РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року Справа № 906/290/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мамченко Ю.А.

судді Саврій В.А. ,

судді Дужич С.П.

при секретарі Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: Чугаєнко О.М. (довіреність №б/н від 06.04.2015 року)

третьої особи: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу відповідача ТОВ "Габроінвест" на рішення господарського суду Житомирської області від 16.06.2015 року у справі №906/290/15 (суддя Ляхевич А.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Габроінвест"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "НАСТ"

про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 102616740,90 грн. (еквівалент 6498000,00 доларів США)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області (суддя Ляхевич А.А.) від 16 червня 2015 року у справі №906/290/15 позов Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» (надалі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Габроінвест» (надалі - відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «НАСТ» про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 102616740,90 грн. (еквівалент 6498000,00 доларів США) задоволено. Звернуто стягнення на предмет застави за Договором застави майбутнього врожаю №011/1-2012/840/8 від 27.06.2013 року: майбутній врожай сільськогосподарських культур, а саме: кукурудзу врожаю 2013 року, який засіяно на площі 1262,64 га, місцезнаходження посівів: Житомирська область, Коростишівський район, с.Більківці, територія Більковецької селищної ради, вартістю 8796390,00 грн., який належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Габроінвест" (12521, Житомирська область, Коростишівський район, с.Більківці, вул.Рад, буд.1, ), в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "НАСТ" за Кредитним договором №011/1-2012/840 від 10.05.2012 року у розмірі: 6 498 000,00 (шість мільйонів чотириста дев'яносто вісім тисяч) доларів США, що еквівалентно 102 616 740,90 грн. та складається з: простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 5 400 000,00 (п'ять мільйонів чотириста тисяч) доларів США та простроченої заборгованості по сплаті процентів у розмірі 1 098 000,00 (один мільйон дев'яносто вісім тисяч) доларів США, на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" (м.Київ, вул.Заньковецької/Станіславського, 3/1, ). Встановлено спосіб реалізації предмета застави - шляхом проведення торгів в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження". Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Габроінвест" (12521, Житомирська область, Коростишівський район, с. Більківці, вул.Рад, буд.1, ) в дохід Державного бюджету України 73080,00 грн. судового збору.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що до справи не подано доказів виконання зобов'язання боржника за кредитним договором - ТОВ "НАСТ" самим позичальником чи будь-ким із заставодавців, у примусовому чи добровільному порядку. Натомість, позивачем подано належний доказ того, що рішення господарського суду міста Києва про стягнення боргу з боржника за кредитним договором, не було виконано на час розгляду даної справи. За наведених обставин, в суду відсутні підстави для відмови у задоволенні обґрунтованих умовами договорів та підтверджених документально позовних вимог, заявлених у даній справі.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Габроінвест» звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 16.06.2015 року по справі №906/290/15 та прийняти нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити повністю /т.2, а.с.4-7/. Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Житомирської області норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не встановлено факту, що існують беззаперечні доводи того, що попередні заходи не призвели до належного виконання зобов'язань згідно рішення господарського суду міста Києва від 18 березня 2015 року по справі №910/1794/15-г. Суд не послався на жоден доказ, наприклад, постанову (інший інформаційний документ) виконавчої служби про те, що державним виконавцем здійснено вичерпних заходів, в результаті яких майна та грошових коштів у власності боржника не виявлено. Таким чином, обґрунтування та факти наведені в судом першої інстанції в рішенні є підтвердженням того, що право позивача як на момент звернення з позовом до відповідача, так і на день винесення рішення не було порушено, адже він його захистив шляхом звернення до суду про стягнення боргу безпосередньо з боржника. Апелянт також звертає увагу на позицію Верховного Суду України, яка висловлена в Листі від 01.02.2015 року «Аналіз судової практики застосування законодавства, яке регулює іпотек як заставу нерухомого майна». В даному листі Верховний Суд України прийшов до висновку, що одночасне стягнення суми боргу з боржника та звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить майновому поручителю, у рахунок погашення зазначеного боргу призводить до стягнення на користь кредитора однієї й тієї самої суми заборгованості одночасно як з боржника, так і з майнового поручителя за рахунок належного йому майна. За такої ситуації відбувається фактичне подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати кредиторові, що не відповідають загальним засадам цивільного законодавства (справедливості, добросовісності й розумності). Таким чином, одночасне звернення стягнення заборгованості зі зверненням стягнення на предмет іпотеки в будь-якому випадку є неправильним.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 09 липня 2015 року апеляційну скаргу відповідача було прийнято до провадження, призначено дату судового засідання на 22 липня 2015 року та зобов'язано скаржника надати докази сплати судового збору /т.2, а.с. 2-3/.

Від позивача - Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що з огляду на наявність забезпечення зобов'язань боржника, стягував має право задовольнити свої вимоги, відповідно до статті 20 Закону України «Про заставу», згідно з положеннями якої, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Посилаючись на лист Верховного суду України щодо аналізу судової практики в цивільних справах, відповідач не враховує того, що зазначений лист не є обов'язковим для врахування господарськими судами. В статтях 26, 28, 29 Закону України «Про заставу» перелічені підстави припинення застави, серед яких відсутня така причина, як задоволення судом позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості до іншого заставодавця. Застава може припинитися виконанням основного зобов'язання чи то безпосередньо боржником, чи то заставодавцем. Проте, до цього часу зобов'язання ТОВ «НАСТ» за кредитним договором №011/1-2012/840 від 10.05.2012 року не виконані ні самим боржником, ні одним з заставодавців.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 22 липня 2015 року у справі №906/290/15 було відкладено розгляд апеляційної скарги на 05 серпня 2015 року /т.2, а.с. 33-34/.

Безпосередньо в судовому засіданні представник відповідача повністю підтримала вимоги і доводи викладені в апеляційній скарзі.

23 липня 2015 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі заявника з урахуванням наданих у відзиві пояснень.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином /т.2, а.с.37-38/.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників позивача та третьої особи за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог статті 101 ГПК України.

Крім того, відповідно до пункту 2 ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 22 липня 2015 року сторонам роз'яснювалось, що неявка їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги по суті за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НАСТ" (позичальник) укладено Кредитний договір №011/1-2012/840 /т.1, а.с.37-39/, за умовами якого банк на умовах цього Договору надає Позичальнику кредит у сумі 1 800 000,00 дол. США у вигляді кредитної лінії на ведення фінансово-господарської діяльності й поповнення обігових коштів зі сплатою 12,0% процентів річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості 31.12.2012 року включно (пункт 1.1 договору).

Згідно Додаткової угоди від 17 травня 2012 до Кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит в сумі 5 600 000,00 доларів США у вигляді кредитної лінії на ведення фінансово-господарської діяльності й поповнення обігових коштів зі сплатою 12,0% (дванадцять) процентів річних з встановленим графіком погашення кредиту та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості 31.12.2012 року включно /т.1, а.с.40/.

У відповідності до Додаткової угоди від 21 червня 2013 до Кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит в сумі 5 400 000,00 доларів США на ведення фінансово-господарської діяльності й поповнення обігових коштів зі сплатою 12,0% (дванадцять) процентів річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості 30 листопада 2013 включно /т.1, а.с.41/.

Згідно виписки з особового рахунку ТОВ "НАСТ", з 10.05.2012 року по 26.01.2015 року /т.1. а.с.17-29/, ТОВ "НАСТ" видано Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" кредит в розмірі 5 600 000,00 доларів США.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором №011/1-2012/840 від 10.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Габроінвест" укладено Договір застави майбутнього врожаю №011/1-2012/840/8 від 27 червня 2013 року /далі - Договір застави, т.1, а.с.44-49/.

Згідно з пунктом 1.1 Договору застави цей Договір забезпечує вимоги заставодержателя, що випливають з Кредитного договору №011/1-2012/840 від 10.05.2012 року, який укладений між Заставодержателем та Товариством з обмеженою відповідальністю "НАСТ", за умовами якого останній зобов'язується перед Заставодержателем, відповідно до пункту 1.1.1 Кредитного договору: повернути не пізніше 30 листопада 2013 року надані йому кошти (кредит) в сумі 5 400 000,00 доларів США; щомісячно сплачувати проценти за користування кредитними коштами в розмірі 12,0% (Дванадцять) процентів річних; сплатити пеню у розмірі 0,1 (одна десята) процента від простроченої суми за кожен день прострочки платежу, що складають Основне зобов'язання; здійснити інші можливі платежі, передбачені Кредитним договором; відшкодувати витрати Заставодержателя, пов'язані з пред'явленням Заставодержателем вимог за Кредитним договором і звернення стягнення на Предмет застави.

У відповідності до пункту 1.2 Договору застави в забезпечення виконання зобов'язань, вказаних у пункті 1.1 цього договору, Заставодавець на умовах, передбачених цим договором, передає у заставу майбутній врожай сільськогосподарських культур, а саме: кукурудзу врожаю 2013 року, який засіяно на площі 1262,64 га. Місцезнаходження посівів: Житомирська область, Коростишівський р-н, с.Більківці, територія Більковецької с/р, що підтверджено довідкою Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області Управління агропромислового розвитку №43217 від 03.06.2013 року.

За змістом пункту 1.3 договору застави предмет застави оцінюється сторонами у розмірі 8796390,00грн.

Згідно з пунктом 2.2 Договору застави зобов'язання, забезпечене заставою, вважається виконаним якщо кредит погашений, сплачені відсотки, штрафні санкції, а також інші витрати, що пов'язані з його виконанням.

01.08.2013 року та 22.11.2013 року відповідачу та третій особі направлялись вимоги про погашення заборгованості №32/1437 та №32/2284 /т.1, а.с.50-53/, які залишені без відповіді та задоволення.

У зв'язку з неналежним виконанням ТОВ "НАСТ" зобов'язань за Кредитним договором з повернення кредитних коштів, загальна кредитна заборгованість, стягнення якої є предметом спору, складає 6498000,00 доларів США, що еквівалентно 102616740,90 грн. та складається з: простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 5400000,00 доларів США та простроченої заборгованості по сплаті процентів у розмірі 1098000,00 доларів США, що підтверджується розрахунком позивача від 27.01.2015 року /т.1, а.с.16/.

Вказану заборгованість позивач просить стягнути з ТОВ "Габроінвест" шляхом звернення стягнення на предмет застави згідно Договору застави.

Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно статті 1 Закону України "Про заставу", застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

У відповідності до статті 19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про заставу" Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до пункту 1.2 Договору застави набуття права власності Заставодавця на предмет застави в майбутньому підтверджується наступними документами: довідкою Управління агропромислового розвитку Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області №43217 від 03.06.2013 року та довідкою Заставодавця №170 від 26.06.2013 року.

Згідно інформації про посіви кукурудзи ТОВ "Габроінвест" врожаю 2013 року, за підписом директора товариства, ТОВ "Габроінвест" на території с.Більківці посіяно кукурудзи під врожай 2013 року на площі 1262,64 га; товариство очікує отримання доходу від врожаю даної кукурудзи у 2013 році в розмірі 8796,39 тис.грн. Про вказане зазначено також у довідці ТОВ "Габроінвест" за вих.№170 від 26.06.2013 року /т.1, а.с.106/.

Аналогічні відомості зафіксовані сторонами договору застави у довідці перевірки наявності і стану заставленого майна від 27.06.2013 року до Кредитного договору №011/1-2012/840 від 10.05.2012 року /т.1, а.с.105/.

За даними статистичної інформації, поданої ТОВ "Габроінвест" до Коростишівського районного відділу статистики про "Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2013 року" підтверджується, що ТОВ "Габроінвест" у 2013 році засіяно зерном кукурудзи посівну площу 1263,00 га /т.1, а.с.109-113/.

У довідці від 16.06.2015 року відповідач повідомив, що інформацію та первинні документи на підтвердження фактичного урожаю кукурудзи 2013 року, які засіяно на площі 1262,64 га надати не може.

За пунктом 2.4 договору заставлене майно, після збору врожаю, передається на зберігання до зернового складу.

Згідно пункту 2.5 Договору застави, ризик випадкової втрати, загибелі, нестачі або пошкодження предмета застави несе Заставодавець.

Відповідно до статті 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до статті 590 Цивільного кодексу України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами статті 591 Цивільного кодексу України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом.

Згідно статті 20 Закону України "Про заставу" реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

У відповідності до статей 627, 629 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Це положення кореспондується зі статтею 193 Господарського кодексу України, згідно якої об'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З відомостей, отриманих з Єдиного державного реєстру судових рішень, судами обох інстанцій з'ясовано, що згідно з рішенням господарського суду міста Києва від 18.03.2015 року по справі №910/1794/15-г за позовом ПАТ "Банк Камбіо" до ТОВ "НАСТ", з останнього стягнуто на користь ПАТ "Банк Камбіо" заборгованість по кредитному договору №011/1-2012/840 від 10.05.2012 року в загальній сумі 6498000,00 доларів США, з яких: 5400000,00 доларів США, що еквівалентно 85374027,00 грн. - борг по кредиту та 109800,00 доларів США, що еквівалентно 17359385,00грн. - борг по сплаті процентів.

У відповідності до частини 3 статті 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, у справі, яка розглядається, приймають участь ті ж самі особи, а саме, позивач та третя особа, які були учасниками спору у справі господарського суду міста Києва №910/1794/15-г, а тому встановлений рішенням в справі №910/1794/15-г факт наявності заборгованості позичальника ТОВ "НАСТ" за кредитним договором №011/1-2012/840 від 10.05.2012 року в загальній сумі 6 498 000,00 доларів США (з яких 5400000,00 доларів США, що еквівалентно 85374027,00 грн. - борг по кредиту та 109800,00 доларів США, що еквівалентно 17 359 385,00грн. - борг по сплаті процентів), має преюдиціальне значення для даного господарського спору та не потребує доказування в цій справі.

Як вбачається з довідки з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень №118909 від 16.06.2015 року, за підписом головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (м.Київ), щодо вжитих заходів в межах виконавчого провадження №473642400 з виконання наказу №910/1794/15-г, виданого 03.04.2015 року господарським судом м.Києва, станом на день розгляду даної справи судом вказане рішення господарського суду м.Києва органом ДВС повністю, як і частково, не виконано.

За результатами розгляду судових справ за позовом ПАТ "Банк Камбіо" до інших заставодавців за договорами застави в забезпечення виконання зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "НАСТ" за кредитним договором №011/1-2012/840 від 10.05.2012 року господарським судом Житомирської області також прийнято рішення від 12 травня 2015 року по справі №906/289/15 (суддя Терлецька-Байдюк Н.Я.) про задоволення позову Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" (м.Київ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ялинівка" (с. Ялинівка Червоноармійський район Житомирська область), за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "НАСТ" (м.Київ) про звернення стягнення на предмет застави, борг 102616740,90 грн. (6498000,00 доларів США), та рішення від 14.04.2015 року по справі №906/291/15 (суддя Тимошенко О.М.) про задоволення позову Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" (м.Київ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Володарська", за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "НАСТ" (м.Київ) про звернення стягнення на предмет застави, борг 102616740,90 грн. (6498000,00 доларів США).

Стосовно наявності вказаних рішень та з посиланням на лист Верховного Суду України "Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна" відповідач вказував про можливе подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати кредиторові в разі одночасного стягнення суми боргу з боржника та звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить майновому поручителю, у рахунок погашення зазначеного боргу.

Водночас, у змісті того ж листа Верховного Суду України роз'яснено, що суди повинні мати на увазі, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно (постанова Верховного Суду України від 04.09.2013 року у справі №6-73цс13). Разом із тим задоволення подібних позовних вимог можливе лише у разі, коли суду надані беззаперечні доводи того, що попередні заходи не призвели до належного виконання зобов'язання.

Господарський суд Житомирської області прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для відмови у задоволенні обґрунтованих умовами договорів та підтверджених документально позовних вимог, оскільки матеріали справи не містять доказів виконання зобов'язання боржника за кредитним договором - ТОВ "НАСТ" самим позичальником чи будь-ким із заставодавців, у примусовому чи добровільному порядку, а позивачем подано належний доказ того, що рішення господарського суду міста Києва про стягнення боргу з боржника за кредитним договором, не було виконано на час розгляду даної справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на абзац 4 пункту 4.4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №1 від 24.11.2014 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів», яким передбачено що, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання грошових сум шляхом звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно.

Інші доводи скаржника не заслуговують на увагу, оскільки їм була надана вичерпна правова оцінка судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів, які відповідно до статей 33, 34 ГПК України засвідчують певні обставини і на яких ґрунтується висновок суду.

Відповідно до пункту 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Житомирської області від 16.06.15 року у справі №906/290/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Габроінвест" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 906/290/15 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Дужич С.П.