ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2015 р. Справа № 909/1011/14

Господарський суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Матуляк П. Я., судді Калашник В. О. , судді Фрич М. М. , секретар судового засідання Юрчак С. Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Прокурора Косівського району в інтересах держави в особі Косівської районної державної адміністрації, м-н Незалежності,11, м.Косів, Косівський район, Івано-Франківська область,78600

до відповідача: Приватного підприємства "Гош" вул.Івасюка,10"А", м.Косів, Івано-Франківська область,78600

про внесення змін і доповнень до договору оренди землі від 17.06.04

за участю представників сторін:

від прокуратури: Гарасимик Т.О., посвідчення № 011571 від 26.10.12

від позивача представники не з"явилися

від відповідача Данилюк М.І., - директор, паспорт серії СТ 208891

ВСТАНОВИВ:

прокурор Косівського району в інтересах держави в особі Косівської районної державної адміністрації звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до приватного підприємства "Гош" про внесення змін і доповнень до договору оренди землі від 17.06.04.

Позовні вимоги мотивовано необхідністю внести зміни до договору оренди землі від 17.06.04, що стосуються збільшення розміру орендної плати та цільового призначення земельної ділянки, та обґрунтовано приписами статтті 288 Податкового кодексу України, статті 30 Закону України "Про оренду землі" та статей 651 Цивільного та 188 Господарського кодексів України.

Керуючись ч.3 ст.2 ГПК України, прокурор Косівського району в позовній заяві вих.№92-1340-вих-14 від 05.09.14 (вх.№12188/14 від 12.09.14) визначив, на підставі якого законодавства подається позов; в чому саме порушуються матеріальні інтереси держави; обґрунтував необхідність їх захисту. Тому, у відповідності до ч.1 ст.2 ГПК України, слід вважати, що прокурор з вимогами, викладеними в позові, звернувся до господарського суду в інтересах держави на підставі покладеного на нього п.2 ст. 121 Конституції України представництва.

14.07.15 представником прокуратури подано заяву про збільшення позовних вимог (вх. № 7378/15 від 14.07.15) та заяву про відмову від позовних вимог в частині доповнення пункту 2 договору оренди землі від 17.06.04 після слів "лісового фонду" словами "природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення" (вх. № 7379/15 від 14.07.15). Заява про збільшення позовних вимог мотивована тим, що Косівською районною державною адміністрацією як орендодавцем проведено розрахунок розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності загальною площею 3, 0959га, грошова оцінка яких не проведена станом на 01.01.15

Враховуючи закріплений ст. 129 Конституції України принцип диспозитивності учасників судового процесу, зокрема, диспозитивний характер прав позивача, який визначений ст.22 ГПК України щодо права позивача до прийняття рішення у справі збільшити розмір позовних вимог та відмовитись від позову, та приписи ч.4ст.29 ГПК України, суд розглядає позов згідно поданих заяв про збільшення позовних вимог (вх. № 7378/15 від 14.07.15) та відмову від позовних вимог в частині доповнення пункту 2 договору оренди землі від 17.06.04 після слів "лісового фонду" словами "природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення" (вх. № 7379/15 від 14.07.15). Судом встановлено, що відмова прокуратури від позовних вимог в частині доповнення пункту 2 договору оренди землі від 17.06.04 після слів "лісового фонду" словами "природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення" не суперечать законодавству та не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси. Таким чином, предметом спору є внесення змін до п.4 договору оренди землі від 17.06.04, зареєстрованого Косівським районним відділом Івано-Франківської регіональної філії "Центру ДЗК", про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.06.04 за №45, укладеного між Косівською районною державною адміністрацією та приватним підприємством "Гош", виклавши його в такій редакції:"п.4. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, з урахуванням положень ст.ст.271, 277, 288 Податкового кодексу України, та сплачується щорічно у грошовій формі (у гривнях) у розмірі 11055грн.33коп."

Представник прокуратури в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та повідомив суд про неможливість виконання вимог ухвали суду від 14.07.15 у зв"язку з відсутністю у прокуратурі та Косівській районній державній адміністрації оригіналу договору та подав клопотання вих.№ 60-982вих.15 від 03.08.15 (вх.№12200/15 від 05.08.15) щодо витребування у відповідача оригіналу спірного договору.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення з огляду на недотримання позивачем приписів ст.33 ГПК України щодо обов"язку доведення особою тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, оскільки позивачем не подано ані оригіналу спірного договору, ані належним чином завіреної його копії; щодо наявної в матеріалах справи копії договору оренди зазначив, що ця копія не відповідає оригіналу договору, та звернув увагу суду на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.04.15 у справі №809/1057/15 (копія знаходиться в матеріалах справи), якою визнано протиправними дії прокуратури Косівського району щодо посвідчення договору оренди землі від 17.06.04, укладеного між приватним піждприємством "Гош" та Косівською районною державною адміністрацією в Івано-Франківській області та зареєстрованого Косівським районним відділом Івано-Франківської регіональнолї філії центру Державного земельного кадастру 30.06.04 за №045 на відповідність оригіналу; стосовно поданого клопотання представника прокуратури вих.№ 60-982вих.15 від 03.08.15 (вх.№12200/15 від 05.08.15) щодо витребування у відповідача оригіналу спірного договору надав суду усні пояснення щодо неможливості подання оригіналу зазначеного договору, оскільки він(договір) перебуває на зберіганні у товариша, який на даний час перебуває за кордоном.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, однак електронною поштою направив суду заяву про відкладення розгляду справи вх.№12218/15 від 06.08.15, стосовно якої суд констатує наступне.

Відповідно до приписів ст. 77 ГПК України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Зазначена правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 03.06.09 №2-7/10608-2008.

Строк вирішення спору визначено ст.69 ГПК України, відповідно до якої спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п"ятнадцять днів ( ч.3.ст.69 ГПК України).

Згідно ухвали суду від 14.07.15 строк розгляду спору продовжено на 15 днів до 18.08.15.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Виходячи з викладеного, відповідач мав час та можливість подати додаткові докази чи пояснення по справі. Крім того, в клопотанні про відкладення розгляду справи позивач не визначає, чому саме участь його представника Гаврищука Р.М. є обов"язковою і причини, з яких не може з"явитися на судовий розгляд інша уповноважена особа підприємства, в той час як ст.28 ГПК України, передбачено, що представниками юридичних осіб можуть бути будь-які особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства чи організації.

Виходячи із вимог ст. 33 ГПК України дане клопотання є необґрунтованим та таким, що призведе до безпідставного затягування розгляду справи.

З огляду на викладене, зважаючи на обмеженість строком розгляду справи, встановленим ст. 69 ГПК України, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, заслухавши пояснення прокурора та відповідача, судом враховано наступне.

Предметом позову, заявленого прокурором Косівського району в інтересах держави в особі Косівської районної державної адміністрації, є внесення змін до п.4 договору оренди землі від 17.06.04, зареєстрованого Косівським районним відділом Івано-Франківської регіональної філії "Центру ДЗК", про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.06.04 за №45, укладеного між Косівською районною державною адміністрацією та приватним підприємством "Гош", виклавши його в такій редакції:"п.4. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, з урахуванням положень ст.ст.271, 277, 288 Податкового кодексу України, та сплачується щорічно у грошовій формі (у гривнях) у розмірі 11055грн.33коп."

В обгрунтування позовних вимог, позивачем до позовної заяви долучено копію спірного договору, яка посвідчена прокуратурою Косівського району (а.с.14-15) і яка була предметом розгляду у Івано-Франківському окружному адміністративному суді, постановою якого від 09.04.15 (справа №809/1057/15) визнано протиправними дії прокуратури Косівського району щодо посвідчення договору оренди землі від 17.06.04, укладеного між приватним підприємством "Гош" та Косівською районною державною адміністрацією в Івано-Франківській області та зареєстрованого Косівським районним відділом Івано-Франківської регіональнолї філії центру Державного земельного кадастру 30.06.04 за №045 на відповідність оригіналу.

Таким чином, в силу ч.3ст.35 ГПК України, факт неправомірності дій прокуратури Косівського району щодо посвідчення копії спірного договору є встановленим, відтак, наявна в матеріалах копія спірного договору не є належним та допустимим доказом в розумінні ст.34 ГПК України.

Інших копій спірного договору чи його оригіналу матеріали справи не містять.

Якщо одним з учасників судового процесу подано засвідчені ним копії документів, а інший з цих учасників заперечує відповідність їх оригіналам, то господарський суд зобов'язаний витребувати такі оригінали для огляду у особи, яка їх подала (ч.8п.2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами).

З огляду на заперечення відповідачем відповідності наявної в матеріалах справи копії спірного договору його оригіналу, ухвалою суду від 14.07.15 зобов"язано позивача надати суду оригінал спірного договору з додатками, однак вимог зазначеної ухвали позивачем не виконано.

У відповідь на клопотання представника прокуратури щодо витребування у відповідача оригіналу спірного договору відповідач надав суду усні пояснення щодо неможливості подання оригіналу зазначеного договору, оскільки він(договір) перебуває на зберіганні у товариша, який на даний час перебуває за кордоном.

Враховуючи предмет спору у даній справі, підстави заявленого позову, суд констатує, що подання сторонами оригіналу спірного договору є необхідною умовою для прийняття судом обґрунтованого та законного рішення у справі.

Твердження прокуратури про те, що в матеріалах даної справи містяться копії рішень першої, апеляційної та касаційної інстанцій по справі № П-2028-12/180/7-ПЗ-/15, в якій відмовлено у задоволенні позову Івано-Франківського міжрайонного природоохоронного прокурора про визнання недійсним договору оренди землі від 17.06.2004 , зі змісту яких вбачається, що оцінка надана саме вищезазначеному договору, та про можливість здійснити порівняння копії договору, який знаходиться в даній справі, та копії договору, якому вже надана оцінка у справі № П-20/28-12/180/7-ПЗ-9/15, є безпідставним та таким, яке не заслуговує на увагу, оскільки для встановлення достовірності документа, необхідно надати саме оригінал останнього.

Згідно з п. 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами, якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Приписами ст.33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили(ст.43 ГПК України).

В контексті наведеного, позовні вимоги щодо внесення змін до договору оренди землі від 17.06.04 задоволенню не підлягають, оскільки відсутні правові підстави для внесення змін до договору за його відсутності в матеріалах справи.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Щодо судових витрат, суд констатує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 статті 3 та ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством справляється судовий збір у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 статті 4 вказаного Закону унормовано, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.14 становить 1 218 грн. 00 коп.

В спірному випадку позовна заява подана прокурором, який відповідно до чинного законодавства звільнений від сплати судового збору, та є вимогою немайнового характеру, тому за подання даної позовної заяви підлягає сплаті судовий збір в розмірі 1218,00грн.

Згідно з п.4. 6 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (із змінами та доповненнями) приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору, та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалась до суду.

З огляду на викладене, судовий збір підлягає до стягнення з визначеного прокурором позивача - Косівської районної державної адміністрації в розмірі 1218,00грн. Керуючись ст.124 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 33, 43, 49, 75, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

відмовити в позові прокурора Косівського району в інтересах держави в особі Косівської районної державної адміністрації до приватного підприємства "Гош" про внесення змін до п.4 договору оренди землі від 17.06.04, зареєстрованого Косівським районним відділом Івано-Франківської регіональної філії "Центру ДЗК", про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.06.04 за №45, укладеного між Косівською районною державною адміністрацією та приватним підприємством "Гош", виклавши його в такій редакції:"п.4. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, з урахуванням положень ст.ст.271, 277, 288 Податкового кодексу України, та сплачується щорічно у грошовій формі (у гривнях) у розмірі 11055грн.33коп."

Стягнути з Косівської районної державної адміністрації( м-н Незалежності,11, м.Косів, Косівський район, Івано-Франківська область, ) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: Управління Державної казначейської служби України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37952250; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Івано-Франківській області; код банку отримувача (МФО): 836014; Рахунок отримувача: 3002; код класифікації доходів бюджету: 22030001; Код ЄДРПОУ суду: 03499939) 1218,00(одну тисячу двісті вісімнадцять гривень) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.08.15

Головуючий суддя Матуляк П. Я.

Суддя Фрич М.М.

Суддя Калашник В.О.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ Легінь О. В. 07.08.15