ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2015 року Справа № 904/2601/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Чус О.В.

при секретарі судового засідання: Валяр М.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Чоловський О.М. представник, довіреність № б/н від 27.05.15;

від відповідача: Жижин Р.В. представник, довіреність № б/н від 03.08.15;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Кристал" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.05.2015 року по справі № 904/2601/15

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Кристал", с.Ілляшівка, Тростянецького району, Вінницької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера", м.Дніпропетровськ

про визнання недійсними пунктів договору купівлі-продажу

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.05.2015 року по справі № 904/2601/15 (суддя Ліпинський О.В.) відмовлено у задоволенні позову Приватного сільськогосподарського підприємства "Кристал" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" про визнання недійсними пунктів договору купівлі-продажу.

Рішення суду мотивоване тим, що в порушення приписів ст. 33 ГПК України позивачем не надано суду доказів в підтвердження того, що він намагався взяти участь у визначенні умов спірного договору, в тому числі шляхом складання протоколу розбіжностей щодо запропонованих умов цього правочину, а отже, у суду відсутні підстави для кваліфікації спірного договору, як договору приєднання, та відповідно підстави для застосування до вказаного правочину положень норм про договір приєднання, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, зокрема, ч. 2 ст. 207 ГК України. Стосовно доводів Позивача щодо умов п. 7.2., 7.3. Договору, які на його думку фактично підпадають під визначення пені, та відповідно разом із п. 7.1. Договору передбачають подвійне стягнення пені, суд виходив із того, що положення зазначених пунктів договору, хоча і включені до розділу "Правові наслідки порушення умов Договору", але за своєю правовою природою є умовами, які визначають розмір плати за користування товарним кредитом, в різні періоди користування коштами, а не відповідальність у вигляді пені за порушення термінів оплати, як-то передбачено п. 7.1. даного Договору. Щодо встановлення умовами договору індексації вартості поставленого товару на рівні курсової різниці гривні по відношенню до іноземної валюти, то у відповідності до положення ст.ст. 524, 533 ЦК України, такі умови не суперечать вимогам чинного законодавства, що виключає підстави для визнання їх недійсними.

Підстави з яких порушено питання про перегляд рішення:

Не погодившись з вказаним рішенням господарського суду Дніпропетровської області, Приватне сільськогосподарське підприємство "Кристал" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення господарського суду першої інстанції та прийняти нове, яким визнати недійсними пункти 4.6., 4.7., 4.8., 7.2.,7.3. Договору купівлі-продажу №13247 від 12.03.2014р., укладеного як договір приєднання між Приватним сільськогосподарським підприємством "Кристал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросфера".

Апеляційна скарга мотивована тим, що спірний договір купівлі-продажу № 13247 від 12.032014р. за своєю правовою природою є договором приєднання і тому, як договір приєднання має свою специфіку та особливі договірні умови, не притаманні іншим договорам, а саме: несправедливі, явно невигідні одній стороні умови, які протилежна сторона сформулювала в односторонньому порядку і, скориставшись своєю здатністю нав»язати їх своєму контрагенту, створила суттєвий дисбаланс між правами та обов»язками сторін на свою користь при цьому не врахувала інтереси контрагента. Приватне сільськогосподарське підприємство "Кристал" при укладанні та підписанні Договору купівлі-продажу №13247 від 12.03.2014р не мало права наполягати на зміні його змісту та запропоновувати свої умови. Пункти 4.6., 4.7., 4.8. спірного договору є недійсними через їх невідповідність положенням ст.188, ч.2 ст.198 Господарського кодексу України. Пункти 7.2.,7.3. спірного договору містять непропорційні та занадто великі відсоткові штрафні санкції за невиконання грошових зобов»язань, а п.7.1. - нараховування пені, таким чином спірним договором передбачене подвійне стягнення пені, що є порушенням ст.61 Конституції України, тому п.п.7.2.,7.3. - є недійсними. Крім того, п.п.4.6.-4.8. щодо зміни ціни товару у зв»язку із зміною курсу іноземної валюти суперечать ч.2 ст.694 Цивільного кодексу України, оскільки зміна ціни на товар у майбутньому не є підставою для її перерахунку. Таким чином, у спірному договорі порушені загальні засади цивільного законодавства як добросовісність, розумність та справедливість.

Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу:

У відзиві на апеляційну скаргу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросфера" вважає, що підстави для скасування рішення господарського суду по цій справі відсутні, оскільки воно прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Посилання апелянта на те, що договір купівлі-продажу є договором приєднання спростовується тим, що позивач не був позбавлений можливості приймати участь у розробці умов Договору, підпис директора та печатка позивача засвідчує факт погодження з умовами Договору, крім того, дії позивача щодо підписання специфікацій до Договору, оформлення та видача довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, отримання товару та всіх супровідних документів, здійснення платежів, свідчать про погодження та прийняття позивачем до виконання умов Договору. Позивач не був позбавлений права обирати іншого продавця засобів захисту рослин та мікродобрив, тому що відповідач не є монополістом в сфері цієї діяльності. Крім того, нарахування процентів за користування товарним кредитом є грошовим боргом, тому нарахування таких процентів не залежить від вини боржника та будь-яких порушень. Натомість правова природа пені виникає у разі порушення боржником зобов»язання та є видом штрафних санкцій. Таким чином проценти за користування товарним кредитом та пеня містять різні правові підстави виникнення. Відповідно до ч. 4 ст. 179, ч.1, 2 ст.189 Господарського кодексу України та ст.ст. 524, 533, 627, 628, 632 Цивільного кодексу України сторони мають право змінювати ціну на товар після укладення Договору.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 року апеляційну скаргу прийнято до розгляду та призначено у судове засідання на 05.08.2015 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), Березкіна О.В., Чус О.В.

У судовому засіданні 05.08.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи встановлені апеляційною інстанцією:

12.03.2014 року між Позивачем (Покупцем) та Відповідачам (Продавцем) укладено договір купівлі-продажу № 13247 (надалі - Договір).

Згідно п. 1.1. Договору Продавець зобов'язується передати, а Покупець зобов'язується прийняти та сплатити вартість засобів захисту рослин, мікродобрив (надалі - товар), відповідно до умов даного Договору (додаткових угод та специфікацій до нього).

Відповідно до п. 3.1. Договору конкретний асортимент, кількість, ціна, строк поставки та умови оплати Товару наведені в Специфікаціях до даного Договору. Специфікації є невід'ємною частиною даного Договору. Ціна Товару встановлена по домовленості Сторін, а Сторони визначили грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті - Долар США. Оплата Товару (виконання зобов'язання) передбачено у гривні, згідно розділу 4 цього Договору.

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що товарний кредит з відстрочкою платежу по даному Договору надається на умовах сплати 0,01 % річних за користування Товар кредитом, якщо інший розмір процентів не встановлений умовами оплати Товару по специфікації до Договору. Товарний кредит наданий Продавцем Покупцю в межах строків визначених Умовами оплати Товару у Специфікації - є строком правомірного користування товарним кредитом. Користування товарним кредитом за межами строків встановлених Умовами оплати Товару - є неправомірне користування; Покупцем товарним кредитом. У разі несвоєчасної сплати товарного кредиту, Покупець продовжує користуватись товарним кредитом (неправомірне користування) по ставці згідно п. 7.2. (протягом 10-ти календарних днів), а далі по ставці згідно п. 7.3. Договору.

Відповідно до п. 4.3. Договору нарахування процентів по договору здійснюється на суму товарного кредиту, тобто на суму вартості Товару, що передавався на ум товарного кредиту, за період: з моменту фактичного відвантаження Товару до моменту сплати Покупцем суми вартості Товару отриманого на умовах товарного кредиту. Момент фактичного відвантаження товару - дата вказана у видатковій накладній. Якщо буде мати місце факт, що передбачений п. 4.7., 4.8. даного Договору, то відповідно і нарахування процентів за користування товарним кредитом здійснюєш уже проіндексовану згідно п. 4.7. чи п. 4.8. суму вартості Товару (боргу) по Договору, тобто на ПСП.

При розрахунку процентів день надання та погашення Товарного кредиту вважається як один день, при цьому день надання Товар кредиту не включається до розрахунку, а день погашення - включається. При розрахунку процентів кількість днів в місяці приймається фактичну кількість днів, а в році - 365. У випадку прострочення погашення Товарного кредиту, проценти нараховуються на заборгованості по Товарному кредиту і за весь період прострочення, до дати його повного фактичного погашення. Дата повного фактичного погашення (оплати заборгованості по товарному кредиту) вважається - дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця у сумі, яка дорівнює заборгованості Покупця по Товарному кредиту. (п. 4.4. Договору).

Згідно п. 4.5. Договору сплата процентів за користування товарним кредитом здійснюється Покупцем у строк, який визначається:

- датою погашення (сплати) товарного кредиту, що визначена Умовами оплати Товару у Специфікації, а при наявності несвоєчасного погашення заборгованості за Товарним кредитом (неправомірне користування), сплата процентів здійсню Покупцем щоденно і по дату фактичного погашення товарного кредиту;

- датою фактичного дострокового погашення товарного кредиту, у випадку дострокового погашення товарного кредиту; Товар вважається оплаченим Покупцем у момент надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця.

Оплата вартості Товару та нарахованих процентів проводиться в гривнях. Сторони домовились та узгодили зміну ціни на Товар в мажах періоду часу, що вказаний у п. 4.7. та згідно способів викладених у пунктах 4.7., 4.8., Договору. (п. 4.6. Договору).

Згідно з пунктом 7.2 Договору, якщо Покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, на прострочену суму нараховуються 35 процентів річних за користування товарним кредитом від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений, та протягом 10-ти календарних днів, тобто до моменту, коли починає діяти процентна ставка, визначена в п. 7.3 Договору купівлі-продажу, а саме, якщо Покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, через 10 календарних днів від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати, на прострочену суму нараховуються 350 процентів річних за користування товарним кредитом.

Мотиви з яких суд апеляційної інстанції виходив:

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, перевіривши відповідність оскарженого рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Доводи апеляційної скарги про те, що положення пунктів 4.6., 4.7., 4.8., 7.2. та 7.3. договору купівлі-продажу № 13247 від 12.03.2014р., як договору приєднання, передбачають односторонню зміну постачальником (Відповідачем) умов договору, а також вимагають від одержувача товару (Позивача) сплати непропорційно великого розміру санкцій у разі відмови від договору і не встановлюють аналогічної санкції для Відповідача, а відтак, в силу приписів ч. 2 ст. 207 ГК України, відповідні умови підлягають визнанню недійсними відхиляються колегією суддів з огляду на наступне:

В силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Також статтею 6 Цивільного кодексу України сторонам надано право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Так, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно приписів ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, необхідною ознакою договору приєднання є не самий факт того, що одна сторона не приймала участі у визначенні умов конкретного договору, а відсутність можливості для цієї сторони приймати таку участь.

З урахуванням положень ст. 33 ГПК України, колегія суддів вважає вірним висновок місцевого господарського суду про недоведеність позивачем своїх доводів щодо того, що він намагався взяти участь у визначенні умов спірного договору, в тому числі шляхом складання протоколу розбіжностей щодо запропонованих умов цього правочину.

Інші доводи викладені в апеляційній скарзі висновків місцевого господарського суду не спростовують і не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, колегія суддів не встановила інших підстав для його зміни або скасування, що у відповідності до п.1 ч.1 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України є підставою для його залишення без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Розподіл судових витрат у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Кристал" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.05.2015 року по справі № 904/2601/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.05.2015 року по справі № 904/2601/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено 06.08.2015р.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна

Суддя О.В.Чус