РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2015Справа №910/930/14

За позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Комунального підприємства "Господар Дарницького району м. Києва"

про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 2 861 050,71 грн.

Головуючий суддя Нечай О.В.

Суддя Бондарчук В.В.

Суддя Марченко О.В.

Представники сторін:

від позивача: Гаркавенко С.В., за довіреністю

від відповідача: Шелудько Ю.М., за довіреністю.

Обставини справи:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (далі - позивач) до Комунального підприємства "Господар Дарницького району м. Києва" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 2 861 050,71 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.01.2014 р. було порушено провадження у справі № 910/930/14, розгляд справи призначено на 19.02.2014 р.

19.02.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

19.02.2014 р. судове засідання не відбулось з технічних причин.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.02.2014 р. розгляд справи було призначено на 19.03.2014 р.

14.03.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача був поданий відзив на позов.

У судове засідання 19.03.2014 р. представник позивача з'явився.

У судове засідання 19.03.2014 р. представник відповідача з'явився та подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 19.03.2014 р. представники сторін подали клопотання про продовження строків розгляду спору.

Розглянувши у судовому засіданні 19.03.2014 р. клопотання представників сторін про продовження строків розгляду спору, враховуючи особливості розгляду спору, суд дійшов висновку про необхідність його задоволення.

Враховуючи необхідність витребування нових доказів, а також у зв'язку із невиконанням позивачем вимог ухвали господарського суду міста Києва від 27.01.2014 р. про порушення провадження у справі № 910/930/14, розгляд справи було відкладено на 02.04.2014 р.

У судове засідання 02.04.2014 р. представники сторін з'явились.

У судовому засідання 02.04.2014 р. суд дійшов висновку про необхідність призначення у даній справі судової експертизи.

У судовому засіданні 02.04.2014 р. судом, в порядку, передбаченому ст. 77 ГПК України, та в межах строків, встановлених ст. 69 ГПК України, було оголошено перерву до 09.04.2014 р.

08.04.2014 р. представником відповідача через відділ діловодства господарського суду міста Києва було подано перелік питань, які мають бути роз'яснені судовим експертом.

09.04.2014 р. представником позивача через відділ діловодства господарського суду міста Києва було подано клопотання з переліком питань, які мають бути роз'яснені судовим експертом.

У судове засідання 09.04.2014 р. представник позивача з'явився та подав суду клопотання щодо доручення проведення судової експертизи атестованому судовому експерту Ковбич Т.М.

Представник відповідача у судове засідання 09.04.2014 р. з'явився.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.04.2014 р. у даній справі було призначено судову економічну експертизу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.04.2014 р. провадження у справі було зупинено до проведення експертизи та отримання висновку експертів.

30.05.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов лист від директора та судового експерта Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська незалежна судово-експертна установа" про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.06.2014 р. провадження у справі № 910/930/14 було поновлено, задоволено вищезазначене клопотання, зобов'язано сторін надати суду для подальшого направлення судовому експерту документи, зазначені у клопотанні вих. № 0960 від 27.05.2014 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.06.2014 р. провадження у справі № 910/930/14 було зупинено.

17.02.2015 р. до господарського суду міста Києва надійшла справа № 910/930/14 з висновком експерта.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.02.2015 р. поновлено провадження у справі № 910/930/14, призначено колегіальний розгляд справи № 910/930/14 у складі трьох суддів, матеріали справи № 910/930/14 передано керівництву суду для визначення складу суду.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва Князькова В.В. від 20.02.2015 р., розгляд справи № 910/930/14 доручено здійснювати колегії суддів у складі: головуючий суддя Нечай О.В., судді Бондарчук В.В., Марченко О.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.02.2015 р. справа № 910/930/14 була прийнята до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Нечай О.В., судді Бондарчук В.В., Марченко О.В., розгляд справи призначено на 18.03.2015 р.

02.03.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

13.03.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

16.03.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

У судове засідання 18.03.2015 р. представники сторін з'явились.

У судовому засіданні 18.03.2015 р. судом було оголошено перерву до 08.04.2015 р.

07.04.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача були подані письмові пояснення.

21.04.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача були подані додаткові письмові пояснення.

21.04.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача були подані письмові пояснення по справі.

У судове засідання 22.04.2015 р. представники сторін з'явились.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.04.2015 р. у даній справі було повторно призначено судову економічну експертизу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.04.2015 р. провадження у справі було зупинено.

22.07.2015 р. до господарського суду міста Києва з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи № 910/930/14 без висновку експерта.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.08.2015 р. провадження у справі було поновлено, розгляд справи призначено на 12.08.2015 р.

У судове засідання 12.08.2015 р. представник позивача з'явився, надав свої пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 12.08.2015 р. з'явився, надав суду контррозрахунок ціни позову, проти задоволення позовних вимог заперечував частково.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

23.01.2001 р. між ДКП «Господар» (в подальшому перейменоване на Комунальне підприємство «Господар Дарницького району м. Києва», далі - відповідач, споживач) та АЕК «Київенерго» (в подальшому перейменоване на Публічне акціонерне товариство «Київенерго», далі - позивач, електропостачальна організація) було укладено Договір на користування електричною енергією № 22 о/р 3309220 (далі - Договір), предметом якого є зобов'язання позивача постачати електричну енергію у відповідності до умов Договору, а відповідача своєчасно проводити сплату за використану електричну енергію та виконувати інші умови, визначені даним Договором.

Відповідно до п. 4.1 Договору споживач зобов'язується оплачувати використану енергію, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період, згідно з постановами НКРЕ України, діючим індексом цін та умовами Договору.

Позивач у своєму позові зазначає про те, що відповідачем несвоєчасно та не в повному обсязі здійснювалась оплата за спожиту електричну енергію, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за період з 01.06.2012 р по 01.01.2014 р. 2 595 789,29 грн. - заборгованість за спожиту активну електроенергію та 7 162,01 грн. за реактивну електроенергію.

Відповідач у своєму письмовому відзиві заперечує проти розміру заборгованості за спожиту ним електричну енергію, у зв'язку з тим, що позивачем, на думку відповідача, була невірно нарахована вартість електричної енергії.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив про те, що позивачем, при розрахунку розміру заборгованості була безпідставно нарахована вартість активної електричної енергії за небаланс по восьми будинках, що на думку відповідача, необґрунтовано суттєво збільшує розмір заборгованості.

Суд погоджується з даним твердженням відповідача, з огляду на наступне.

З метою повного та всебічного з'ясування обставин справи ухвалою господарського суду міста Києва від 09.04.2014 р. було призначено у даній справі судову економічну експертизу.

Експертний висновок - це письмове викладення експертом відомостей про обставини, що мають значення для справи, встановлені експертом на підставі його спеціальних знань і отриманих у результаті проведеного дослідження матеріалів справи, яке ґрунтується на сформульованому в ухвалі суду про призначення експертизи завданні.

Дослідження висновку експерта - це процесуальна дія, спрямована на одержання з висновку експерта відомостей про факти судом і доведення їх до сприйняття учасників процесу. Суд зобов'язаний особисто сприйняти наданий йому висновок експерта з метою його правильної оцінки при винесенні рішення. Досліджуючи висновок експерта, суд повинен перевірити дотримання прав осіб, які беруть участь у справі, під час призначення та проведення експертизи, а також чи було їм надано можливість ознайомитися з висновком експертизи.

Відповідно до ч. 5 ст. 43 ГПК України висновок експерта є рівноцінним з іншими видами доказів. Висновок експерта не є обов'язковим для суду, оскільки жоден доказ не має заздалегідь установленої сили. Експертний висновок оцінюється судом сукупно з іншими доказами.

Як зазначається у п. 5 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 27.11.2006 р. N 01-8/2651 "Про деякі питання призначення судових експертиз", у перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід враховувати викладене в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.97 р. N 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах".

Так, у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.97 N 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" зазначається, що при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об'єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

У результаті дослідження та оцінки експертного висновку суд може визнати його: а) повним та обґрунтованим і покласти в основу рішення; б) неповним або не досить зрозумілим і призначити додаткову експертизу; в) таким, що викликає сумніви у правильності висновку, і призначити повторну експертизу; г) не погоджуючись із висновком експерта, не враховувати його у винесенні рішення, постановити рішення на підставі інших доказів.

Якщо суд не погоджується з висновком експерта, він відповідно до ч. 6 ст. 43 ГПК України має право відхилити висновок судового експерта. Мотиви такого відхилення суд повинен викласти в судовому рішенні, як це передбачено ст. 84 ГПК.

Ознайомившись з висновком експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи, колегія суддів дійшла висновку, що він є повним, правильним та обґрунтованим, а сторонами не надано належних доказів на спростування висновків викладених експертом, то у суду відсутні підстави для відхилення вказаного висновку експертизи і останні покладаються в основу рішення, а оскільки експертизою встановлено, що позивачем проведено нарахування відповідачу плати за небаланс спожитої електричної енергії по житлових будинках, то заборгованість за Договором за період з 01.06.2012 р. по 01.01.2014 р. становить 2 453 244 грн. - заборгованість за спожиту активну електроенергію та 7 162,01 грн. - заборгованість за реактивну електроенергію.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не було надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своєї позиції щодо вірності здійсненного нарахування відповідачу вартості активної електричної енергії за небаланс по восьми будинках.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України у справі № 5011-71/8863-2012 від 25.03.2014 р.

Таким чином, судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту активну електроенергію за Договором за спірний період складає 2 453 244,67 грн. та за реактивну електроенергію складає 7 162,01 грн.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту активну електроенергію за Договором за спірний період в розмірі 2 595 789,29 грн. та за реактивну електроенергію в розмірі 7 162,01 грн. підлягають частковому задоволенню в розмірі 2 453 244,67 грн. - за активну електроенергію та в розмірі 7 162,01 грн. - за реактивну електроенергію.

Крім основної суми заборгованості, позивач також просить стягнути з відповідача на свою користь пеню в розмірі 140 862,37 грн., 3% річних в розмірі 60 324,98 грн. та інфляційні втрати в розмірі 56 912,06 грн.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як вбачається з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п. 5.3 Договору у випадку несплати до кінця розрахункового періоду спожитої активної та реактивної електричної електроенергії з першого числа наступного за розрахунковим місяця нараховується пеня у розмірі 0,75 % за кожний день прострочення платежу по день фактичної оплати, але не більше розміру, визначеного чинним законодавством.

При цьому, відповідач зазначає суду про те, що позивачем пропущено строк позовної давності для нарахування пені.

Суд не погоджується з даною позицією відповідача, з огляду на наступне.

Згідно з статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3 та 4 ст. 267 ЦК України).

Однак, відповідно до доданих розрахунків до позовної заяви, вбачається, що позивач не нараховує пеню поза строком позовної давності, а тому у суду відсутні підстави вважати, що позивачем було пропущено спеціальний однорічний строк позовної давності для звернення до суду із вимогою про стягнення з відповідача пені.

Судом здійснено перерахунок заявленої позивачем до стягнення суми пені з урахування часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 133 157,20 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перераховано заявлені позивачем до стягнення суми трьох відсотків річних та інфляційних втрат, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу, та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 57 025,20 грн. - 3 % річних та 53 798,97 грн. - інфляційних втрат.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості, з урахуванням пені, трьох відсотків річних та індексу інфляції, в загальному розмірі 2 861 050,71 грн. підлягають частковому задоволенню в розмірі 2 704 388,05 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, покладаються при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було оплачено вартість судової експертизи в сумі 21 500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 992 від 23.05.2014 р.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Господар Дарницького району міста Києва» (02096, м. Київ, вул. Заслонова, будинок 3; ідентифікаційний код: 14315687) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний код: 00131305) заборгованість за спожиту активну електричну енергію в розмірі 2 453 244 (два мільйони чотириста п'ятдесят три тисячі двісті сорок чотири) грн. 67 коп., заборгованість за спожиту реактивну електричну енергію в розмірі 7 162 (сім тисяч сто шістдесят дві) грн. 01 коп., пеню в розмірі 133 157 (сто тридцять три тисячі сто п'ятдесят сім) грн. 20 коп., інфляційні втрати в розмірі 53 798 (п'ятдесят три тисячі сімсот дев'яносто вісім) грн. 97 коп. та 3 % річних в розмірі 57 025 (п'ятдесят сім тисяч двадцять п'ять) грн. 20 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Комунального підприємства «Господар Дарницького району міста Києва» (02096, м. Київ, вул. Заслонова, будинок 3; ідентифікаційний код: 14315687) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний код: 00131305) витрати по сплаті судового збору в розмірі 54 091 (п'ятдесят чотири тисячі дев'яносто одна) грн. 02 коп.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний код: 00131305) на користь Комунального підприємства «Господар Дарницького району міста Києва» (02096, м. Київ, вул. Заслонова, будинок 3; ідентифікаційний код: 14315687) витрати по оплаті судової експертизи в розмірі 1 176 (одна тисяча сто сімдесят шість) грн. 05 коп.

Повне рішення складено 17.08.2015 р.

Головуючий суддя О.В. Нечай

Суддя В.В. Бондарчук

Суддя О.В. Марченко