ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2015 р.Справа № 922/3555/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Лук'яненко Ю.Ю.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Міжрегіональна електроенергетична асоціація "Елта", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківенергоремонт", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. б/н від 25.07.2015 року);

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Міжрегіональна Електроенергетична асоціація "Елта" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківенергоремонт" (відповідач) про стягнення з відповідача суму боргу за договором №22/2014 про надання позики від 06.10.2014 року з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 329344,5 грн., 3% річних у розмірі 2940,00 грн. та просив покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов'язань по договору №22/2014 про надання позики від 06.10.2014 року в частині щодо своєчасного повернення наданої позики.

Ухвалою від 09.07.2015 року у межах строків, визначених ст. 69 ГПК України розгляд справи відкладено до 03.08.2015 року.

30.07.2015 року через канцелярію суду надійшло клопотання позивача (вх.№ 30532) про долучення документів до матеріалів справи.

Представник відповідача через канцелярію суду надав заяву (вх.№28397 від 14.07.2015 року) про ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою від 03.08.2015 року у межах строків, визначених ст. 69 ГПК України розгляд справи відкладено до 10.08.2015 року.

Присутній у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та вважає за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні без участі представника відповідача, пояснив, що ним надані всі документи, які необхідні для розгляду справи по суті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.07.2015 року сторони попереджені про розгляд справи за наявними в ній матеріалами у разі неявки представників сторін у судове засідання та ненадання витребуваних судом документів. Враховуючи викладене, а також достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судового засідання та надання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне:

Як зазначає позивач, 06 жовтня 2014 року між АТ «Міжрегіональна Електроенергетична асоціація «ЕЛТА», в особі президента ОСОБА_2 та ТОВ «Харківенергоремонт». в особі директора ОСОБА_3 був укладений договір № 22 2014 про надання позики.

У відповідності до п.п. 1.1. та 2.1 Договору позивач зобовязася надати відповідачу позику у розмірі 260 000 грн. шляхом безготівкового перерахунку на рахунок ТОВ «Харківенергоремонт».

Тому позивач перерахував на поточний рахунок ТОВ «Харківенергоремонт» грошові кошти у розмірі 260 000 грн. що підтверджується платіжним дорученням № 80 від 15 жовтня 2014 року. (а.с. 12).

Положеннями п. 4.1 Договору передбачено, що Позичальник повинен був повернути суму позики у строк до 31.12.2014 року.

08 грудня 2014 року ТОВ «Харківенергоремонт» частково виконав свої зобовязання за Договором позики та повернув 25 000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 1378 від 08.12.2014 року.

Грошові кошти в сумі 235 000, 00 грн. від відповідача на рахунок позивача не надходили.

Оскільки заборгованість перед позивачем не була погашена, це стало підставою для звернення останнього до суду.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки (стаття 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт господарювання (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язків.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня. коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Відповідно до вимог статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи те, що відповідачем не сплачено суми у розмірі 235 000,00 грн. та відповідні докази відсутні в матеріалах справи, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення суми у розмірі 235 000,00 грн.

Згідно, ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, позивачем до стягнення заявлено 3% річних за період з 1.01.2015 року по 10.06.2015 року у розмірі 2940,00грн.

Суд, перевіривши розрахунок Позивача, перевіривши період нарахування останнім вказаної суми 3% річних, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі в сумі 2940, 00 грн., враховуючи 161 день прострочення зобовязання.

Що стосується заявленої вимоги Позивача про стягнення з відповідача суми інфляційних втрат у розмірі 94344,49 грн. за період з січня 2015 року по травень 2015 року., суд зазначає наступне.

В інформаційному листі від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським суд України у розгляді справ окремих норм матеріального права" сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (постанова Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466 та лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997р. №62-97р). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат визнав їх вірно розрахованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, та стягненню підлягає сума інфляційних втрат в розмірі 94 344, 49 грн. Отже, Сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення складає 329344,5 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується положеннями ст.ст.44- 49 ГПК України при задоволених позовних вимог судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 - 85, 115 - 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківенергоремонт" (61017, м. Харків, вул. Серіковськая, 1, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Міжрегіональна Електроенергетична асоціація "Елта" (61091, м. Харків, Стадіонний проїзд, 14/3, ): 235 000, 00 грн. - суму основного боргу, 94 344, 49 грн. - інфляційних витрат, 2940, 00 грн. - 3 % річних та судовий збір у розмірі 6645,69 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 17.08.2015 року.

Суддя ОСОБА_4