ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року Справа № 915/1810/14

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (56101, Миколаївська область, м. Баштанка, вул. Радянської Армії, 96)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Баштанська сільськогосподарська машинно-технологічна станція (56100, Миколаївська область, м. Баштанка, вул. О. Сизоненка, 5)

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кворум-Нафта»

м. Миколаїв, вул Гречишникова, 52

про: стягнення 682500 грн. 00 коп.

Суддя Смородінова О.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: не зявився;

Від відповідача: не зявився;

Від ІІІ-особи: ОСОБА_2, за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач 10.11.2014 р. звернувся до господарського суду з позовом стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 682500,00 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі умов договору безпроцентної позики № 46 від 01.12.2012 року, угоди від 02.09.14 р. про внесення змін до договору; квитанцій до прибуткового касового ордеру (зокрема з 02.04.13 по 30.12.13) про надання позики на загальну суму на 879600,00 грн.; прибуткових касових ордерів про повернення позички; акту звірки взаєморозрахунків з дебетовим сальдо станом на 31.10.14 р. на 682500,00 грн.; претензії (б/н) від 05.11.14 р., відповіді на претензію (б/н та дати); норм ст. ст. 1046, 1047, 1049, 525, 526, 202, 207 Цивільного кодексу України та мотивовані тим, що починаючи з 02 квітня 2013 року відповідач отримав позичкові кошти від позивача, з 02.04.13 по 19.04.13 65000,00 грн., з 24.04.13р. по 01.07.13 р. 415600,00 грн., з 07.08.13 р. по 28.08.13 р. 168000,00 грн., з 11.10.13 р. по 30.12.13 р. 231000,00 грн., а всього 879600,00 грн., але за вказаний період повернув позивачеві позичкові кошти частково, а саме: 24.04.13 р. 2500,00 грн., 02.07.13 р. 25000,00 грн., 05.07.13 р. 16000,00 грн., 09.07.13 р. 11000,00 грн., 16.07.13 р. 42600,00 грн. та 30.09.13 р. 100000,00 грн., всього лише 197100,00 грн. Відтак, відповідач станом на 01.01.2014 р. заборгував позивачу (879600,00 -197100,00)=682500,00 грн. Протягом 2014 року відповідач не повернув позивачу на відшкодування позики жодної суми.

Ухвалою господарський суд Миколаївської області від 17.12.14 р. по даній справі клопотання позивача (вх. № 23171/14 від 15.12.14 р.) задовольнив затвердив мирову угоду укладену та підписану між сторонами 12.12.14 р., внаслідок чого провадження у справі припинив керуючись п. 7 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

28.05.15 р. Одеський апеляційний господарський суд постановою апеляційну скаргу ТОВ «Кворум-Нафта» задовольнив, ухвалу господарського суду Миколаївської області від 17.12.14 р. по справі № 915/1810/14 скасував. Справу направив на розгляд до господарського суду Миколаївської області.

Ухвалою від 15.06.15 р. господарський суд Миколаївської області прийняв справу до свого провадження з призначенням дати розгляду на 28.07.15 р. Дана ухвала, яка була скерована судом на вказану адресу позивача, була повернута органом поштового звязку за закінченням терміну зберігання.

Ухвала суду від 04.08.15 р., про дату призначення розгляду справи на 12.08.15 р. ( у звязку з виходом судді з лікарняного) була скерована позивачу 04.08.15 р. та вручена адресату особисто 10.08.15 р. о 13:41, що вбачається з пошукової бази Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта».

Разом з тим, позивач з невідомих причин не зявився в судове засідання призначене на 12.08.15 р.

Відповідач в судове засідання 12.08.15 р. свого представника не направив, вимоги ухвали суду від 15.06.15 р. не виконав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать відмітка канцелярії на зворотній стороні судової ухвали та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 264.

Отже, справу розглянуто на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в ній матеріалами.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, 12.08.15 р. за результатами розгляду справи, суд на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представника третьої особи, суд

встановив:

01 грудня 2012 р. між ПП ОСОБА_1 (надалі - позикодавець) та ПАТ «Баштанська сільськогосподарська машинно-технологічна станція» (надалі - позичальник) було укладено договір безпроцентної позики № 46, згідно з предметом якого позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобовязався надати позичальнику предмет позики грошові кошти в розмірі визначеному цим договором, а останній зобовязався прийняти позику і повернути позику позикодавцеві у визначений цим договором строк.

За умовами пунктів 2.1, 3.2 договору сума позики за цим договором 800000,00 грн. Остаточною датою повернення позики є 30.11.2014 р.

Розділом 4 договору сторони встановили порядок надання та повернення позики:

Так, позикодавець зобовязаний надати позику протягом трьох банківських днів з моменту підписання цього договору (п. 4.1); позика вважається надана позикодавцем позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку позикодавця в банківській установі, що його обслуговує, або оприбуткуванням коштів в касу позичальника (п. 4.3); по настанні дати вказаної в п. 3.2 цього договору, позичальник зобовязується протягом одного банківського дня повернути суму позики (п. 4.4); позика повертається у безготівковому порядку шляхом переказу необхідних коштів на розрахунковий рахунок позикодавця і вважається поверненою позикодавцю позичальником з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця в банківській установі, що його обслуговує, або видатковим касовим ордером з каси позичальника (п. 4.5).

Строк дії договору сторони обумовили пунктом 6.1 за яким цей договір набуває чинності з моменту надання позики позичальнику і є дійсним до моменту його остаточного виконання.

Згодом, угодою від 02.09.14 р., сторони внесли зміни до пунктів 3.1 та 3.2 договору безпроцентної позики № 46 від 01.12.12 р., дійшовши згоди остаточною датою повернення позики вважати 30 жовтня 2014 року.

Матеріали справи свідчать, що виходячи з дати укладання договору та заявленого позивачем періоду, на виконання наведеного договору позивач в період з 02 квітня 2013 року по 30 грудня 2013 року дійсно надав відповідачу позику в загальному розмірі 879600,00 грн., про що свідчать надані позивачем копії квитанцій до прибуткового касового ордера, зокрема за період з 02.04.13 по 30.12.13 р.

Відповідно до наданих позивачем копій прибуткових касових ордерів останній отримав від відповідача повернення безпроцентної позики в період з 24.04.13 р. по 30.09.13 р. лише на загальну суму 197100,00 грн.

Остаточна ж дата повернення наданої позики сторонами узгоджена в угоді від 02.09.14 р. та є 30 жовтня 2014 рік.

Будь-які інші докази, які свідчать про подальші сплати відповідачем залишку суми позики, в матеріалах справи відсутні.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача про стягнення з відповідача неповернутої вчасно та в повному розмірі позики, яку останній отримав за договором № 46 починаючи з 02 квітня 2013 року по 30.12.2013 рік.

Отже, спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями чинного законодавства України про позику.

Так, згідно з п. 1 ст. 1046, ст. 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Внаслідок заборгованості відповідача перед позивачем, по спірним відносинам з матеріалів справи вбачається листування між сторонами.

Так: позивач 05.11.14 р. звертався до відповідача з претензією в якій просив останнього провести розрахунок в розмірі заборгованості в сумі 682500,00 грн. за договором безпроцентної позики від 01.12.12 р.; відповідач відповів на цю претензію фактично відмовою посилаючись на неможливість здійснення розрахунків із-за арешту виконавчою службою майна товариства.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 682500,00 грн. на день звернення з позовом останнього до господарського суду, погашена товариством не була.

Відповідно до норм ст. ст. 629, 525, 526 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За умовами ст. 32, ст. 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом довести суду, шляхом надання належних доказів, своєчасне та повне виконання взятих на себе перед позивачем договірних зобовязань.

Таким чином, на підставі наведеного, суд проаналізувавши фактичні обставини справи у відповідності до вимог ст. 43 ГПК України, дійшов висновку про порушення відповідачем в спірних правовідносинах прав та законних інтересів позивача, у звязку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Баштанська сільськогосподарська машинно-технологічна станція (56100, Миколаївська область, м. Баштанка, вул. О. Сизоненка, 5, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (56101, Миколаївська область, м. Баштанка, вул. Радянської Армії, 96, код НОМЕР_1) заборгованість за договором позики в розмірі 682500,00 грн. та 13650,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено 17 серпня 2015 року.

Суддя О.Г.Смородінова