КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2015 р. Справа№ 923/333/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Пашкіної С.А.

при секретарі судового засідання: Огірко А.О.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 особисто;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився;

Розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_2

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2015

у справі №923/333/15 (суддя Цимбал-Нарожна М.П.)

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:Казаньківського відділення Баштанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів України у Миколаївській області

про зобов'язання вчинити певні дії, а саме: зобов'язання ПАТ "Банк "Демарк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб завершити закінчення технологічного циклу конкретних операцій щодо перерахування від імені позивача коштів на підставі платіжних доручень;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2015 у задоволенні позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Казаньківського відділення Баштанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів України у Миколаївській області про зобов'язання вчинити певні дії, а саме: зобов'язання ПАТ "Банк "Демарк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб завершити закінчення технологічного циклу конкретних операцій щодо перерахування від імені позивача коштів на підставі платіжних доручень відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Чернігівської області, фізична особа - підприємець ОСОБА_2, звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2015 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями визначено склад суду для розгляду справи №923/333/15, головуючий суддя Смірнова Л.Г. судді: Чорна Л.В., Кропивна Л.В.

Розпорядженням заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2015, у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги колегію суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., судді Кропивної Л.В., Жук Г.А.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява про проведення судового засідання без участі представника останнього.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2015 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 05.08.2015.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2015, у зв'язку з перебуванням судді Жук Г.А. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги колегію суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., судді Кропивної Л.В., Пашкіної С.А.

У судове засідання 05.08.2015 з'явився представник позивача. Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явились. Представник третьої особи про причини неявки суд не повідомив.

Оскільки явка учасників апеляційного провадження судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалася, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників відповідача та третьої особи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2015 у справі №923/333/15 просив скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

13.11.2013 між Банком та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір банківського рахунку №760040 (далі -Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у національній валюті відповідно до Інструкції НБУ "Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах" (Постанова Правління НБУ від 12.11.2003 №492 із змінами та доповненнями), іншими нормативно-правовими актами України для зберігання грошей та здійснення розрахунково-касових операцій.

Відповідно до п.1.3. Договору, договір банківського рахунку регулює порядок відкриття, використання та закриття поточного рахунку клієнта № НОМЕР_1 в національній валюті.

За юридичною природою вказаний Договір є договором банківського рахунку.

Відповідно до п.2.1.3.-2.1.4. Договору, Банк зобов'язався своєчасно здійснювати розрахункові операції за поточним рахунком Клієнта згідно вимог Інструкції НБУ "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", інших нормативно-правових актів НБУ; приймати та здійснювати операції по платіжних документах, які надійшли в Банк від Клієнта протягом операційного часу, тобто до 15год. 00хв., та після операційного часу до 16год. 00хв. в день надходження таких документів, в межах залишку коштів на поточному рахунку Клієнта з урахуванням коштів для сплати комісійної винагороди Банку, згідно з діючими тарифами.

Відповідно до п.2.1.8 Договору, Банк має право повернути Клієнту без виконання платіжні документи Клієнта, оформлені з порушенням чинного законодавства України та нормативних актів НБУ, у тому числі тих, що регулюють відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом. У цьому випадку Банк повертає Клієнту платіжні документи із зазначенням причини повернення.

Як зазначає позивач, станом на 13.08.2014 на поточному рахунку позивача знаходилися кошти в сумі 479126,43грн.

Позивач звернувся до Банку з платіжними дорученнями: №20 від 13.08.2014 на суму 42700,00грн та №21 від 13 серпня 2014 року на суму 5000,00грн про переказ з поточного рахунку НОМЕР_2 єдиного податку за третій квартал 2014 року та єдиного соціального внеску за третій та четвертий квартал 2014 року.

Вище вказані платіжні доручення проведено банком 13.08.2014, про що свідчать відмітки Банку на платіжних дорученнях.

Позивачем надано суду лист від 22.02.2015 (з доказами направлення його Банку) з вимогою пояснити причини невиконання умов Договору та не виконання платежів Банком. Відповіді Банку позивач не отримував.

Станом на час звернення до суду з позовною заявою, подані позивачем на виконання до Банку розрахункові документи залишились не виконані Банком, про що зазначено останнім у поясненнях від 08.06.2015 за №03/12-1777.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Зобов'язальні правовідносини, що склалися між сторонами на підставі договору банківського рахунка, мають майново-грошовий характер, а відтак, у цьому випадку позивач є кредитором за майновою вимогою щодо розпорядження належними йому коштами.

Як встановлено судом, на підставі постанови Правління Національного банку України від 25.09.2014 №600 "Про віднесення ПАТ "Банк "Демарк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.09.2014 прийнято рішення №102 про запровадження з 29.09.2014 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію.

Постановою Національного банку України від 30.01.2015 №66 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ "Банк "Демарк".

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30.01.2015 №18 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк "Демарк" з відшкодування з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб з 30.01.2015.

Відповідно до частин 5, 6 статті 77 Закону України "Про банки та банківську діяльність" Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частиною 2 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статі 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; складає реєстр вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно - правовими актами Фонду.

Частиною 6 вказаної статті передбачено, що уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Таким чином, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що у процесі ліквідаційної процедури визначається заборгованість кожному кредитору банку та встановлюється черговість задоволення вимог кредиторів: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини 1 частини шостої статті 36 цього Закону та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних суб'єктів підприємницької діяльності); 7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 8) вимоги за субординованим боргом.

Відповідно до частини 3 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Таким чином, задоволення вимог кредиторів здійснюється у порядку, строки та черговості, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Порядок задоволення вимог кредиторів, визнаних ліквідатором, під час ліквідації банку не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора.

Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ПАТ "Банк "Демарк" не має правових підстав для задоволення кредиторських вимог ФОП ОСОБА_2 поза процедурою ліквідації, в іншій, ніж передбачено законом черговості спосіб, оскільки Позивач має право отримати грошові кошти виключно у порядку та на умовах передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2015 у справі №923/333/15.

Керуючись ст. ст 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2015 у справі №923/333/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.06.2015 у справі №923/333/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №923/333/15 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Л.В. Кропивна

С.А. Пашкіна