РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року Справа № 913/209/15

Провадження №27/913/209/15

Суддя господарського суду Луганської області Байбак О.І.

при секретарі: Зоріній О.Г.

за участю представників сторін:

позивача - Кожихов А.Ю. (за довіреністю № 93/15 від 23.03.2015 р.)

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні господарського суду Луганської області cправу № 913/79/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», м. Київ

до Приватного сільськогосподарського підприємства «Провалля», с. Провалля, Свердловського району, Луганської області

про стягнення 369883,58 грн. -

встановив:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ звернувся до господарського суду Луганської області з позовною заявою в якій просить суд стягнути з відповідача - Приватного сільськогосподарського підприємства «Провалля», с. Провалля, Свердловський район Луганської області 369883,58 грн. заборгованості за кредитним договором № 0/10/115-0-2/20 від 18.06.2012 з яких:

234150 грн. - заборгованість за кредитом;

18648,60 грн. - заборгованість за відсотками;

8909,98 грн. - пеня;

108175 грн. - штраф

Крім того, позивач також просить покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору у сумі 7397,67 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за зазначеним кредитним договором щодо сплати заборгованості за кредитом та відсоткам за його користування.

Позивач надав суду письмові пояснення (вх.. № 1450/15 від 02.07.2015 р. а.с. 62), в яких уточнив власні позовні вимоги по даній справі, та просить стягнути з відповідача 369883,58 грн. заборгованості за кредитним договором № 0/10/115-0-2/20 від 18.06.2012 з яких:

234150 грн. - заборгованість за кредитом;

18648,60 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом;

6942,91 грн. - пеня по кредиту;

1967,07 грн. - пеня за несвоєчасно погашення відсотків;

108175 грн. - штраф.

Дані уточнення позовних вимог подані без порушень ст. 22 ГПК України, а відповідно суд продовжує розгляд справи з урахуванням даних уточнень.

Відповідач засобами електронного зв'язку надав суду клопотання про зупинення провадження у справі (вх.. № 2216/15 від 27.07.2015 р. а.с. 71). Дане клопотання обґрунтоване з посиланням на те, що підприємство відповідача нині перебуває в зоні проведення антитерористичної операції, а відповідно не може виконувати умови договору через не функціонування банківської системи на непідконтрольній території.

На думку відповідача, зазначене обставини, з урахуванням вимог ст. 218 ГК України, ст. 22 ГПК України, є підставами для зупинення провадження у справі до закінчення бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції та відновлення роботи банківської системи.

Позивач надав суду заперечення на клопотання відповідача про зупинення справи (вх. № 2539/15 від 07.08.2015 р.), в яких вказує, що відповідні вимоги відповідача суперечать положенням ст. 617 ЦК України, ст. 218 ГК України, а тому, не підлягають задоволенню.

Розглянувши дане клопотання, суд відмовляє в його задоволенні, оскільки ст. 79 ГПК України передбачено вичерпний перелік підстав, за наявності яких провадження у справі підлягає (може бути) зупинено. Однак, даний перелік не містить такої обставини, як проведення антитерористичної операції та не функціонування банківської системи, тобто вказані обставини не можуть зумовити зупинення провадження у справі.

Розгляд справи неодноразово відкладався, в т.ч. в зв'язку з неявкою представника відповідача.

Ухвалою господарського суду від 28.07.2015 р. було продовжено строк розгляду даної справи на 15 днів, за відповідним клопотанням представника позивача (а. с. 97).

На судове засідання 10.08.2015 р. прибув представник позивача, який підтримує вимоги, викладені у позовній заяві, просить її задовольнити.

Відповідач на судове засідання свого представника не направив.

Господарський суд, з метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи вживав наступних заходів:

Як свідчить залучений до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а. с. 32-34) юридичною адресою Приватного сільськогосподарського підприємства «Провалля» є с. Провалля, Свердловського району, Луганської області.

Згідно із статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, вони вважаються достовірними, доки до них не внесено відповідних змін.

Оскільки згідно з листом УДППЗ «Укрпошта» № 303/15-1456/1 від 15.01.2015 р. (а.с. 41) остання тимчасово не здійснює поштові відправлення до с. Провалля, Свердловського району, Луганської області, направлення копій процесуальних документів на адресу відповідача за допомогою пошти виявилося неможливим.

Однак, з метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, суд тричі розміщував на офіційному веб-порталі "Судова влада України" оголошення про час та місце розгляду даної справи (а. с. 46, 70, 102). Крім того, повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи здійснювалося за допомогою телефонограм (а. с. 47, 61, 101), проте її передати також не вдалося через відсутність зв'язку з абонентом, а також через те, що один з телефонів, вказаних в витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як телефон ПСП «Провалля», насправді таким не є.

Також суд направляв на вказану позивачем в письмових поясненнях електронну адресу відповідача - , та копії ухвали від 23.06.2015 р., від (а.с. 59, 103).

Так само, суд ухвалою від 28.07.2015 р. по даній справі зобов'язував позивача направити на електронну адресу відповідача копію позовної заяви та доданих до неї документів.

Позивач дані вимоги суду виконав та надав суду докази направлення на зазначені вище електронні адреси відповідача копію позовної заяви та доданих до неї документів (а.с. 108).

Доказів наявності у відповідача інших засобів зв'язку матеріали справи не містять.

Враховуючи рекомендації, які містить інформаційний лист ВГСУ від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 «Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", суд вжив всіх можливих заходів з метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Разом з тим, про факт повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи також свідчить факт подання ним клопотання про зупинення провадження у справі (а.с. 71)

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача за наявними в справі документами та матеріалами, як це передбачено 75 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, 18.06.2012 р. між сторонами укладено кредитний договір № 010/115-0-2/20 (далі - договір) (а.с. 9-16) відповідно до умов якого Кредитор (позивач) зобов'язався надати Позичальнику (відповідачу) кредитні кошти на загальну суму 865400,00 грн. під 19,0% річних з кінцевим терміном користування до 17.06.2015 р., а Позичальник зобов'язався повернути Банку суму кредитної заборгованості, сплатити проценти за користуванням кредитом, а також виконати інші зобов'язання.

Згідно з п. 1.4. договору, кредит надається позичальнику на придбання транспортних засобів, а саме:

- автомобіль КАМАЗ45142-010-15 самоскид 2012 р.в.

- фронтальний автонавантажувач SEM 652B, 2012 р.в.

За змістом п. 4.1. договору виконання зобов'язань позичальника, що виникають (у т.ч. виникнуть в майбутньому) за договором, забезпечуються заставою транспортного засобу який на момент укладання договору належить позичальнику на праві власності:

- автомобіль КАМАЗ45142-010-15 самоскид 2012 р.в.

- фронтальний автонавантажувач SEM 652B, 2012 р.в.

Відповідно до пункту 4.2 договору, Позичальник зобов'язаний забезпечити страхування предмета застави, цивільно-правової відповідальності власника предмету застави на користь Кредитора на весь строк дії Договору та надати Кредитору договір страхування (поліс) та підтвердження сплати страхового платежу.

Протягом дії всього строку дії Договору Позичальник зобов'язаний підтримувати дійсність зазначених договорів страхування (полісів) та/або укладати нові та дотримуватися взятих на себе зобов'язань за ними.

Відповідно до пункту 5.1 договору, Позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання за Договором (в т.ч. здійснити погашення Кредиту, сплатити проценти., пеню, комісії, неустойку та інші платежі) в порядку, визначеному Договором.

Згідно з п. 5.2 договору, Позичальник здійснює погашення нарахованих процентів щомісячними платежами. Погашення частини Кредиту та процентів здійснюється у строках та розмірах, які визначаються Графіком.

Пунктом 6.1 договору передбачено обов'язок Позичальника самостійно надавати Кредитору щоквартально, не пізніше 25-го числа місяця після закінчення відповідного звітного кварталу, а за звітний фінансовий рік - не пізніше двох місяців після закінчення відповідного календарного року - свій бухгалтерський баланс та звіт про фінансові результати.

Як свідчать матеріали справи, позивач свої обов'язки щодо надання кредиту відповідачу виконав надавши відповідачу кредит в сумі 834150 грн., що підтверджується меморіальним ордерам № 6595 від 20.06.2012 р. та № 8434 від 19.10.2012 р. (а. с. 19).

Позичальник в порушення умов укладеного Кредитного договору, починаючи з квітня 2014 року, не сплачує кошти по тілу кредиту, а за відсотками - з листопада 2014 року, що підтверджується довідкою про рух коштів на рахунку відповідача (а.с. 73-95) та наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 10-11)

Згідно з розрахунком позивача, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на момент розгляду даної справи складає 369883,58 грн. з яких:

234150 грн. - заборгованість за кредитом;

18648,60 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом;

6942,91 грн. - пеня по кредиту;

1967,07 грн. - пеня за несвоєчасно погашення відсотків;

108175 грн. - штраф.

Відповідно до пункту 8.1 договору, у разі настання обставини невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань (обов'язків) за Договором, а також інші обставини, які, на думку Кредитора, свідчать про те, що зобов'язання Позичальника за Договором не будуть, Кредитор має безумовне право на власний розсуд без необхідності укладення будь-яких додаткових угод (договорів) вжити один або декілька таких заходів, в тому числі, вимагати дострокового повного/часткового виконання зобов'язань Позичальника за Договором.

В зв'язку з простроченням відповідачем платежів за Кредитним договором по тілу кредиту та по сплаті процентів за користування кредитом, позивач при зверненні до господарського суду з позовом по даній справі на підставі п. 8.1 договору вимагає дострокового виконання зобов'язань в цілому за Кредитним договором.

Надаючи правову кваліфікацію існуючим між сторонами правовідносинам суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з ч. 3 ст. 346 ГК України, кредити надаються банком під відсоток. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частиною 2 ст. 10561 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фі ксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з п. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором та її розмір підтверджуються матеріалами справи, тобто доведена позивачем належними доказами, та відповідачем жодним чином не спростована.

Розрахунок існуючої заборгованості позивачем здійснено арифметично вірно, на підставі умов укладеного між сторонами договору та відповідних вимог чинного законодавства України.

Позивач на підставі п. 8.1 договору має право вимагати дострокового повного/часткового виконання зобов'язань відповідачем за цим договором

З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 234150 грн. - заборгованості за кредитом та 18648,60 грн. - заборгованості за відсотками.

Згідно з пунктом 11.1 договору, у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань, встановлених Договором, сторони несуть відповідальність згідно законодавства України та положень Договору. До регулювання правовідносин, які неврегульовані Договором, застосовуються відповідні норми законодавства України.

Пунктом 11.2. договору передбачено, що Позичальник на вимогу Кредитора сплачує останньому:

за кожен календарний день прострочення будь-яких грошових зобов'язань за Договором - пеню, в відсотках річних від суми простроченого платежу, в розмірі S x 2 (де «S» - облікова ставка Національного Банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня). Розрахунок пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним, і по день виконання Позичальником простроченого зобов'язання включно (пункт 11.2.1);

за невиконання або неналежне виконання Позичальником обов'язків, передбачених пунктами, в тому числі, 6.1 (обов'язок надавати фінансову звітність) 8.1 (невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань Позичальником) Договору - неустойку в розмірі 0,5% від розміру Кредиту, але не менше 500,00 грн. Неустойка сплачується за кожен календарний день місяць, в якому відбулося або тривало порушення, за яке сплачується неустойка.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як свідчить наданий позивачем розрахунок, ним за порушення відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором нарахована до стягнення пеня в сумі 8909,98 грн., за період прострочення з 31.01.2015 р. по 12.05.2015 р., в т.ч. 6942,91 грн. пені за прострочення оплати тіла кредиту, та 1967,07 грн. за прострочення оплати відсотків за користування кредитом.

Крім того, як свідчить поданий позивачем позов, в ньому позивачем нараховано до стягнення з відповідача штраф в сумі 108175 грн. за такі порушення відповідачем умов договору (розрахунок - а. с. 18):

- штраф за невиконання пункту 6.1 Кредитного договору (не надано фінансової звітності за 4 квартал 2014. Відповідно до пункту 11.2.3 Кредитного договору штраф у розмірі 0,5% Кредиту, але не менше - 500,00 грн. Сплачується за повний календарний місяць, в якому відбулося або тривало порушення) (тривалість порушення 2 місяці) - 8654 грн.;

- штраф за невиконання пункту 6.1 Кредитного договору (не надано довідки про обороти коштів та заборгованість в інших банках за 3 квартал 2014. Відповідно до пункту 11.2.3 Кредитного договору штраф у розмірі 0,5% Кредиту, але не менше - 500 грн. Сплачується за повний календарний місяць, в якому відбулося або тривало порушення) (тривалість порушення 7 місяців) - 30289 грн.;

- штраф за невиконання пункту 6.1 Кредитного договору (не надано довідки про обороти коштів та заборгованість в інших банках за 4 квартал 2014. Відповідно до пункту 11.2.3 Кредитного договору штраф у розмірі 0,5% Кредиту, але не менше - грн. Сплачується за повний календарний місяць, в якому відбулося або тривало порушення) (тривалість порушення 4 місяці) - 17308,00 грн.;

- штраф за невиконання пункту 6.1 Кредитного договору (не надано довідки про обороти коштів та заборгованість в інших банках за 1 квартал 2015. Відповідно до пункту 11.2.3 Кредитного договору штраф у розмірі 0,5% Кредиту, але не менше - 500 грн. Сплачується за повний календарний місяць, в якому відбулося або тривало порушення) (тривалість порушення 1 місяць) - 4327,00 грн.;

- штраф за невиконання пункту 4.2 Кредитного договору (не надано копії договорів страхування та документів, що підтверджують сплату страхових платежів від 14.06.2014. Відповідно до пункту 15.5 Генерального договору штраф у розмірі 0,5% Кредиту , але не менше - 500,00 грн. Сплачується за повний календарний місяць, в якому відбулося або тривало порушення) (тривалість порушення 11 місяців) - 47597,00 грн.

Суд констатує, що дані розрахунки штрафних санкцій здійснено позивачем арифметично вірно, нарахування пені здійснено на підставі умов договору та відповідних вимог чинного законодавства України.

Однак, суд з власної ініціативи вважає за необхідне зменшити розмір штрафних санкцій, які підлягають сплаті позивачу після звернення стягнення на предмет іпотеки

За змістом п. 3 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно зі ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пунктом 3 ст. 551 ЦК України також передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В пункті 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", зокрема зазначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України.

За своєю правовою природою штрафні санкції, виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов'язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягується в разі порушення такого зобов'язання.

Як свідчить наданий позивачем розрахунок суми заборгованості за кредитним договором станом на 12.05.2015 р. (а. с. 17) відповідач на протязі майже 2 років користування кредитом, а саме з червня 2012 р. по листопад 2014 р. майже не допускав прострочень у виплатах заборгованості по кредиту та процентах за його користуванням, сплативши позивачу з отриманих за договором 834150 грн. кредитних коштів заборгованість по тілу кредиту - 600000 грн., та відсотків за його користування - 219299,20 грн. При цьому, за весь цей час користування кредитом відповідачу взагалі не нараховувалася пеня. Тобто в даному випадку суд приходить до висновку про добросовісне виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором в згаданий період часу.

Разом з тим, указом президента України від 14.04.2014 р. № 405/2014 було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України", тобто з даного часу на території Луганської області, в т.ч. в місті Стаханов, де зареєстровано підприємство - відповідач, офіційно розпочалася антитерористична операція.

Станом на момент розгляду даної справи антитерористична операція не завершена.

Більше того, як вже було зазначено вище, с. Провалля, Свердловського району, Луганської області, де зареєстрований відповідач, знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, та більше того, перебуває на тимчасово непідконтрольній території.

Згідно з витягом з ЄДРПОУ, станом на момент розгляду даної справи ПСП «Провалля» не перереєстровано на підконтрольну владі України територію.

Тобто, підприємство відповідача, в разі продовження ведення ним господарської діяльності, фактично вимушене існувати за наявності тих негативних наслідків, які мають місце на непідконтрольній владі України території (воєнні дії, відсутність економічних зв'язків з підконтрольними Українській владі територіями, свавілля, не функціонування банківської системи, відсутність органів влади, тощо).

Зазначені обставини також свідчать про те складене соціально-економічне становище, в якому опинився відповідач після початку воєнних дій, які мали місце на території Луганської області в 2014 році.

Більше того, зазначені обставини є такими, що могли значно ускладнити або взагалі унеможливити виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, за невиконання яких позивачем нараховано штраф, в т.ч. ненадання фінансової звітності товариства за 4 квартал 2014 р., ненадання довідки про обороти та заборгованість в інших банках 3-4 квартали 2014 р. та 1 квартал 2015 р., ненадання копій договорів страхування та документів що підтверджують сплату страхових платежів з 14.06.2014 р. по 30.04.2015 р.

Разом з тим, суд констатує що нарахований позивачем до стягнення штраф становить майже половину суми заборгованості, яку має позивач за кредитним договором, тобто розмір штрафу є надмірно великим в порівнянні з заборгованістю, яку має позивач за вказаним договором. Крім того, певні штрафи позивачем нараховано щомісячно за одне й те ж саме порушення, тобто має місце неодноразове (щомісячне) притягнення відповідача до відповідальності за одне й те ж порушення.

Тобто, задоволення позову про штрафних санкцій (пені, штрафу) за кредитним договором в визначеному позивачем розмірі порушить співвідношення майнових інтересів сторін оскільки на даний час Позивач та Відповідач знаходяться в різних соціально-економічних умовах.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що позивач в зв'язку з невиконанням відповідачем п. 4.2. та п. 6.1. щодо надання певної документації, поніс будь-які збитки.

Суд вважає зазначені обставини винятковими та такими, що зумовлюють необхідність застосування до спірних правовідносин ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України та зменшення розміру штрафних санкцій (пені та штрафу), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, з ініціативи суду (п. 3 ст. 83 ГПК України).

Суд також враховує, що суб'єкти господарювання, які залишилися на непідконтрольній владі України території, потребують особливого захисту з боку держави, оскільки остання заінтересована в їх існуванні через їх потенційну спроможність, після звільнення тимчасово непідконтрольних територій, бути платниками податків і зборів до Державного бюджету України, та виступати роботодавцем для населення цих територій, що може сприяти подоланню тих негативних наслідків, які нині мають місце в зоні проведення антитерористичної операції.

Так само, в збереженні таких господарюючих суб'єктів має бути заінтересований і позивач, оскільки саме вони є потенційними споживачами послуг банку після звільнення тимчасово непідконтрольних територій.

Разом з тим, нарахування позивачем до стягнення з відповідача штрафу за порушення зобов'язань за кредитним договором в зазначеному вище розмірі здійснене без врахування того становища, в якому опинився відповідач, його майнового стану, прав та інтересів, можливості виконання ним умов договору, за невиконання яких нараховано штраф, і більше того, може сприяти його банкрутству та подальшій ліквідації, як суб'єкта господарювання.

Тим більше, в вересні 2014 року набрав чинності Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", який згідно з преамбулою, визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Таким чином, прийняття державою відповідних законодавчих (Закон України від 02.09.2014 № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції") та інших правових актів щодо початку проведення АТО та встановлення його режиму стало офіційною реакцією держави на відповідну різку зміну ситуації в регіоні, що підтверджує істотність суспільно-політичного та економічного характеру тих подій, які нині мають місце в т.ч. на значній частині Луганської області.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

На виконання Закону № 1669, Кабінетом Міністрів України 30.10.2014 року Розпорядженням №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція (надалі - Перелік).

Однак, 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України видав Розпорядження №1079- р, яким зупинив дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р.

Станом на момент винесення даного рішення, правомірність Розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079- р є чинним, та його правомірність розглядається судами різних інстанцій в межах адміністративної справи № 826/18330/14.

Разом з тим, той факт що с. Провалля, Свердловського району, Луганської області, де зареєстрований відповідач, знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, та більше того, перебуває на тимчасово непідконтрольній території, є загальновідомим, тобто таким, що з урахуванням вимог ч. 2 ст. 35 ГПК України, взагалі не потребують доведенню.

Суд також враховує, що суб'єкти господарювання, які залишилися на непідконтрольній владі України території, потребують особливого захисту з боку держави, оскільки остання заінтересована в їх існуванні через їх потенційну спроможність, після звільнення тимчасово непідконтрольних територій, бути платниками податків і зборів до Державного бюджету України, та виступати роботодавцем для населення цих територій, що може сприяти подоланню тих негативних наслідків, які нині мають місце в зоні проведення антитерористичної операції.

Так само, в збереженні таких господарюючих суб'єктів має бути заінтересований і позивач, оскільки саме вони є потенційними споживачами послуг банку після звільнення тимчасово непідконтрольних територій.

За таких обставин, суд зменшує розмір штрафних санкцій (пені, штрафу) що нараховані позивачем відповідачу за порушення умов кредитного договору, до наступних розмірів:

694,29 грн. - пеня по кредиту;

196,70 грн. - пеня за несвоєчасно погашення відсотків;

10817,50 грн. - штраф.

В решті позову про нарахування штрафу та пені слід відмовити.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

З урахуванням вимог ст. 44, ч. 2 ст. 49 ГПК України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача судовий збір в сумі 7397,67 грн. незалежно від результатів вирішення даного спору.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 75, п. 3 ст. 83, ст. ст. 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Провалля» (; юридична адреса: Луганська область, Свердловський район, с. Провалля) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (; юридична адреса: м. Київ, вул. Лєскова, 9) 234150 грн. заборгованості за кредитом, 18648,60 грн. заборгованості за відсотками, 694,29 грн. пені по кредиту, 196,70 грн. пені за несвоєчасне погашення відсотків, 10817,50 грн. штрафу, 7397,67 грн. судового збору.

В задоволенні решти позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Байбак О.І.