ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2015 року Справа № 34/104

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідач)

суддів: Джихур О.В., Виноградник О.М. ( зміна складу колегії суддів відбулась на підставі розпорядження голови суду Євстигнеєва О.С. від 10 серпня 2015 року)

Секретар судового засідання Ситникова М.Ю.

Представники сторін:

від ОСОБА_2: ОСОБА_3 представник, Витяг із Договору від 19.03.15;

від ОСОБА_2: ОСОБА_4 представник, довіреність № 86 від 23.04.15;

від ОСОБА_2: ОСОБА_5 представник, довіреність № 93 від 17.07.14;

від ОСОБА_6: ОСОБА_7 представник, довіреність № 21 від 22.01.14;

від ОСОБА_6: ОСОБА_5 представник, довіреність № 160 від 17.07.14;

від ОСОБА_8: ОСОБА_7 представник, довіреність № 53 від 13.02.14;

від ОСОБА_8: ОСОБА_5 представник, довіреність № 161 від 17.07.14;

від ОСОБА_9: ОСОБА_7 представник, довіреність № 37 від 27.01.14;

від ОСОБА_9: ОСОБА_5 представник, довіреність № 163 від 17.07.14;

від ОСОБА_10: ОСОБА_7 представник, довіреність № 93 від 24.03.14;

від ОСОБА_11: ОСОБА_7 представник, довіреність № 28 від 20.01.14;

від ОСОБА_12: ОСОБА_7 представник, довіреність № 18 від 12.01.14;

від ОСОБА_13: ОСОБА_7 представник, довіреність № 22 від 20.01.14;

від ОСОБА_14: ОСОБА_7 представник, довіреність № 24 від 20.01.14;

від ОСОБА_15: ОСОБА_7 представник, довіреність № 26 від 20.01.14;

від ОСОБА_16: ОСОБА_7 представник, довіреність № 263 від 11.12.14;

від ОСОБА_17: ОСОБА_4 представник, довіреність № 263 від 11.12.14;

ОСОБА_7, паспорт НОМЕР_1 від 28.08.2005р.

Представник відповідача в судове засідання не з"явились, про час та місце повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичних осіб: ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_17, ОСОБА_15, ОСОБА_24, ОСОБА_11, ОСОБА_16, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_8, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_26,

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року у справі № 34/104

(про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08 червня 2005 року за нововиявленими обставинами)

У справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аврора", с. Придніпровське Дніпропетровської області

до Придніпровської сільської ради, с. Придніпровське Дніпропетровської області

про визнання права власності

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови (статті 85, 99, 105 Господарського процесуального кодексу України).

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року по справі № 34/104 (суддя Євстигнеєва Н.М ) ( з урахуванням ухвали про виправлення описки від 27 травня 2015 року у справі № 34/104) повернуто без рогляду заяву фізичних осіб ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_17, ОСОБА_15, ОСОБА_24, ОСОБА_11, ОСОБА_16, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_8, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_26 про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08 червня 2005 року за нововиявленими обставинами.

При винесенні ухвали суд керувався приписами статті 86, частиною 1 пункту 4 частини 6 статті 113 Господарського процесуального кодексу України, згідно до якої, заява про перегляд рішення господарського суду за нововиявленими обставинами до розгляду не приймається і повертається заявникові у разі , якщо заява про перегляд судового рішення господарського суду за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 112 цього Кодексу, подана після закінчення трирічного строку з дня набрання судовим рішенням законної сили незалежно від поважності причини пропуску цього строку.

Не погодившись із вказаною ухвалою, до суду з апеляційною скаргою звернулися фізичні особи: ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_17, ОСОБА_15, ОСОБА_24, ОСОБА_11, ОСОБА_16, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_8, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_26, в якій просили ухвалу скасувати, та прийняти заяву позивачів про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08 червня 2005 року до розгляду та порушити провадження по справі № 34/104 за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що судом першої інстанції не враховано, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом, по підсудності до якої вона віднесена. Особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень.

Відповідно, у даному випадку, заявники не можуть захистити свої права іншим способом, інакше, як через подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки цим рішенням встановлені певні фактичні обставини, які перешкоджають належний захист інших осіб в іншому судовому проваджені.

Представник відповідача правом участі в судовому засіданні ( стаття 22 Господарського процесуального кодексу України) не скористався, як не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу ( стаття 96 Господарського процесуального кодексу України), про час та місце судового засідання сповіщений належним чином, що підтверджується ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31 липня 2015 року зі штампом канцелярії суду про розсилку, вчиненим згідно з Інструкцією з діловодства в господарських судах України, затверджену Наказом Державної судової адміністрації України від 20 лютого 2013року № 28.

Згідно частини 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції.

У відповідність абзацу 3 пункту 3.9.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу .

Абзацом 1 пункту 3.9.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи факт належного сповіщення сторін про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в цьому судовому засіданні за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши представників сторін які були присутні в судовому засіданні 11 серпня 2015 року, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржена ухвала господарського суду Дніпропетровської області підлягає скасуванню з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аврора" звернулося до господарського суду із позовом, яким просило визнати право власності на нерухоме майно, а саме: будівлі зерносховища, центрального складу, кладової та їм присвоєно адресу в АДРЕСА_1 (дійсна вартість - 31 441, 00 грн.); будівлю центральної контори та присвоєно адресу в АДРЕСА_2 (дійсна вартість - 47 800, 00 грн.); будівлі складів, яким було присвоєно адресу в АДРЕСА_3 (дійсна вартість - 979 173, 00 грн.); будівлі ангару, майстерні, складу пального, склад бригади №3, кладової, склад добрив бригади №3, зерносховище, вагової, підвалу бригади №3, виробничого дому, критого току, асфальтованого току, яким було присвоєно адресу в АДРЕСА_4 (дійсна вартість - 280 626, 00 грн.); автозаправки, складу ПММ, яким присвоєно адресу в АДРЕСА_5 (дійсна вартість 55 676, 00 грн.); склади господарства комбікормового заводу, яким було присвоєно адресу в АДРЕСА_6 (дійсна вартість - 452 329, 00 грн.); центральну майстерню, яким було присвоєно адресу в АДРЕСА_7 (дійсна вартість - 563 796, 00 грн.); будівлю складу присвоєно адресу в АДРЕСА_8 (дійсна вартість - 292 692, 00 грн.); будівлю комбікормового заводу, яким було присвоєно адресу в АДРЕСА_9 (дійсна вартість - 786 424, 00 грн.); будівлі двох свинарників, що розташовані на свиновідгодівельному комплексі колишнього КСП імені крейсера "Аврора", вартістю 1 560 786, 97 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08 червня 2005 року (підписано 21 липня 2005року ) у справі №34/104 (суддя Примак С.А.) частково задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аврора» (с. Придніпровське Дніпропетровської області) до Придніпровської сільської ради (с. Придніпровське Дніпропетровської області). Визнано право власності на будівлі: зерносховища, центрального складу, комори та їм присвоєно адресу в АДРЕСА_1 (дійсна вартість - 31441,00 грн.); будівлю центральної контори та присвоєно адресу в АДРЕСА_2 (дійсна вартість - 47 800.00 грн.); будівлі складів, яким було присвоєно адресу в АДРЕСА_3 (дійсна вартість - 979 173,00 грн.); будівлі ангару, майстерні, складу пального, склад бригади №3, комори, склад добрив бригади №3, зерносховище, вагової, підвалу бригади №3, виробничого дому, критого току, асфальтованого току, яким було присвоєно адресу в АДРЕСА_4 (дійсна вартість - 280 626,00 грн.); автозаправки складу ПММ, яким присвоєно адресу в АДРЕСА_5 (дійсна вартість - 55 676,00 грн.); склади господарства комбікормового заводу, яким було присвоєно адресу в АДРЕСА_6 (дійсна вартість - 452329,00 грн.); центральну майстерню, яким було присвоєно адресу в АДРЕСА_7 (дійсна вартість - 563 796,00 грн.); будівлю складу присвоєно адресу в АДРЕСА_8 (дійсна вартість - 292692,00 грн.); будівлю комбікормового заводу, яким було присвоєно адресу в АДРЕСА_9 (дійсна вартість - 786424,00 грн.) за товариством з обмеженою відповідальністю «Аврора», с. Придніпровське Нікопольського району Дніпропетровської області.

З відповідача на користь позивача стягнуто 1139 грн. 00 коп. - держмита та 79 грн. 29 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В частині позовних вимог про визнання права власності на будівлі свинарників, що розташовані на свиновідгодівельному комплексі колишнього КСП імені Крейсера «Аврора» вартістю 1560786 грн. 97 коп. - відмовлено.

02 серпня 2005 року на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08 червня 2005 року, яке набрало законної сили 02 серпня 2005 року, був виданий наказ про примусове виконання рішення № 34/104.

06 лютого 2015 року заявники звернулися до господарського суду із заявою про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08 червня 2005 року у справі №34/104 за нововиявленими обставинами (вх. № 798/15).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2015 року (суддя Мельниченко І.Ф.) відмовлено у прийнятті до розгляду заяви про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08 червня 2005 року за нововиявленими обставинами.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28 квітня 2015 року апеляційні скарги фізичних осіб ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_22, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_17, ОСОБА_15, ОСОБА_24, ОСОБА_11, ОСОБА_16, ОСОБА_27, ОСОБА_8, ОСОБА_28, ОСОБА_30, ОСОБА_26 - задоволено. Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2015 року у справі №34/104 про відмову у прийнятті до розгляду заяви про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08 червня 2005 року за нововиявленими обставинами - скасовано. Матеріали оскарження ухвали направлено до господарського суду Дніпропетровської області для вирішення питання щодо порушення провадження про перегляд судового рішення від 08 червня 2005 року по справі №34/104 за нововиявленими обставинами ( а.с.82-86; матеріали оскарження).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року по справі № 34/104 ( з урахуванням ухвали про виправлення описки від 27 травня 2015 року у справі № 34/104) повернуто без рогляду заяву фізичних осіб ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_17, ОСОБА_15, ОСОБА_24, ОСОБА_11, ОСОБА_16, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_8, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_26 про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08 червня 2005 року за нововиявленими обставинами ( а.с.87-88; матеріали оскарження).

Вказана ухвала є предметом апеляційного оскарження.

В вказаній постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28 квітня 2015 року по справі № 34/104 зазначено наступне.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Аналогічні норми закріплені і в Законі України від 07 липня 2010 року №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» (із змінами і доповненнями, який діяв на момент подання заяв) - кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (частина 1 статті 7). Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України (частина 3 статті 7). Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до підсудності якої вона віднесена процесуальним законом.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права

Пункт 1 статті 6 Конвенції, визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Право на справедливий судовий розгляд (див. рішення Суду у справі Sokurenko and Strygun v. Ukraine, no. 29458/04, § 23, від 20 липня 2006 року ) включає в себе право на доступ до суду та право на доступ до правосуддя в широкому розумінні (див. рішення Суду у справі Tserkva Sela Sosulivka v. Ukraine, no. 37878/02, §§ 50 і 53, від 28 лютого 2008 року).

50. Суд нагадує свою практику, відповідно до якої пункт 1 статті 6 Конвенції закріплює "право на суд", в якому право на доступ до суду - право порушити провадження у судах щодо прав та обов'язків цивільного характеру - становить тільки один з його аспектів (див. "Голдер проти Об'єднаного Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія A, N 18, ст. 18, п. 36). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. "Беллет проти Франції", рішення від 4 грудня 1995 року, Серія A, N 333-Б, ст. 42, п. 36).

Відповідно до усталеної практики Суду право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року N 23436/03).

У відповідності до правової позиції Конституційного Суду України «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абз.10 п. 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003).

Конституційне право на судовий захист складається з можливості поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і закріплена в судовому акті та конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що закріплено також і в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Можливість реалізації права особи на судовий захист передбачена, зокрема і шляхом подання заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, оскільки перегляд таких рішень гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів, як юридичних осіб, так і фізичних осіб (громадян).

Конституційний Суд України в абзаці 11 підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2011 року N 2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_34, ОСОБА_35 та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води), за якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року N 9-зп).

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Судом першої інстанції не враховано, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Таким чином, право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом, до підсудності якого вона віднесена. Особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень.

Відповідно, у даному випадку, заявники не можуть захистити свої права іншим способом, інакше як через подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки цим рішенням встановлені певні фактичні обставини, які перешкоджають належний захист інших осіб в іншому судовому провадженні.

Згідно частин 2, 3 статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За приписами частини 1 статті 91 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.

Наведений в статті 106 Господарського процесуального кодексу України перелік ухвал місцевого господарського суду, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду не містить такої ухвали, як відмова у прийнятті до розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. Поряд з цим, норми Господарського процесуального кодексу України, які є домінуючими за роз'яснення постанов Пленуму Вищого господарського суду України, зокрема, стаття 113 не містять заборони оскарження зазначеної ухвали.

З приписів пункту 6 частини 2 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вбачається, що Пленум вищого спеціалізованого суду за результатами аналізу судової статистики та узагальнення судової практики дає роз'яснення рекомендаційного характеру з питань застосування спеціалізованими судами законодавства при вирішенні справ відповідної судової спеціалізації.

Рекомендаційні норми - норми, що встановлюють не обов'язкові, а бажані з точки зору інтересів держави варіанти врегулювання суспільних відносин, для забезпечення реалізації яких адресати таких рекомендацій здійснюють відповідні до їх компетенції заходи з урахуванням місцевих умов, можливостей та резервів (З практики застосування термінів, слів та словосполучень у юриспруденції).

Сама лише відсутність у Господарському процесуальному кодексі України та Законі прямих вказівок на можливість оскарження ухвал (судових рішень), які суттєво впливають на права та обов'язки учасників провадження та введення тих чи інших процедур банкрутства при відсутності прямої заборони в законі на їх оскарження, не може бути підставою для повернення чи відмови у прийнятті апеляційних та касаційних скарг, які оформлені відповідно до вимог господарського процесуального законодавства. (постанови Вищого господарського суду України від 11 жовтня 2012 року, у справі № Б34/279-10, від 24 жовтня 2012 року, у справі № 5028/7/2/2012 від 15 липня 2014 року, у справі №917/357/14, від 03 липня 2014 року, у справі №5013/1716/12, від 17 липня 2014 року, у справі №9/17-4232-2011).

Наведене узгоджується і з правовою позицією Конституційного Суду України. У Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_36 щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (справа про забезпечення апеляційного оскарження ухвал суду) від 28 квітня 2010 року N 12-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов висновку про можливість апеляційного оскарження судового рішення у випадках, коли закон не містить прямої заборони на таке оскарження.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження особи на право на звернення до суду суперечать цим положенням, ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню.

Наведена постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28 квітня 2015 року по справі № 34/104 не оскаржувалась, набрала законної сили, у зв'язку з чим, оскаржена ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року по справі №34/104 підлягає скасуванню, а справа направленню до господарського суду Дніпропетровської області для розгляду по суті.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичних осіб ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_17, ОСОБА_15, ОСОБА_24, ОСОБА_11, ОСОБА_16, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_8, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_26, - задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року у справі № 34/104 - скасувати.

Стягнути з Придніпровської сільської ради, с. Придніпровське, Дніпропетровської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аврора", с. Придніпровське Дніпропетровської області 609,00 грн. судового збору за перегляд справи по апеляційній скарзі, видати наказ.

Доручити господарському суду Дніпропетровської області видати наказ.

Матеріали справи направити до господарського суду Дніпропетровської області для розгляду по суті.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 13 серпня 2015 року.

Головуючий суддя О.М.Лисенко

Суддя О.В.Джихур

Суддя О.М.Виноградник