РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2015 р. Справа №903/492/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демидюк О.О.

судді Дужич С.П. ,

судді Павлюк І. Ю.

при секретарі судового засідання Саган І.О.

За участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - ОСОБА_1 (довіреність №153 від 25.05.2015)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньагрохолдинг" на рішення господарського суду Волинської області від 14.05.2015 у справі №903/492/15

Позивач: Приватне підприємство "Адлєр" (м.Київ)

Відповідач: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Волиньагрохолдинг"

про стягнення 38 006, 83 грн.

Судом розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області №903/492/15 від 14.05.2015 (суддя Костюк С.В.) позов задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Волиньагрохолдинг" в користь Приватного підприємства "Адлєр" 38 006,83 грн., з них 12 000 грн. заборгованості, 16 003,40 грн. курсової різниці, 3766,62 грн. - 30% річних, 3836,81 грн. пені, 2400 грн. - 20% штрафу, а також 1827 грн. витрат по судовому збору.

Рішення господарського суду Волинської області в частині стягнення санкцій мотивоване тим, що заборгованість в сумі 12 000 грн. підтверджена матеріалами справи, пеня в сумі 3836,81 грн., 30% річних в сумі 3766,62 грн., штраф в розмірі 2400 грн., курсова різниця в сумі 16 003,40 грн. нараховані за прострочку платежів виходячи з умов договору поставки №372/3 від 28.07.2014 року та додатків до нього №№1,2,3,4,5,6,7, вимога позивача про стягнення з відповідача 38 006,83 грн. підставна і підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням в частині стягнення санкцій, відповідач ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Волиньагрохолдинг" оскаржив його в апеляційному порядку. У своїй апеляційній скарзі відповідач просить суд скасувати в оскаржуваній частині та прийняти нове рішення, яким відмовити Приватному підприємству "Адлєр" у задоволенні позовних вимог в частині стягнення санкцій, а саме: 30% річних, що становить 3766,62 грн., пені - 3836,81 грн., курсової різниці - 16 003,40 грн. з посиланням на обставини, викладені в апеляційній скарзі.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду №903/492/15 від 11.06.2015 прийнято до провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньагрохолдинг" на рішення господарського суду Волинської області від 14.05.2015 у справі №903/492/15.

Розпорядженням голови Рівненського апеляційного господарського суду №903/492/15 від 13.07.2015, у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Павлюк І.Ю., внесено зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді, колегію суддів визначено у cкладі головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Дужич С.П., суддя Савченко Г.І.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду №903/492/15 від 13.07.2015 розгляд справи судом відкладався в зв'язку з необхідністю витребувати додаткові докази.

Розпорядженням в.о. голови Рівненського апеляційного господарського суду від 10.08.2015, у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Савченка Г.І., внесено зміни до складу колегії суддів та визначено колегію суддів у cкладі головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Дужич С.П., суддя Павлюк І.Ю.

Приватним підприємством "Адлєр" подано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Також, позивачем подано суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

Колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду, неодноразово заслухала присутнього в судових засіданнях представника відповідача, вивчила та дослідила матеріали справи та наявні в ній докази, розглянула матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, перевірила правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, та прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.07.2014 між ПП "Адлєр" (Продавець) та ТОВ "Волиньагрохолдинг" (Покупець) було укладено договір поставки №372/3 (а.с.22-25).

В п.2.1 договору передбачено, що асортимент товару, його кількість, ціна визначаються у додатках та/або накладних документах відпуску товару, що є невідємною частиною цього договору. У випадку розбіжності даних у додатках щодо найменування, кількості і ціни товару в порівнянні з даними у відповідній видатковій накладній перевагу має видаткова накладна.

На кожну партію товару між сторонами підписано додаткові угоди №№1-7 (а.с.26-32).

На виконання даного договору відповідачу по видаткових накладних №№РН-0001166 від 04.08.2014, РН-0001175 від 06.08.2014, РН-0001181 від 07.08.2014, РН-0001190 від 11.08.2014, РН-0001300 від 28.08.2014, РН-0001318 від 01.09.2014, РН-0001366 від 10.09.2014 та актах приймання-передачі продукції №№РН-0001166 від 04.08.2014, РН-0001175 від 06.08.2014, РН-0001181 від 07.08.2014, РН-0001190 від 11.08.2014, РН-0001300 від 28.08.2014, РН-0001318 від 01.09.2014, РН-0001366 від 10.09.2014 протягом серпня-вересня 2014 року було відпущено товару на загальну суму 201 540 грн. (а.с.33-49).

Пунктом 5.3 договору визначено, що оплата проводиться наступним чином: оплата вартості товару здійснюється не пізніше кінцевого строку, визначеного в додатках до даного договору. Без виставлення рахунку-фактури.

Згідно підписаних між сторонами додатків до договору строки оплати товару наступні:

- додаток №1 відповідно до умов якого відповідач повинен був оплатити 30 600,00 грн.

у строк до 30.07.2014.

- додаток №2 відповідно до умов якого відповідач повинен був оплатити 30 600,00 грн.

у строк до 15.08.2014.

- додаток №3 відповідно до умов якого відповідач повинен був оплатити 30 600,00 грн.

у строк до 15.08.2014.

- додаток №4 відповідно до умов якого відповідач повинен був оплатити 15 300,00 грн.

у строк до 05.09.2014.

- додаток №5 відповідно до умов якого відповідач повинен був оплатити 30 600,00 грн.

у строк до 15.08.2014.

- додаток №6 відповідно до умов якого відповідач повинен був оплатити 33 600,00 грн.

у строк до 03.09.2014.

- додаток №7 відповідно до умов якого відповідач повинен був оплатити 30 240,00 грн.

у строк до 15.09.2014.

Відповідач в порушення умов Договору частково оплатив вартість поставленого товару на суму 189 540,00 грн., що підтверджується:

- платіжним дорученням від 28.07.2014 на суму 30 600,00 грн. (зараховано як оплата товару згідно додатку №1);

- платіжним дорученням від 07.08.2014 на суму 30 600,00 грн. (зараховано як оплата товару згідно додатку №2);

- платіжним дорученням від 14.08.2014 на суму 10 600,00 грн. (зараховано як часткова оплата товару згідно додатку №3);

- платіжним дорученням від 28.08.2014 на суму 30 600,00 грн. (20 000,00 грн. зараховано як часткова оплата товару згідно додатку №3, залишок - 10 600,00 грн. - як часткова оплата товару згідно додатку №5);

- платіжним дорученням від 29.08.2014 на суму 53 600,00 грн. (20 000,00 грн. зараховано як часткова оплата товару згідно додатку №5, залишок - 33 600,00 грн. - як оплата товару згідно додатку №6);

- платіжним дорученням від 30.09.2014 на суму 5 000,00 грн. (зараховано як оплата товару згідно додатку №4);

- платіжним дорученням від 17.10.2014 на суму 20 000,00 грн. (10 300,00 грн. зараховано як оплата товару згідно додатку №4, залишок - 9 700,00 грн. - як часткова оплата товару згідно додатку №7);

- платіжним дорученням від 26.11.2014 на суму 5 540,00 грн. (зараховано як часткова оплата товару згідно додатку №7);

- платіжним дорученням від 28.11.2014 на суму 2 000,00 грн. (зараховано як часткова оплата товару згідно додатку №7);

- платіжним дорученням від 26.01.2014 на суму 1 000,00 грн. (зараховано як часткова оплата товару згідно додатку №7);

Тобто, відповідачем оплачено вартість отриманого товару по додатках №1,2,6 без порушення строків оплати.

Як встановлено місцевим господарським судом, підтверджується матеріалами справи та не оспорюється відповідачем, вартість товару згідно додатків №3,4,5 оплачено з порушенням визначених строків оплати, згідно додатку №7 заборгованість становить 12 000,00 грн.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п.8.1. Договору за невиконання або неналежне виконання умов Договору Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно п.8.2. Договору за прострочення виконання зобов'язання ПОКУПЕЦЬ зобов'язаний сплатити на користь ПРОДАВЦЯ пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого Товару за кожен день прострочення.

Відповідно до п.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Пункт 8.6. Договору передбачає, що Сторони згідно п 2 ст. 625 ЦК України дійшли згоди, що ПОКУПЕЦЬ у випадку прострочення оплати Товару за користування коштами ПРОДАВЦЯ сплачує на користь останнього 30% річних.

По п.8.3 строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань за даним договором визначений п'ять років.

Згідно розрахунків позивача наведених в позовній заяві сума 30% річних та пені за прострочку платежів складає відповідно 3766,62 грн. та 3836,81 грн.

По пункту 8.4 договору Покупець у випадку порушення умов оплати варто Товару сплачує на користь Продавця штраф у розмірі 20% від вартості неоплаченого товару, сума штрафу становить 2400 грн.

Разом з тим, відповідно до п.3 ч.1 ст.83 ГПК України та ст.233 ГК України господарський суд має право зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора. При цьому, таке право суд реалізує, як за клопотанням сторони, так і за власною ініціативою.

Зазначена стаття кореспондується з ч.3 ст.551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Розглядаючи питання про стягнення суми пені, судами повинно бути взято до уваги: причини неналежного виконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, а також не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Оцінивши у сукупності обставини справи, майновий стан сторін, причини та ступінь неналежного виконання зобов'язання, колегія суддів дійшла висновку про зменшення розміру нарахованої пені та штрафу на 50%.

Так до стягнення підлягає пеня в розмірі 1918,41 грн. та 1200 грн. - штрафу.

За приписами статті 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно з частинами першою, другою статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зазначена норма кореспондується з положеннями частини другої статті 198 ГК України.

Таким чином, вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Згідно Наказу Міністерства фінансів України від 10.08.2000 №193 "Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку "Вплив змін валютних курсів"", валютний курс - це встановлений Національним банком України курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни. Пунктом 4 цього Наказу встановлено, що курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах.

По пункту 5.1. Договору ПОКУПЕЦЬ здійснює оплату партії Товару за ціною, вказаною в додатках, що є невід'ємною частиною договору. Також сторони дійшли згоди, що ціна на товар та загальна сума договору зазначається у додатках і визначені у національній валюті України в сумі, еквівалентні курсу долара США на міжбанківському валютному ринку України до гривні на день підписання даного договору.

Товар оплачується на розрахунковий рахунок Продавця в національній валюті. Згідно цін вказаних у відповідних додатках до договору, скоригованих пропорційно змін дол. США на міжбанківському валютному ринку України до гривні на дату оплати Товару (п. 5.2.).

За розрахунком позивача сума курсової різниці складає 16 003,40 грн.

Згідно розрахунку відповідача, поданого апеляційному господарському суду 05.08.2015 сума курсової різниці складає 13 163, 40 грн.

Перевіривши розрахунки сторін, судова колегія прийшла до висновку, що правильним є розрахунок позивача. Натомість розрахунок курсової різниці відповідача є невірним, а тому не може братись до уваги.

Оскільки спір до розгляду суду доведений з вини відповідача то згідно ст.49 ГПК України на нього слід покласти витрати по судовому збору в сумі 1827 грн. понесені позивачем при поданні позовної заяви.

Посилання апелянта на неповідомлення ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Волиньагрохолдинг" про час та місце судового засідання є безпідставним та спростовується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення ухвали про порушення провадження у справі, списком рекомендованої кореспонденції господарського суду Волинської області та витягом з пошукової системи відстеження пересилання поштових відправлень. (а.с. 76-78)

На підставі викладеного, Рівненський апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньагрохолдинг" на рішення господарського суду Волинської області від 14.05.2015 у справі №903/492/15 підлягає задоволенню частково.

Оскільки спір до розгляду суду доведений з вини відповідача то згідно ст.49 ГПК України на нього покладаються витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 913 грн. 50 коп.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 103-105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньагрохолдинг" - задовольнити частково.

Рішення господарського суду Волинської області від 14.05.2015 у справі №903/492/15 - змінити.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Волиньагрохолдинг" (45630, Волинська обл., Луцький район, с.Маяки, вл.Бригадний Двір, буд.16, ) в користь Приватного підприємства "Адлєр" (03038, м.Київ, вул.Ямська, 8, п/р 2767 в ЖИТОМ.Ф.ВАТ "ДЕРЖ. ЕКС-ІМП. БАНК УКРАЇНИ", МФО 311324) 38 006,83 грн., з них 12 000 грн. заборгованості, 16 003,40 грн. курсової різниці, 3766,62 грн. - 30% річних, 1918,41 грн. - пені, 1200 грн. - штрафу, а також 1827 грн. витрат по судовому збору.

В решті позовних вимог відмовити.

2. Господарському суду Волинської області видати наказ на виконання рішення.

3. Справу №903/492/15 повернути до господарського суду Волинської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом XII-1 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Павлюк І. Ю.