РІШЕННЯ

05 серпня 2015 року Справа № 913/407/15

Провадження № 34/913/407/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова торгова компанія Сприяння", м. Луганськ

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Стаханівський завод технічного вуглецю", Луганська область, м. Стаханів

про стягнення 584745 грн. 81 коп.

Суддя Іванов А.В.

Секретар судового засідання Павлова А.О.

У засіданні брали участь:

від позивача - Янчишина Я.А., довіреність б/н від 14.05.2015;

від відповідача - представник не прибув.

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Стаханівський завод технічного вуглецю", Луганська область, м. Стаханів заборгованість за договором купівлі - продажу № 82/01/12 від 10.01.2012 в сумі 584745 грн. 81 коп., в тому числі 359423,93 грн. - заборгованість за не виконання грошового зобов'язання, 76434,21 грн. - пеня, 4578,96 грн. - 3% річних від простроченої суми, 144308,71 грн. - інфляційні витрати; та покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору у сумі 11694,92 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.22 Господарського процесуального кодексу України, не забезпечив участі повноважного представника у судовому засіданні, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно до п.п.3.9.1, 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців місцезнаходженням відповідача є: вул. Чайковського, 21, м. Стаханов Луганської області, 94013.

Відповідно до п.3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи-підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців").

Згідно з ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003 №755-IV якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

За інформацією Українського державного підприємства поштового зв'язку розміщеній на офіційному веб-сайті (http://www.ukrposhta.com/www/upost.nsf/(documents)/05B89C5B88C05079C2257D7E002C3293) пересилання пошти до/з м. Стаханова Луганської області тимчасово не здійснюється.

Відповідно до пп.3) п.6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 (з наступними змінами) "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством зв'язку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд не вчиняє дій, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту. У такому разі, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством зв'язку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо). Підпунктом 4) п.6 вказаного Інформаційного листа передбачено, що за неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Господарським судом було розміщено на офіційному веб-порталі "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет: http://lg.arbitr.gov.ua/sud5014/ інформацію про дату, час і місце розгляду даної справи, що підтверджується відповідною роздруківкою.

Також відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, не забезпечив явку представника у судове засідання, не надання відзиву на позовну заяву та не прибуття у судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті.

Згідно положень ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, подані позивачем документи, господарський суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лизінгова торгова компанія «Сприяння», як постачальником та Публічним акціонерним товариством «Стахановський завод технічного вуглеця», як споживачем, 10.01.2012 укладено договір купівлі-продажу електричної енергії № 82/01/12.

Предметом вказаного договору є правовідносини, за якими постачальник здійснює поставку електричної енергії споживачу в потрібному об'ємі, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити його.

Згідно із п. 2.3.4 договору споживач повинен здійснювати оплату за електричну енергію відповідно до додаткової угоди № 2 до цього договору.

Споживач здійснює оплату поставленої електричної енергії за наступним графіком:

І платіж - 35% від заявленого об'єму до 8 числа поточного місяця поставки;

ІІ платіж - 65% від заявленого об'єму до 14 числа поточного місяця поставки (враховуючи додаткову угоду від 01.08.2014 № 12).

Відповідно до акту приймання-передачі від 31.12.2014 № 12 заборгованість відповідача перед позивачем складає 359423 грн. 93 коп.

Відповідачем не здійснено оплату поставленої енергії та станом на день розгляду справи його заборгованість складає 359423 грн. 00 коп.

За таких обставин, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 359423,93 грн. - заборгованість за не виконання грошового зобов'язання, 76434,21 грн. - пеня, 4578,96 грн. - 3% річних від простроченої суми, 144308,71 грн. - інфляційні витрати;

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно п. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань. В силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Пункт 2 ст. 193 Господарського кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено виконання позивачем договірних зобов'язань, про що свідчать акт здачі-приймання від 31.12.2014 № 12.

З урахуванням викладеного, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 359423 грн. 93 коп. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до умов договору (п.4.8 договору) у випаду несвоєчасної оплати коштів, передбачених п. 3.5 цього договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,2%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, від суми належної до сплати за кожен день прострочення.

Так, позивачем нараховано пеню за період з 06.01.2015 по 09.06.2015 (відповідно до розрахунку, а.с. 63) в сумі 76434 грн. 21 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Так, за змістом положень договору сторонами передбачена відповідальність у вигляді пені.

Законодавством обмежено максимально граничний розмір пені, що не було враховано позивачем при здійсненні розрахунку.

Згідно ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Вказаний розрахунок здійснено позивачем з урахуванням приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Так, судом задовольняється позовна вимога про стягнення пені за період з 06.01.2015 по 09.06.2015 в сумі 76434 грн. 21 коп.

Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Так, позивачем заявлені вимоги по стягненню 3% річних у сумі 4578 грн. 96 коп. за період з 06.01.2015 по 09.06.2015 та інфляційні втрати в сумі 144308 грн. 71 коп. за період з січня 2015 року по травень 2015 року.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат виходячи з приписів чинного законодавства та умов договору, суд дійшов наступного висновку.

Заявлені позивачем вимоги про стягненню 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю в сумах 4578 грн. 96 коп. та 144308 грн. 71 коп. відповідно.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути борг в сумі 359423 грн. 93 коп., пеню в сумі 76434 грн. 21 коп., 3% річних у сумі 4578 грн. 96 коп., інфляційні втрати в сумі 144308 грн. 71 коп.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова торгова компанія Сприяння" до Публічного акціонерного товариства "Стаханівський завод технічного вуглецю" про стягнення 584745 грн. 81 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Стаханівський завод технічного вуглецю" (94013, м. Стаханов Луганської області, вул. Чайковського, б. 21, ІК 05389959) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова торгова компанія Сприяння" (91053, м. Луганськ, гор. Пархоменко, б. 32А, кв. 6, ІК 33765806, адреса для листування: 03134, м. Київ, вул. Симиренка, 1/2, а/с 161) 359423,93 грн. основного боргу, 76434,21 грн. пені, 4578,96 грн. 3% річних, 144308,71 грн. інфляційних витрат., судовий збір у розмірі 11694,92 грн., видати позивачу наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано - 06.08.2015.

Суддя А.В.Іванов