КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2015 р. Справа№ 910/8183/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі: Ставицькій Т.Б.

за участю представників:

від позивача: Горобченко В.В., представник за довіреністю №14 від 05.01.2015р.;

від відповідача: не з'явився;

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Долівенко»

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2015р. (підписано - 15.06.2015р.)

у справі №910/8183/15-г (суддя: Якименко М.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОЦЕРКІВВОДА»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Долівенко»

про стягнення 64 222,36 грн.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЛОЦЕРКІВВОДА» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Долівенко» (надалі - відповідач) про стягнення 64222,36 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Долівенко», в порушення умов Договору №9278 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення від 12.08.2013 року, не сплатило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОЦЕРКІВВОДА» плату за скид до міської каналізації стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин у розмірі 48 138,36 грн. За несвоєчасність внесення цієї плати відповідачем у десятиденний строк від дня отримання ним рахунку на оплату, позивач, спираючись на місцеві правила приймання стічних вод, просив суд стягнути з відповідача 7 397,48 грн. - пені, 8 029,73 грн. - інфляційних втрат, 656,79 грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.04.2015 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОЦЕРКІВВОДА» прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.05.2015р. у справі №910/8183/15-г позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Долівенко» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОЦЕРКІВВОДА» 48 138 грн. 36 коп. - заборгованості в оплаті за скид до міської каналізації стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин, зменшеної судом до 100 грн. 00 коп. - пені, 8 029 грн. 73 коп. - інфляційних втрат, 656 грн. 79 коп. - 3% річних, 1 619 грн. 40 коп. - судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Долівенко» звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просило змінити рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2015р. у справі №910/8183/15-г та зменшити розмір плати за скид до міської каналізації стічних вод з перевищенням концентрації забруднюючих речовин до 14 904,20 грн., у задоволенні вимог позивача щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних апелянт просив суд відмовити.

У доводах апеляційного оскарження відповідач посилався на неповне дослідження судом першої інстанції обставин по справі, що мають значення для її розгляду, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, порушення норм процесуального права.

Апелянт вважав, що місцевий господарський суд не врахував доводи відповідача і подані ним докази невідповідності результатів досліджень проб стічних вод хіміко-технологічної лабораторії стічних вод ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» із результатами проведеного відповідачем альтернативного дослідження проб води, хоча такі результати суттєво відрізняються між собою.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначав, що всі показники концентрації забруднюючих речовин, окрім фосфатів, визначені альтернативнім дослідження моніторингу вод і ґрунтів Київської ГГМЕ, є значно меншими, ніж ті, що встановлені технологічною лабораторією стічних вод позивачем, тому, на думку апелянта, наданий позивачем розрахунок плати за скид наднормативних забруднень зі стічними водами у міську каналізацію за період з липня по вересень 2014 року у розмірі 48 138,36 грн. є необ'єктивним і має становити не більше 27 302,59 грн. з ПДВ.

Апелянт зазначав, що обов'язок по оплаті 3 % річних, пені та інфляційних втрат у нього не настав, адже рахунку на оплату за скид наднормативних забруднень до нього від позивача не надходив.

На підтвердження правомірності своїх доводів, скаржник разом з апеляційною скаргою додавав: копії платіжних доручень, копію свідоцтва про атестацію Центральної лабораторії моніторингу вод і ґрунтів Київської ГГМЕ №222 від 13.10.2014р., копію розрахунку суми оплати за скид до міської каналізації стічних вод з перевищенням концентрації забруднюючих речовин за період з липня по вересень 2014 року. Апелянт просив суд апеляційної інстанції прийняти нові докази через неможливість їх подання до суду першої інстанції у зв'язку з відмовою суду першої інстанції відкласти розгляд справи на інший день.

Згідно Протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 03.07.2015р., Товариства з обмеженою відповідальністю «Долівенко» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2015р. у справі №910/8183/15-г передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2015р. у зв'язку з перебуванням суддів Чорної Л.В. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі №910/8183/15-г колегію суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий суддя), судді: Пашкіна С.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2015р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Долівенко» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2015р. у справі №910/8183/15-г прийнято до розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В., суддів: Пашкіна С.А., Смірнова Л.Г. та призначено розгляд справи на 29.07.2015р.

20.07.2015р. до Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Долівенко» надійшло клопотання про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОЦЕРКІВВОДА» методики проведення досліджень проб стічних вод, використані хіміко-технологічною лабораторією стічних вод ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» при проведенні досліджень проб стічних вод від 03.09.2014 року, відібраних із контрольних колодязів об'єктів відповідача, та вказаних у протоколах проведених аналізів, а також нормативні документи, відповідно до яких виконано відбір та зберігання проб стічних вод.

20.07.2015р. до Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Долівенко» надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги у зв'язку з неможливістю забезпечити явку представника останнього та додаткові пояснення по справі.

20.07.2015р. до Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОЦЕРКІВВОДА» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє просило суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуваний судовий акт залишити без змін.

29.07.2015р. у судове засідання представники відповідача не з'явились. Розглянувши подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для його задоволення з наступних мотивів.

У відповідності до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК.)

Наведені відповідачем обставини в обґрунтування причин неявки представника у судове засідання не можуть бути визнані судовою колегією поважними, адже не є об'єктивно непереборними. Керівник (виконавчий орган) підприємства може, як самостійно здійснювати представництво інтересів товариства директором, якого він являється, так і не позбавлений права обрати будь-якого іншого представника, якому доручити виконання функції по представництву інтересів підприємства.

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення сторін про дату, час та місце судового засідання, разом з тим, явка судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалася, доводи відповідача про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції викладені ним у апеляційній скарзі та додаткових поясненнях, направлених до суду апеляційної інстанції, колегія суддів визнала можливим розглянути апеляційну скаргу відповідача у судовому засіданні 29.07.2015р. за відсутності його представників.

У судовому засіданні 29.07.2015р. представник позивача проти доводів апеляційного оскарження заперечив, просив оскаржений судовий акт залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 12.08.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЛОЦЕРКІВВОДА» (далі - виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Долівенко» (далі - споживач, відповідач) був укладений Договір №9278 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, за умовами якого позивач зобов'язувався надавати відповідачу послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення у необхідних обсягах та відповідної якості, а відповідач зобов'язується своєчасно і в повному обсязі оплачувати отримані послуги за встановленим тарифом у строки і на умовах, передбачених Договором.

У відповідності до п.п. 5.5.20, 5.5.21 Договору до змісту зобов'язань відповідача входить забезпечення якості стічних вод, які потрапляють до міської каналізації , відповідно до норм допустимих концентрацій забруднюючих речовин, визначених Додатком № 3 до Договору, а також виключити можливість скиду стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

Пунктом 4.5 Договору встановлено, що у разі перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах Споживач здійснює оплату за послуги водовідведення згідно наданого Виконавцем рахунку із застосуванням коефіцієнта кратності у відповідності до вимог «Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Біла Церква», затверджених рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №424 від 25.12.2013р. (далі - місцеві Правила приймання стічних вод).

У відповідності до затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №37 від 19.02.2002 Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, та Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Біла Церква, затверджених рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №424 від 25.12.2013, ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА», як виробник послуг централізованого водовідведення, має право контролювати якість, кількість та режим скиду стічних вод підприємств у систему каналізації м. Біла Церква, а також пред'являти Підприємствам у встановленому порядку рахунки за скид понаднормативних забруднень із застосуванням коефіцієнта кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень.

З метою визначення вмісту забруднюючих речовин, що скидаються підприємством із стічними водами в каналізаційну мережу м. Біла Церква, 03.09.2014р. повноважними представниками ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» у присутності головного інженера ТОВ «Долівенко» Цалюка В.В. проведено відбір проб стічних вод з контрольних колодязів ТОВ «Долівенко», розташованих за адресами вулиця Леваневського, 17а та вулиця Пушкінська, 47 у місті Біла Церква, про що складено Акти від 03.10.2014р. (а.с. 48-49, т. 1) відбору проб стічної води, підписані представниками обох сторін.

Заперечень чи зауважень зі сторони відповідача щодо зазначених даних відбору проб стічної води акти не містять.

Відповідно до наявних у матеріалах справи копій протоколу проведених аналізів №195, №196 від 08.09.2014р. за результатами лабораторних досліджень відібраних проб, проведених хіміко-технологічною лабораторією стічних вод ТОВ «Білоцерківвода» (Свідоцтво про атестацію від 17.12.2013р. №70А-98-13, видане державним підприємством «Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації»), було встановлено, що у стічних водах, які скидаються відповідачем до міської каналізаційної мережі, містяться концентрації забруднюючих речовин, які перевищують допустимі концентрації, порівняно із встановленими місцевими Правилами приймання стічних вод.

На виконання вимог п. 8.10 Правил приймання стічних вод підприємств в систему каналізації м. Біла Церква позивач факсограмою № 1-04/08-2364 від 9 вересня 2014 року повідомив відповідача про перевищення допустимих концентрації забруднюючих речовин у стічних водах Підприємства та результати хімічного аналізу відібраних проб.

09.10.2014 року позивачем на адресу позивача направлено розрахунок плати за скид наднормативних забруднень, а також Рахунок № 70 від 07.10.2014р., який, у відповідності до приписів п. 8.12.22 місцевих Правил приймання стічних вод мав бути оплачений споживачем протягом 10 днів після його отриманим.

Докази направлення вказаних документів наявні у матеріалах справи - опис вкладення до цінного листа та фіскальний чек (а.с. 58, т. 1).

Враховуючи відсутність оплати рахунку за скид наднормативних забруднень у визначений строк, позивач направив до ТОВ «Долівенко» претензію №1-04/09-3116, якою вимагав добровільно у позасудовому порядку виконати грошові зобов'язання на суму 48 138,36 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що розрахунок плати за скид наднормативних забруднень зі стічними водами у міську каналізацію за липень - вересень 2014р. у розмірі 48138,36 грн. є вірним, рахунок № 70 від 07.10.2014р. про оплату 48138,36 грн. підлягав виконанню протягом 10 днів з дня його отримання, але не був відповідачем оплачений на день прийняття судового рішення.

Заперечуючи такі висновки суду першої інстанції, апелянт посилався на висновки Центральної лабораторії моніторингу вод і ґрунтів Київської ГГМЕ щодо показників концентрації забруднень у скидах води у міську каналізацію і які є значно меншими, ніж ті, що встановлені технологічною лабораторією стічних вод ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА».

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта та подані ним додаткові докази з огляду на таке.

У відповідності до п.п. 8.12.10 - 8.12.12 Правил, у випадку розходження результатів аналізу між лабораторіями Водоканалу і Підприємства за ініціативою Підприємства контрольна проба передається для проведення аналізу незалежній лабораторії, атестованій у даній галузі, або в лабораторію Водоканалу.

Відкриття проби проводиться у присутності представників незалежної лабораторії, Підприємства та Водоканалу. Відкриття контрольної проби оформлюються відповідним актом (додаток 3 до цих Правил). Лабораторні дослідження контрольної проби стічних вод виконуються за рахунок Підприємства. Підприємство має право вимагати проведення аналізу контрольної проби стічних вод Підприємства протягом терміну зберігання контрольної проби. Про намір провести дослідження контрольної проби Підприємство повідомляє Водоканал у письмовій формі. Контрольна проба маркується, герметично закорковується та опечатується Водоканалом в присутності представника Підприємства і зберігається у відповідних умовах в лабораторії Водоканалу, але не більше семи календарних днів з моменту відбору проби.

З протоколу №57 дослідження проб води від 10.09.2014р., на який спирається апелянт, зазначено, що надана замовником ТОВ "Долівенко" проба води не консервована.

З матеріалів справи також слідує, що протягом терміну зберігання контрольної проби, встановленого місцевими Правилами приймання, відповідач не звернувся до ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» з вимогою проведення її арбітражного аналізу.

Отже, недотримання відповідачем порядку проведення дослідження контрольної проби не дає підстав для висновку про необ'єктивність результатів проведених лабораторією ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» досліджень і сумнівів у здійсненого позивачем розрахунку розміру належного до виконання відповідачем плати за скид наднормативних забруднених стічних вод до каналізації м. Біла Церква.

Посилання відповідача на часткову оплату ним послуг централізованого водопостачання та водовідведення, спожитих у липні - вересні 2014 року, колегією суддів оцінюються критично та відхиляються, з огляду на таке.

Відповідно до п. 9.6. місцевих Правил приймання стічних вод та п. 3.6. Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої Наказом Держбуду України 19 лютого 2002 року №37 - період, за який стягується плата за скид Підприємством стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій, установлений разовим аналізом, становить три місяці (місяця, у якому відібрана проба, та двох попередніх місяців). Підвищена плата стягується за весь обсяг стічних вод, скинутих Підприємством за цей період з даного об'єкта.

Порядок встановлення та стягнення плати за скиди промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів визначено Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженою Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37 (далі - Інструкція).

У відповідності до п. 3.2 Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 №37 (далі-Інструкція), при перевищенні рівня вмісту забруднюючих речовин у стічних водах Підприємств, що скидаються у систему каналізації, порівняно з встановленими місцевими Правилами приймання, Підприємства сплачують Водоканалу плату за скид понаднормативних забруднень, яка нараховується за нормативом плати за очищення 1 куб. м стічних вод з умістом забруднень у межах допустимих концентрацій (Н п), обсягом скинутих понаднормативно забруднених стічних вод (V пз) та коефіцієнтом кратності (К к), який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного стану водойми.

Правилами вимог до актів відбору проб, і цей акт підписаний як представниками позивача, так і представником відповідача без зауважень та заперечень щодо правильності порядку відбору проб стічних вод.

Розрахунок плати за скид наднормативних забруднень зі стічними водами у міську каналізацію здійснено на підставі п. 3.2 Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 №37 з урахуванням обсягів стічних вод, скинутих відповідачем згідно рахунку № 70 під 07.10.2014р. за липень-вересень 2014 року.

Отже, посилання відповідача на платіжні доручення, подані разом з апеляційною скаргою є безпідставними, оскільки вони підтверджують оплату споживання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за липень, серпень та вересень 2014 року, між тим додаткові витрати ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» на очищення наднормативно забруднених стічних вод, скинутих до міської каналізації у липні - вересні 2014 року, (рахунок №70 від 07.10.2014р.) відповідачем не сплачені.

При цьому, відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, апеляційний господарський суд виходить з наступних мотивів.

У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі (стаття 101 вказаного Кодексу).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» від 17 травня 2011 року №7 визначено, що додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Подання додаткових доказів у процесі перегляду справи Київським апеляційним господарським судом та неможливість їх подання суду першої інстанції відповідач не обґрунтував, а тому додаткові докази не приймаються судом апеляційної інстанції до розгляду в силу прямої вказівки ст. 101 ГПК України.

На час прийняття оскаржуваного судового рішення плата за скид наднормативних забруднень зі стічними водами у міську каналізацію за період з липня по вересень 2014 у розмірі 48 138,36 грн. відповідачем не сплачено, і ці обставини апелянтом не спростовані.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, наданий позивачем, а також правильність визначеного періоду нарахування, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вказані нарахування є арифметично вірними, обґрунтованими та доведеним, а отже такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, відповідач припустився прострочення платежу, а тому позивач, керуючись підпунктом 2 п. 6.1. Договору просив суд стягнути з відповідача пені, яка за розрахунками позивача становить 7397,48грн.

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з підпунктом 2 п. 6.1. Договору, за несвоєчасну оплату споживачем наданих послуг Позивач має право нараховувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в розрахунковий період, від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Згідно з п. 2.5. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Колегія суддів вважає, що вимоги позивача в частині стягнення пені були нормативно та документально доведені на заявлену суму.

Утім, місцевий господарський суд, приймаючи рішення, зменшив розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, вважаючи на винятковість обставин та виходячи з інтересів сторін .

Позивач не висловив заперечень на зменшення належної до сплати відповідачем неустойки.

За таких обставин справи, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції слід залишити без змін та скасування.

Доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, фактичні обставини справи судом першої інстанції встановлені повно та об'єктивно, доказам по справі надана належна юридична оцінка, відтак, підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта (відповідача).

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Долівенко» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2015р. у справі №910/8183/15-г залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2015р. у справі №910/8183/15-г - без змін.

2.Матеріали справи №910/8183/15-г повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді С.А. Пашкіна

Л.Г. Смірнова