ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2015 року Справа № 904/2654/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів: Орєшкіної Е.В., Дмитренко Г.К. (зміна складу колегії суддів відбулася на підставі розпорядження секретаря судової палати Кузнецової І.Л. від 17.07.2015р.)

при секретарі судового засідання Мудрак О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Савченко Г.В. керівник, паспорт №АО 042076 від 01.02.12; виписка з ЄДР юридичних та фізичних осіб-підприємців №690878 від 28.03.2014р.;

від відповідача: Мельник В.В. представник, довіреність №125/08/18 від 08.01.2015р., Гунько Л.П. представник, довіреність №124/08/18 від 08.01.2015р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства Фірма "МГТ", м. Павлоград Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2015р. у справі № 904/2654/15

за позовом Приватного підприємства Фірма "МГТ",

м. Павлоград Дніпропетровської області

до Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та

Павлоградському районі Дніпропетровської області,

м. Павлоград Дніпропетровської області

про захист ділової репутації

ВСТАНОВИВ:

По справі оголошувалася перерва з 20.07.2015р. по 03.08.2015р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2015р. у справі №904/2654/15 (суддя Мельниченко І.Ф.) у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду обґрунтоване відсутністю факту поширення інформації, яку Позивач вважає недостовірною, та підстав для задоволення позову.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Приватне підприємство Фірма "МГТ" звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що не оскаржує неправомірність акту перевірки №36 від 16.04.2013р., а просить лише спростувати недостовірну інформацію. Окрім того, є помилковими висновки суду щодо мети перевірки, оскільки в акті перевірки йде мова про виникнення заборгованості на підставі інформації, зазначеної Відповідачем в акті перевірки, а не про наявність заборгованості. Вважає, що акт перевірки є офіційним документом, який не може містити неправдивих свідчень, тому зазначення адміністративним судом у постанові від 23.10.2013р. у справі №804/10769/13-а про відсутність у Позивача заборгованості зі сплати страхових внесків є підставою вважати висновки про виникнення заборгованості недостовірними. Вважає, що у зазначеному акті викладені хибні звинувачення про правопорушення, які мають бути спростовані.

Відповідач проти апеляційної скарги заперечив. Зазначив, що висновок Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справах №804/10769/13а, №804/8637/13-а про відсутність у Позивача заборгованості не є підставою для визнання фактів, встановлених при перевірці, недостовірними, оскільки при її проведенні Відповідачем були використані документи бухгалтерського обліку, фінансової звітності та організаційного характеру Позивача з відома та в присутності директора ПП фірми «МГТ». Отже, інформація не є вигаданою, неправдивою чи недостовірною. Окрім того, зазначив, що порушення права на недоторканість ділової репутації полягає в розповсюдженні неправдивих відомостей про юридичну особу, внаслідок чого вона зазнає немайнової шкоди, чого Позивачем доведено не було, отже підстави для задоволення позову відсутні. Просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом при перегляді справи встановлено, що Управлінням Пенсійного фонду України в місті Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області (надалі - Відповідач) була проведена планова перевірка Приватного підприємства фірми "МГТ" (надалі - Позивач) щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, контроль за нарахуванням та сплатою яких покладено на Пенсійний фонд України, а також достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за період з 01.01.2010р. по 01.01.2013р.

За результатами зазначеної перевірки було складено акт від 12.03.2013р. №36, яким, зокрема, зафіксовано встановлене перевіркою порушення Позивачем приписів п.4 ч.2 ст. 17, п.2 ст. 20 Закону № 1058-ІУ, ч. 3 п. 5 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 05.11.2009р. №26-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2009р. за №1136/17152, та п.4.9 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010р. №22-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.11.2010р. за №1014/18309.

На підставі зазначеного вище акту, начальником Управління Пенсійного фонду України в місті Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області Морозовою Н.М. було винесено декілька рішень про застосування до ПП фірми „МГТ" фінансових санкцій за приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески, та за подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, зокрема, рішення №110 та №112 від 16.04.2013р., на які посилається позивач, та застосовано фінансові санкції у розмірі 20 320,02 грн та 170 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/10769/13-а від 22.10.2013р., яка залишена в силі ухвалами Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2014р. та Вищого адміністративного суду України від 18.11.2014р., визнано протиправним рішення №110 від 16.04.2013р. про застосування фінансових санкцій. Судові акти обґрунтовані тим, що при винесенні оскаржуваного рішення Відповідач діяв не на підставі законодавства, чинного на час його прийняття, оскільки п.3 ч.9 ст.106 Закону України №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» втратив чинність з 01.01.2011р. згідно із законом №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та не був чинним на дату прийняття Відповідачем оскаржуваного рішення. Тому, стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01.01.2011р., в тому числі страхових внесків, строк оплати яких на 01.01.2011р. не настав, здійснюється фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Крім того, судом було зазначено, що «застосування до Позивача штрафних санкцій відбулося не у зв`язку із наявністю у нього заборгованості зі сплати страхових внесків, оскільки у Позивача така заборгованість відсутня, а навпаки, наявна переплата, що підтверджується актом звіряння розрахунків від 25.06.2013р. № 10».

Позивач звернувся до суду та просив зобов'язати відповідача спростувати недостовірну інформацію та безпідставні висновки, зазначені в розділі 111 п. 3 - п.6.2 на стр.18- стр.31 та в розділі 1У п.3.1.-3.3. на стр. 33 - стр.34 акту перевірки від 12.03.2013р. №36 про виникнення заборгованості у позивача зі сплати страхових внесків станом на момент проведення перевірки, та наявності такої заборгованості у позивача на момент прийняття рішень №110 та №112 від 16.04.2013р. та письмово повідомити всіх, кому був наданий цей акт, посилаючись на те ця інформація порочить честь, гідність та ділову репутацію останнього.

Відповідно до ст. 94 Цивільного кодексу України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та на інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Право юридичної особи на недоторканість її ділової репутації може бути порушено шляхом поширення про неї недостовірної інформації.

Частиною 4 ст. 32 Конституції України гарантується право вимагати в судовому порядку спростування недостовірної інформації.

Згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» та ст. 200 Цивільного кодексу України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно зі ст. 277 Цивільного кодексу України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про спростування недостовірної інформації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право (п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи").

Під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в інший формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині. До відомостей, що порочать особу слід відносити ті з них, які принижують честі і гідність громадянина або організації в громадській думці чи думці окремих громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі (п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 28.09.1990р. №7 «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій».

Позивач стверджує, що викладена на вказаних сторінках акту інформація є недостовірною, відповідач поширив її шляхом надання до суду під час розгляду адміністративних позовів та направляв акти перевірки до обласного управління Пенсійного фонду України, та такі дії останнього завдали шкоди його діловій репутації.

В своїй позовній заяві позивач не вказує, яка конкретно інформація, що зазначена в розділі 111 п. 3 - п.6.2 на стр.18- стр.31 та в розділі 1У п.3.1.-3.3. на стр. 33 - стр.34 акту перевірки від 12.03.2013р. №36 є недостовірною.

Як вбачається із спірного акту перевірки на вказаних сторінках наведені результати вивчення бухгалтерських документів та звітності відповідача щодо відображення заробітної плати застрахованих осіб (працівників позивача), виявлені розбіжності між нарахуваннями та звітами, результати яких наведені в таблицях, тощо. В зв'язку з виявленими розбіжностями визначені суми донарахувань єдиного страхового внеску, зроблено вище наведений висновок про порушення позивачем законодавства в частині достовірності формування та подання відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов'язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; а також проводити планові та позапланові перевірки у порядку, передбаченому Законом; застосовувати фінансові санкції та нараховувати пеню, стягувати з платників страхових внесків несплачені суми страхових внесків.

Механізм проведення Пенсійним фондом України та його територіальними органами (далі - органи Пенсійного фонду України) планових та позапланових перевірок на підприємствах, в установах та організаціях, фізичних осіб - підприємців, які відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" є платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - платники єдиного внеску), щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, контроль за сплатою якого покладено на Пенсійний фонд України, а також достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування визначається „Порядком проведення Пенсійним фондом України та його територіальними органами планових та позапланових перевірок платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2011 року № 233 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 вище зазначеного Порядку, планові та позапланові перевірки проводяться органами Пенсійного фонду України за місцезнаходженням платника єдиного внеску, або у приміщенні відповідного органу Пенсійного фонду України у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 2 ст. 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-УТ, обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких проводиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що Відповідач при проведенні перевірки діяв відповідно до наданих законодавством повноважень.

Складання акту перевірки (створення інформації) та подальше доведення його до особи, відносно якої здійснювалася ця перевірка, не може визнаватися поширенням інформації в розумінні ст. 277 Цивільного кодексу України, як і надання в якості доказу до суду чи направлення до вищестоящої організації для розгляду скарги, оскільки такі відомості передаються чи повідомляються не з метою іх доведення до громадськості чи окремих осіб, а з метою їх перевірки та дослідження уповноваженими на це Законом посадовими особами та судовими органами.

Поширення цієї інформації в інший спосіб позивачем не доведено.

Отже, позивачем не доведено такої складової даного правопорушення, як поширення інформації.

Окрім того, наданими у справі доказами, в тому числі і судовими актами в адміністративних справах, не підтверджено факт, що викладена на зазначених позивачем сторінках акту перевірки інформація, є недостовірною. Висновок суду про наявність переплати по страхових внесках не свідчить про відсутність розбіжностей щодо відображення у звітах та відомостях по заробітній платі даних по застрахованим особам.

Позивачем також не зазначено та не наведено доказів, яким чином інформацією, викладеною у акті перевірки, були порушені його немайнові права, оскільки донарахування внесків - це майнове право.

За встановлених обставин, суд доходить висновку про відсутність складових правопорушення про розповсюдження недостовірної інформації, а відтак і правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, підстав для скасування чи зміни рішення суду відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України не вбачається, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області без змін.

Судові витрати по апеляційній скарзі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44-49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства Фірма "МГТ", м. Павлоград Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2015р. у справі № 904/2654/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з часу її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складено 06 серпня 2015р.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя Г.К. Дмитренко

Суддя Е.В. Орєшкіна