ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.07.2015 Справа № 908/3912/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Колесника Р.М.,

при секретарі судового засідання Фроловій Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду матеріали справи за позовом

позивача: публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», м. Київ

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ЖИВИЦЯ», м. Донецьк

про стягнення 199860,38 гривень

Представники сторін:

Від позивача: Шахова О.І. за довіреністю

Від відповідача: не з'явився

Позивач, публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ЖИВИЦЯ» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 в розмірі 199860,38 гривень, з яких 104224,71 гривень - сума простроченої заборгованості за кредитом, 211,92 гривень - сума пені за несвоєчасне повернення кредиту, 83183,07 гривень - сума простроченої заборгованості за відсотками, 58,56 - сума пені за несвоєчасне погашення відсотків, 10140,00 гривень - сума комісій, які передбачені кредитним договором, 41,24 гривень - сума пені за несвоєчасну сплату комісії, 1567,65 гривень - сума 3% річних від суми простроченого кредиту, 433,22 гривень - сума 3% річних від суми прострочених відсотків.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, через канцелярію суду надав письмові пояснення по справі.

Відповідач своїм правом на участь у судовому засіданні не скористався, відзиву на позовну заяву не надав. Оскільки місцезнаходженням відповідача є місто Донецьк, куди не відправляються поштові повідомлення, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом здійснення спроби направлення йому телефонограми на номер телефону, що відомий суду з відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців та шляхом розміщення відповідної інформації на офіційному сайті суду.

Враховуючи вищевикладене, справа розглядається відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України без явки представника відповідача за наявними в ній матеріалами, оскільки його неявка не перешкоджає вирішенню спору.

Перед початком розгляду справи по суті представника позивача було ознайомлено з правами та обов'язками, передбаченими ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених в процесі розгляду справи, вислухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

03.10.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 0 (далі - кредитний договір), згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 253500 гривень з розрахунку 17,5 % річних, та 26,23 % за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк та застосовується до всієї простроченої суми основного боргу відповідача за договором.

08.12.2011 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та позивачем було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) позивачу права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого позивач замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до позивача прав вимоги до боржників, до позивача переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

При цьому 29.03.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та позивачем на виконання п.4.2. Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами був складений акт прийому-передачі документації за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р., відповідно до якого позивачу була передана документація за кредитним договором № 0.

Отже, відповідно до вищевказаного Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами позивач набув права вимоги по кредитному договору.

Відповідно до п. 1.2.2. кредитного договору відповідач був зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до кредитного договору.

Відповідно до п.п. 1.3.1., 1.3.4., 1.3.5. нарахування процентів за кредитним договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця, методом факт/360 відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Термін сплати процентів: протягом перших 5 робочих днів кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти за користування кредитом.

Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 17.06.2015 року за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 199860,38 гривень, з яких 104224,71 гривень - сума простроченої заборгованості за кредитом, 211,92 гривень - сума пені за несвоєчасне повернення кредиту, 83183,07 гривень - сума простроченої заборгованості за відсотками, 58,56 гривень- сума пені за несвоєчасне погашення відсотків, 10140,00 гривень - сума комісій, які передбачені кредитним договором, 41,24 гривень - сума пені за несвоєчасну сплату комісії, 1567,65 гривень - сума 3% річних від суми простроченого кредиту, 433,22 гривень - сума 3% річних від суми прострочених відсотків, що зумовило звернення позивача до суду із розглядуваним позовом про стягнення зазначеної суми заборгованості.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги до відповідача такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України).

За змістом ст.ст. 525 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань» розмір пені, передбачений п. 1 цього Закону обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості за кредитом та доказів виконання умов кредитного договору, а в матеріалах справи такі докази відсутні, а також встановивши, на підставі доказів, поданих позивачем, існування суми заборгованості у відповідача перед позивачем у стягуваному розмірі та перевіривши розрахунок штрафних санкцій та 3% річних, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

За змістом п. 4.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору, у разі задоволення позову повністю або частково судовий збір стягується з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам) в доход Державного бюджету України, якщо відповідач не звільнений від сплати цього збору.

Отже сума судового збору у розмірі 3997,21 гривень підлягає стягненню з відповідач на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ЖИВИЦЯ» (83059, м. Донецьк, пр. Ілліча, 109А, код 32329654) на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01113, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, МФО 380236, р/р 373980009, код 34047020) заборгованість за кредитним договором в розмірі 199860,38 гривень, з яких 104224,71 гривень - сума простроченої заборгованості за кредитом, 211,92 гривень - сума пені за несвоєчасне повернення кредиту, 83183,07 гривень - сума простроченої заборгованості за відсотками, 58,56 - сума пені за несвоєчасне погашення відсотків, 10140,00 гривень - сума комісій, які передбачені кредитним договором, 41,24 гривень - сума пені за несвоєчасну сплату комісії, 1567,65 гривень - сума 3% річних від суми простроченого кредиту, 433,22 гривень - сума 3% річних від суми прострочених відсотків.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ЖИВИЦЯ» (83059, м. Донецьк, пр. Ілліча, 109А) на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 3997,21 гривень.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 29.07.2015р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 03.08.2015р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Р.М. Колесник