 06.04.2015 р., №7230178 від 06.04.2015 р., №7230179 від 06.04.2015 р., №7233784 від 16.04.2015 р., №7233783 від 16.04.2015 р., №7233715 від 16.04.2015 р., №7235421 від 21.04.2015 р., №7235368 від 21.04.2015 р., №7235420 від 21.04.2015 р., №7239876 від 05.05.2015 р., №7239959 від 05.05.2015 р., №7239960 від 05.05.2015 р., №7242559 від 14.05.2015 р., №7242560 від 14.05.2015 р., №7247011 від 26.05.2015 р., №7249875 від 05.06.2015 р., №7250750 від 08.06.2015 р., №7252067 від 12.06.2015 р. було поставлено та прийнято відповідачем товар на загальну суму 19149,69 грн.

В порушення умов договору відповідач свої зобовязання за договором в повному обсязі не виконав, враховуючи часткову оплату за видатковою накладною № 7230178 від 06.04.2015 р. в розмірі 2697,18 грн., заборгованість відповідача станом на час подання позову складає 16452,51 грн.

Позовні вимоги про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 18355,93 грн. заборгованості за поставлений товар по договору поставки №226/к/08 від 02.01.2013 р., в т.ч.: 16452,51 грн. основного боргу, 185,41 грн. інфляційних втрат, 413,98 грн. 20% річних, 1241,94 грн. пені та 62,09 грн. 3% річних, є предметом судового розгляду у даній справі.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, вислухавши представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України (далі ГК України), згідно з якою господарські зобовязання між субєктами господарювання виникають, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Обставини справи свідчать, що спірні правовідносини сторін ґрунтуються на Договорі поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами склалися господарські відносини на підставі укладеного між сторонами договору, які породили взаємні обовязки: обовязком позивача стало передання товару відповідачу, а обовязком відповідача прийняття товару і оплата його вартості на умовах, визначених Договором.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з долучених до справи копій видаткових накладних №7230179 від 06.04.2015 р., №7230178 від 06.04.2015 р., №7230179 від 06.04.2015 р., №7233784 від 16.04.2015 р., №7233783 від 16.04.2015 р., №7233715 від 16.04.2015 р., №7235421 від 21.04.2015 р., №7235368 від 21.04.2015 р., №7235420 від 21.04.2015 р., №7239876 від 05.05.2015 р., №7239959 від 05.05.2015 р., №7239960 від 05.05.2015 р., №7242559 від 14.05.2015 р., №7242560 від 14.05.2015 р., №7247011 від 26.05.2015 р., №7249875 від 05.06.2015 р., №7250750 від 08.06.2015 р., №7252067 від 12.06.2015 р. позивач на виконання своїх договірних зобовязань поставив відповідачу товар на загальну суму 19149,69 грн. Отримання товару на вказану суму підтверджується підписом відповідача у вказаних видаткових накладних.

Обставини справи свідчать, що відповідач свої зобовязання щодо оплати поставленої позивачем продукції, всупереч умов Договору та вимог закону, в обумовлений Договором строк не виконав.

Згідно із здійсненим позивачем розрахунком, станом на момент подання позову сума основного боргу відповідача за договором становить 16452,51 грн.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з приписами ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару...У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на момент подання позову сума основного боргу відповідача за договором становила 16452,51 грн.

Однак, після порушення провадження у даній справі відповідач частково погасив заборгованість, перерахувавши на розрахунковий рахунок позивача вартість отриманого від позивача товару в сумі 5000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №109 від 04.08.2015 р., копію якого надано відповідачем у судовому засіданні.

За наданими представником позивача у судовому засіданні поясненнями та розрахунку, з урахуванням часткового погашення відповідачем суми боргу, на момент розгляду справи заборгованість останнього за договором складає 11452,51 грн.

Суд приймає до уваги, що факт поставки позивачем товару, об'єми та його вартість, а також розмір несплаченої вартості товару відповідачем не оспорюється. Доказів погашення суми боргу за отриманий товар відповідачем суду не надано.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення основного боргу за Договором підлягають задоволенню частково в сумі 11452,51 грн., а в частині стягнення 5000,00 грн. боргу провадження у справі слід припинити на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України у звязку з відсутністю предмету спору.

Крім того, в звязку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті вартості отриманого товару, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 185,41грн. інфляційних втрат, 413,98 грн. 20% річних, 1241,94 грн. пені та 62,09 грн. 3% річних.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобовязання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 ЦК України.

Зокрема, частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 6.5 Договору, передбачено, що за умови прострочення покупцем строків оплати за товар за цим договором понад 30 (тридцяти) календарних днів, він повинен сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі двадцяти відсотків від простроченої суми оплати.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань (далі Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п. 6.3 Договору, у випадку несвоєчасної оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період за який нараховується пені від сплаченої суми за кожен день прострочення.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений факт прострочення відповідачем виконання грошових зобов'язань, вимоги про стягнення з нього пені, інфляційних втрат та 20% річних заявлені позивачем обґрунтовано. Перевіривши надані позивачем розрахунки 20% річних, інфляційних втрат та пені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство з урахуванням вимог ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, суд дійшов до висновку, що вони є вірними, складеними відповідно до вимог чинного законодавства.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути 413,98 грн. 20% річних, 1241,94 грн. пені та 185,41 грн. інфляційних втрат. Щодо заявленої до стягнення суми 62,09 грн. 3% річних, суд відмовляє у задоволенні цієї вимоги через неправомірність.

Як вже зазначалося вище, частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Тобто, стаття 625 ЦК України, між іншим, надає можливість кредитору боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, встановити інший ніж 3% річних розмір процентів за користування чужими грошовими коштами, який і було визначено сторонами у пункті 6.5 Договору в розмірі 20% річних від простроченої суми.

Нарахування одночасно 3% річних та 20% річних, як то здійснює позивач, суперечить приписам діючого законодавства.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: в сумі 11452,51 грн. основного боргу, в сумі 1241,94 грн. пені, в сумі 413,98 грн. 20% річних, в сумі 185,41 грн. інфляційних втрат. В частині стягнення 5000,00 грн. заборгованості провадження у справі припинити на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України у звязку з відсутністю предмету спору. В решті заявлених вимог (3% річних в розмірі 62,09 грн.) суд відмовляє через необґрунтованість.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно визнаних судом обґрунтованими позовних вимог (з урахуванням правомірності заявлених 5000,00 грн., оскільки часткову сплату заборгованості здійснено після порушення провадження у справі).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 45, 22, 33, 34, 44, 49, п.1-1 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ФАРМПЛАНЕТА (м.Київ) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (м. Запоріжжя) задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69118, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ФАРМПЛАНЕТА (юридична адреса: 03148, м. Київ, вул. Картвелішвілі, буд. 7/2; поштова адреса: 08128, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Мила, вул. Комарова, 23-Л, , п/р 2690 в ПАТ Міжнародний Інвестиційний банк, МФО 380582) заборгованість по договору № 226/к/08 від 02.01.2013 р. в сумі 11452 (одинадцять тисяч чотириста пятдесят дві) грн. 51 коп. основного боргу, 1241 (одна тисяча двісті сорок одна) грн. 94 коп. пені, 413 (чотириста тринадцять) грн. 98 коп. 20 % річних, 185 (сто вісімдесят пять) грн. 41 коп. інфляційних втрат та 1820 (одна тисяча вісімсот двадцять) грн.82 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 5000,00 грн. заборгованості провадження у справі припинити.

В решті заявлених позовних вимог відмовити.

Суддя Л.П. Кагітіна

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання. Рішення оформлене у повному обсязі та підписане згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 11.08.2015 р.