КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2015 р. Справа№ 910/8407/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Сітайло Л.Г.

Пономаренка Є.Ю.

Від позивача - Глущенко З.В. ( довір. від 27.01.15);

Від відповідача - Гуртов О.О. ( довір. №29/2015 від 23.01.15);

розглянувши апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "ХДІ страхування" та Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2015р.

у справі № 910/8407/15-г (суддя Ломака В.С.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "ХДІ страхування"

до Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк"

про стягнення 1 747 196, 23 грн. та 6 634, 03 доларів США

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.06.2015р. у справі №910/8407/15-г позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк" на користь Публічного акціонерного товариства "ХДІ Страхування" 1 279 890 грн. 05 коп. інфляційних втрат, 210 052 грн. 96 коп. 3 % річних, 4 089 дол. США 40 центів 3 % річних та 32 069 грн. 30 коп. витрат зі сплати судового збору. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що оскільки судове рішення про стягнення заборгованості з боржника не виконано, позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати з серпня 2013р. по грудень 2014р., 3% річних за період з 03.09.2013р. по 18.02.2015р. та 4 089,40 дол. США.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2015р. в частині відмови суду в задоволенні вимог про стягнення процентів за користування чужими коштами та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача 257 253,223 грн. та 2 544,63 дол. США процентів за користування коштами.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що договори банківського рахунку за заявою позивача були розірвані 22.05.12р., однак зважаючи на те, що заборгованість відповідач на момент розірвання так і не сплатив, а також враховуючи, що такий розмір процентів був визначений договорами, відповідач керуючись ст. 536 ЦК України нарахував додатково проценти за користування коштами.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2015р. та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що в даній справі, так само як і в справі №5011-12/9756-2012 є договір 1 та договір 2. Отже, на думку відповідача, заявивши у справі №5011-12/9756-2012 клопотання про відмову від стягнення інфляційних збитків, позивач фактично визнав відмову від стягнення інфляційних збитків у правовідносинах, що склалися між сторонами на підставі договору 1 та договору 2.

Скаржник зазначає й про те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 15.08.2012р. у справі №5011-48/10109-2012, встановлено факт розірвання договорів банківського рахунку з 22.05.2012р., отже проценти за такими договорами не нараховуються.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін , судова колегія встановила.

Між банком та Публічним акціонерним товариством «ХДІ Страхування» (клієнт) 02.12.2011 р. укладено договір банківського рахунку юридичної особи № РКО-Ю/11/0822 ("договір 1"), відповідно до п. 1.1 якого банк зобов'язався відкрити клієнту поточний рахунок №0822, на якому здійснюються операції як в національній, так і в іноземній валюті (або в валюті гривна), та надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування відповідно до умов цього договору, правил, встановлених в банку та вимог чинного законодавства.

Згідно з п. 1.3 договору 1 в редакції додаткової угоди №1 від 02.12.2011 р. банк нараховує клієнту проценти за фактичний залишок коштів, що знаходяться на рахунку на кінець кожного календарного дня, у розмірі: для UAH 2% річних.

Між банком та Публічним акціонерним товариством «ХДІ Страхування» (клієнт) 15.12.2011 р. укладено договір банківського рахунку юридичної особи № РКО-Ю/11/0822 ("оговір 2"), відповідно до умов п. 1.1 якого банк зобов'язався відкрити клієнту поточний рахунок № 0822, на якому здійснюються операції в національній валюті (долар США та Євро), та надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування відповідно до умов цього договору, правил, встановлених в банку та вимог чинного законодавства.

Пунктом 1.3 договору 2 в редакції додаткової угоди №1 від 15.12.2011 р. встановлено, що банк нараховує клієнту проценти за фактичний залишок коштів, що знаходяться на рахунку на кінець кожного календарного дня, у розмірі: для USD 1% річних.

Згідно з платіжним дорученням в іноземній валюті №008 від 20.12.2011 р. позивачем переведено 100000,00 доларів США на рахунок № 0822, та згідно з платіжними дорученнями № 3738 від 02.12.2011 р., № 4 від 09.12.2011 р., № 3812 від 13.12.2011 р., № 4245 від 16.12.2011 р. та № 4313 від 21.12.2011 р. переведено 5 000 020,00 грн. на рахунок №0822.

23.03.2012р. позивачем направлене для виконання Банком платіжне доручення № 2 для перерахування грошових коштів у розмірі 5 020 184,03 грн. на рахунок № 3846, а 27.03.2012 р. - платіжне доручення в іноземній валюті №1 для перерахування грошових коштів у розмірі 100 200,00 доларів США на рахунок № 037.

Листом №340 від 28.03.2012р. відповідач повідомив про відмову у виконанні платежів з огляду на невірність заповнення картки та відсутність документів на підтвердження повноважень нової особи, якій надано право розпорядження рахунком і підписання розрахункових документів.

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.08.2012 р. у справі № 5011-48/10109-2012 за позовом до Публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК" до Публічного акціонерного товариства "ХДІ страхування" про спонукання до виконання зобов'язання, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2012 р. та Вищого господарського суду України від 28.01.2013 р., в задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю.

Вказаним рішенням було встановлено факт повідомлення позивачем відповідача у визначеному порядку про зміну особи, яка має право підпису на розрахункових документах, шляхом направлення належного пакету документів для внесення змін (в тому числі, докази на підтвердження повноважень т.в.о. Голови правління ПАТ "ХДІ страхування").

Згідно з виписками з рахунку позивача № 0822 від 27.06.2012 р. на вказану дату на його рахунку знаходилися грошові кошти у розмірі 100456,37 дол. США (з яких залишок коштів у розмірі 100 000,00 дол. США та проценти, нараховані на фактичний залишок коштів у розмірі 456,37 дол. США) та 5 047 472,19 грн. (з яких залишок коштів у розмірі 5 000 020,00 грн. та проценти, нараховані на фактичний залишок коштів у розмірі 47 452,19 грн.).

Вказані обставини встановлені у рішенні господарського суду міста Києва від 28.10.2013 р. у справі № 5011-12/9756-2012, яким було вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК" на користь Приватного акціонерного товариства "ХДІ страхування" грошові кошти у розмірі 5047472,18грн., 100 456,37дол. США та судовий збір у розмірі 64380,00 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2013 р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.04.2014 р., припинено провадження у справі в частині позовних вимог Приватного акціонерного товариства "ХДІ страхування" про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 30 233,62 грн., скасовано рішення господарського суду міста Києва від 28.10.2013 р. у справі № 5011-12/9756-2012 в частині відмови у прийнятті до розгляду позовних вимог Приватного акціонерного товариства "ХДІ страхування" про стягнення 502 018,40 грн. пені, 30 233,62 грн. інфляційних збитків, 191 341,55 грн. 3% річних, 10 020,01 доларів США пені та 3 811,31 доларів США 3% річних, вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК" на користь Публічного акціонерного товариства "ХДІ страхування" пеню в сумі 502 018, 40 грн., відсотки річні в сумі 191 341, 55 грн., пеню в сумі 10 020, 01 дол. США, відсотки річні в сумі 3 811, 31 дол. США та судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 8 039, 14 грн. В іншій частині рішення господарського суду міста Києва від 28.10.2013 р. у справі № 5011-12/9756-2012 залишено без змін.

Обставини, встановлені у справі № 5011-12/9756-2012, суд під час провадження у даній справі вважає такими, що відповідно до приписів ст. 35 ГПК України не підлягають доказуванню.

На виконання рішення господарського суду міста Києва від 28.10.2013 р. та постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2013 р. у справі № 5011-12/9756-2012 були видані накази від 10.01.2014 р.

03.02.2014р. відкрито виконавче провадження щодо стягнення з відповідача 701 399,09грн. та 13831,32дол. США, а 21.01.2014 р. було відкрито виконавче провадження щодо стягнення 5 914 799,94грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.07.2014 р. розстрочено виконання рішення господарського суду міста Києва від 28.10.2013 р. та постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2013 р. у справі № 5011-12/9756-2012 наступним чином: до 10.08.2014р. на суму 1 000 000,00 грн., до 10.09.2014 р. на суму 1 000 000,00 грн., до 10.10.2014 р. на суму 1 000 000,00 грн. та до 10.11.2014 р. на суму 2 813 251,27 грн. і 114.287,69 дол. США.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.09.2014 р. у справі № 5011-12/9756-2012 вирішено ухвалу господарського суду міста Києва від 10.07.2014 р. у справі № 5011-12/9756-2012 змінити та розстрочити виконання рішення господарського суду міста Києва від 28.10.2013 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2013 р. у справі № 5011-12/9756-2012, визначивши строк сплати Публічним акціонерним товариством "АВАНТ-БАНК" заборгованості на користь Приватного акціонерного товариства "ХДІ страхування" наступним чином: до 22.10.2014 р. у сумі 1 453 312,82 грн. та 28 571,92 дол. США, до 22.11.2014 р. у сумі 1 453 312,82 грн. та 28 571,92 дол. США, до 22.12.2014 р. у сумі 1 453 312,82 грн. та 28.571,92 дол. США, до 22.01.2015 р. у сумі 1 453 312,82 грн. та 28 571,92 дол. США. В решті ухвалу господарського суду міста Києва від 10.07.2014 р. у справі № 5011-12/9756-2012 залишено без змін.

З огляду на розстрочку виконання рішення суду у справі № 5011-12/9756-2012 державною виконавчою службою було стягнуто з відповідача 17.01.2015 р. - 2 642 082, 11 грн., 17.01.2015 р. - 1 453 312, 82 грн., 08.01.2015 р. - 85 473, 30 дол. США, 02.02.2015 р. - 28 472, 36 дол. США, 18.02.2015 р. - 1 717 856, 35 грн.

Згідно із частиною 1 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно із ч. 1 ст. 1075 Цивільного кодексу України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Заявою №621 від 22.05.2012 р., яка направлена на адресу банку 22.05.2012 р. відповідач повідомив банк про закриття рахунку №0822, який було відкрито на виконання договорів, а також просив банк перерахувати залишок коштів на визначений рахунок в АТ "Укрексімбанк".

З урахуванням приписів ст. ст. 651, 1075 Цивільного кодексу України з 22.05.2012 р. договори є такими, що припинили свою дію.

Відповідно до ч. 3 ст. 1075 Цивільного кодексу України залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Оскільки відповідач вказаних зобов'язань не виконав, позивач звернувся до суду з відповідним позовом і рішенням господарського суду міста Києва від 28.10.2013р. у справі № 5011-12/9756-2012 було вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК" на користь Приватного акціонерного товариства "ХДІ страхування" грошові кошти у розмірі 5047472,18 грн., 100 456, 37 дол. США та судовий збір у розмірі 64 380, 00 грн.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" наголошено, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Наведене стосується й випадків здійснених господарським судом відстрочки і розстрочки виконання рішення, зміни способу та порядку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на кошти боржника (стаття 121 ГПК), оскільки під час таких відстрочки чи розстрочки або зміни інфляційні процеси тривають, грошове зобов'язання залишається повністю або частково невиконаним і негативний вплив такої ситуації на позивача потребує відповідної компенсації згідно з вимогами частини другої статті 625 ЦК України.

Враховуючи зазначене, позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати з серпня 2013 року по грудень 2014 року в сумі 1 279 890, 05 грн., 3 % річних за період з 03.09.2013 р. по 18.02.2015 р. в сумі 210 052, 96 грн. та 4 089, 40 дол. США.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши нарахування позивачем інфляційних втрат та 3 % річних, місцевий господарський суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги в цій частині в розмірі, 1 279 890,05 грн. інфляційних, 210 052,96 грн. 3 % річних та 4 089 дол. США 3 % річних.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що під час розгляду справи № 5011-12/9756-2012 позивач відмовився від стягнення інфляційних втрат, з огляду на що у позивача відсутнє право заявляти зазначені вимоги в рамках даного спору до уваги судовою колегією не приймаються з огляду нас те, що під час розгляду справи № 5011-12/9756-2012 позивач заявляв до стягнення з відповідача інфляційні втрати, нараховані за період з червня 2012 року по липень 2013 року, проте як у даній справі заявлені вимоги про стягнення інфляційних втрат за період з серпня 2013 року по грудень 2014 року включно.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про необгрунтовану відмову судом першої інстанції у задоволенні вимог про стягнення 57 253, 22 грн. 2 % річних та 2 544, 63 грн. дол. США 1 % річних, нарахованих на підставі ст. ст. 536 та 1070 ЦК України та п. 1.3. договорів, до уваги судовою колегією не приймаються з огляду на наступне.

Згідно зі ст.536 Цивільного кодексу України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. При цьому, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до п.6.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України).

В постанові Вищого господарського суду України від 16.08.2011 р. у справі № 34/414 зазначено, що передбачені п. 1.3. договору та встановлені ст. ст. 1061, 1070 ЦК України проценти поширюються лише на договірне розміщення коштів вкладника на рахунку в банку та не нараховуються після закінчення встановленого договором строку такого розміщення.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 257 253, 22 грн. 2 % річних та 2 544, 63 дол. США 1 % річних з посиланням на ст. 1070 Цивільного кодексу не відповідають чинному законодавству, оскільки встановлено, що договори банківського рахунку було припинено 22.05.2012 р. й подальше нарахування відсотків на підставі п.1.3. таких договорів безпідставне.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2015р. підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "ХДІ страхування" та Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк" залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 17.06.2015р. у справі №910/8407/15-г залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8407/15-г.

Повний текст постанови складено та підписано 13.08.2015р.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Л.Г. Сітайло

Є.Ю. Пономаренко