РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

05 серпня 2015 року Справа № 906/82/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Саврій В.А.

судді Мамченко Ю.А. ,

судді Дужич С.П.

при секретарі судового засідання: Кушнірук Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир Ессет Пропертиз" на рішення господарського суду Житомирської області від 06.04.15 р. у справі №906/82/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Житомирський комбінат хлібопродуктів" (м.Житомир)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир Ессет Пропертиз" (м.Житомир)

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Голден Грейн" (м.Дніпропетровськ)

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "ПКФ "Орбіта" (м.Дніпропетровськ)

про витребування майна та визнання права власності

За участю представників:

Позивача - Дячок Ігор Олексійович ( довіреність № б/н від 24.02.2015 р. )

Відповідача - не з'явився

Третьої особи 1 - не з'явився

Третьої особи 2 - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 06.04.15 р. у справі №906/82/15 (суддя Гансецький В.П.) задоволено позов публічного акціонерного товариства "Житомирський комбінат хлібопродуктів" до товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир Ессет Пропертиз", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю "Голден Грейн", товариство з обмеженою відповідальністю "ПКФ "Орбіта" про витребування майна та визнання права власності.

Визнано за публічним акціонерним товариством "Житомирський комбінат хлібопродуктів" право власності на: цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: м.Житомир, провулок 2-й Іподромний 3-а, площею 16015,80 кв.м. (Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01) та рухоме майно; цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: м.Житомир, вул.Перемоги 84, площею - 17533,00 кв.м. (Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01) та рухоме майно.

Витребувано з чужого незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир Ессет Пропертиз" на користь публічного акціонерного товариства "Житомирський комбінат хлібопродуктів": цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: м.Житомир, провулок 2-й Іподромний 3-а, площею 16015,80 кв.м. (Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01) та рухоме майно; цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: м.Житомир, вул.Перемоги 84, площею - 17533,00 кв.м. (Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01) та рухоме майно.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Житомир Ессет Пропертиз" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх.№1287/15 від 30.04.2015р.).

В апеляційній скарзі, зокрема, зазначає, що на момент укладання договору купівлі-продажу від 11 грудня 2014 року ТОВ «Житомир Ессет Пропертиз» не знало та не могло знати про відсутність у ТОВ «Голден Грейн» прав на відчуження спірного майна, оскільки наявність такого права в нього була підтверджена відповідними правовстановлюючими документами. Спірне майно було придбане за дійсним відплатним правочином. Відповідачем повністю проведений розрахунок за придбане майно, що підтверджується наявними у справі доказами, яким суд першої інстанції не надав належної правової оцінки.

Жодних доказів, які б спростовували добросовісність набуття ТОВ «Житомир Ессет Пропертиз» спірного майна позивачем не надано. Оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 06.04.15р. не містить жодних посилань на докази, які б доводили обізнаність відповідача щодо обставин наявності судового спору щодо спірного майна.

Тому вважає, що ТОВ «Житомир Ессет Пропертиз» відповідно до ст.388 Цивільного кодексу України є добросовісним набувачем спірного майна, яке було придбане ним за відплатним договором.

Стверджує, що майно у позивача було вилучене державною виконавчою службою правомірно на підставах, визначених Законом України «Про виконавче провадження», які на даний час не відпали (рішення Богунського районного суду м.Житомира від 22.05.2009р., на виконання якого було звернено стягнення не скасоване, виконавче провадження не закрите).

Відтак, висновок місцевого господарського суду, про те, що позивач втратив володіння майно поза межами власної волі, вважає недоведеним, безпідставним та таким, що не відповідає обставинам справи.

Стверджує, що у справі №906/82/15 відсутні визначені ст.388 Цивільного кодексу України підстави для витребування у ТОВ «Житомир Ессет Пропертиз» спірного майна, а тому, з огляду на ст.330 Цивільного кодексу України, ТОВ «Житомир Ессет Пропертиз» є таким, що набуло право власності на спірне нерухоме майно 11 грудня 2014 року.

Вважає, що суд першої інстанції застосовуючи до спірних правовідносин зазначені в рішенні висновки Верховного суду України, не звернув уваги на ті обставини, що у вищенаведених справах вирішувалось питання про витребування майна безпосередньо у особи, яка була покупцем майна з прилюдних торгів. Саме стосовно таких набувачів майна, Верховний суд України дійшов цілком правомірного та обґрунтованого висновку, що вони не є добросовісними набувачами майна в розумінні ч.2 ст.388 Цивільного кодексу України, в яких це майно не може бути витребуване.

При обґрунтуванні апеляційної скарги посилається на норми ст.ст.12, 182, 204, 328, 330, 334, 388 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 32, 52 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного просить суд рішення господарського суду Житомирської області у справі №906/82/15 від 06.04.2015 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Житомирський комбінат хлібопродуктів» відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.05.2015 р. прийнято до провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир Ессет Пропертиз" та призначено справу до розгляду на 27.05.2015 р.

Представник позивача подав через канцелярію Рівненського апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу (вх.№12935/15 від 27.07.2015р., т.2, арк.справи 224).

У відзиві, посилаючись на норми ст. 41 Конституції України, ст.ст.16, 216, 316, 317, 321, 328, 330, 387, 388, 392 Цивільного кодексу України, стверджує, що оскільки прилюдні торги були визнані судом недійсними, але реалізоване майно знаходиться у володінні відповідача та за ним же зареєстровано право власності на зазначені цілісні майнові комплекси, то дієвими і повними способами захисту порушеного права позивача є застосування віндикації, що передбачена ст.387 Цивільного кодексу України.

Тому, позивач вважає рішення господарського суду Житомирської області у справі 906/82/15 від 06.04.2015р. таким, що винесене у відповідності до вимог матеріального та процесуального права, а подану апелянтом апеляційну скаргу такою, що не спростовує висновків суду першої інстанції.

Просить суд у задоволенні апеляційної скарги апелянта відмовити, а рішення господарського суду Житомирської області від 06.04.2015р. залишити без змін.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.05.2015 р. зупинено провадження у справі №906/82/15 до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "ПКФ "Орбіта" на ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 25.05.15 р.

Відповідно до розпорядження голови Рівненського апеляційного господарського суду від 22.07.2015 р. у справі №906/82/15 внесено зміни до складу колегії, окрім заміни головуючого судді. У зв'язку із перебуванням у відпустці судді Демянчука Ю.Г., визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П., суддя Мамченко Ю.А.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 22.07.2015 р. відновлено провадження у справі №906/82/15 у зв'язку з усуненням обставин, що зумовили зупинення провадження у даній справі та призначено до розгляду.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.07.2015р., враховуючи подані ТОВ "Житомир Ессет Пропертиз" та ТОВ "ПКФ "Орбіта" клопотання про відкладення розгляду справи, було відкладено розгляд справи на 05.08.2015р.

У судових засіданнях 27.05.2015р., 30.07.2015р., 05.08.2015р. представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, рішення, прийняте судом першої інстанції, вважає законним та обгрунтованим, тому просив суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники відповідача та третіх осіб у судові засідання 27.05.2015р., 30.07.2015р., 05.08.2015р. не з'явилися, неодноразово подавали клопотання про відкладення справи.

Враховуючи приписи ст. 101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, ст. 102 ГПК України про строки розгляду апеляційної скарги, неодноразове відкладення розгляду справи та той факт, що неявка в засідання суду представників сторін, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників відповідача та третіх сторін.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Із свідоцтв про право власності від 26.04.06р. та від 30.01.07р. Відкритому акціонерному товариству "Житомирський комбінат хлібопродуктів", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Житомирський комбінат хлібопродуктів" (п.1.1 Статуту)(т.1, арк.справи 97) належать в цілому об'єкти за адресами у м.Житомирі: вул.Перемоги 84 (т.1, арк.справи 105) та провулок 2-й Іподромний 3-а (т.1, арк.справи 104).

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 26.04.07р. стягнуто у солідарному порядку, у тому числі і з ВАТ "Житомирський комбінат хлібопродуктів" на користь ВАТ "Житомирхліб" 18875640,54 грн. боргу (т.2, арк.справи 130,131).

28.04.10р., на підставі вказаного рішення Богунського районного суду м.Житомира, було проведено прилюдні торги з продажу належних позивачу цілісних майнових комплексів (далі - ЦМК) за адресами в м.Житомирі: провулок 2-й Іподромний 3-а та вул.Перемоги 84 (т.1, арк.справи 208-215).

Переможцем торгів визнано ТОВ "Голден Грейн" (м.Дніпропетровськ).

ПАТ "Житомирський комбінат хлібопродуктів", не погоджуючись з проведеними прилюдними торгами, оскаржило їх до господарського суду м.Києва.

Рішенням господарського суду м.Києва від 09.04.14р. позов ПАТ "Житомирський комбінат хлібопродуктів" задоволено, визнано недійсними прилюдні торги з реалізації спірних ЦМК (т.1, арк.справи 43-55).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.10.14р. рішення суду першої інстанції від 09.04.14р. скасовано, в позові ПАТ "Житомирський комбінат хлібопродуктів" у визнанні прилюдних торгів недійсними - відмовлено (т.2, арк.справи 132-137).

Під час касаційного перегляду постанови Київського апеляційного господарського суду від 16.10.14р., ТОВ "Голден Грейн" (продавець) та ТОВ "Житомир Ессет Пропертиз" (покупець) уклали договір купівлі - продажу від 11.12.14р., відповідно до якого продавець продав покупецю спірні цілісні майнові комплекси за адресами у м.Житомирі: провулок 2-й Іподромний 3-а та вул.Перемоги 84 (т.2, арк.справи 31).

Постановою Вищого господарського суду України від 24.12.14р. скасовано постанову апеляційної інстанції від 16.10.14р. в частині відмови в позові ПАТ "Житомирський комбінат хлібопродуктів" та залишено в силі рішення першої інстанції від 09.04.14р. (т.1, арк.справи 56-61).

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, визнання в судовому порядку зазначених прилюдних торгів недійсними з реалізації цілісних майнових комплексів за адресами у м.Житомирі: провулок 2-й Іподромний 3-а та вул.Перемоги 84 має преюдиціальне значення для вирішення спору у даній справі №906/82/15.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Непорушність права власності також закріплена у ст.321 ЦК України: ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні

Положення ст.16 Цивільного кодексу України визначають, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, позов про визнання права власності подається у випадках, коли належне певній особі право або набуття цією особою права не визнається, оспорюється іншою особою або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй такого права.

Предметом спору у даній справі є саме набуття права власності на спірні цілісні майнові комплекси.

Згідно ст.316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 2 статті 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.330 Цивільного кодексу України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, всупереч ст.41 Конституції України право власності позивача було порушено шляхом реалізації його майна на прилюдних торгах.

Торги є формою правочину. Відповідно до положень ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Не створює недійсний правочин і права власності у набувача за таким правочином та права відчуження такого майна.

Враховуючи, що прилюдні торги у процедурі виконавчого провадження є формою примусової реалізації майна, і здійснюються не власником, то, як вірно зазначено судом першої інстанції, це майно є таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Відповідно до ч.1 ст.388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За ч.1 ст.388 Цивільного кодексу України, майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскільки підставою визнання недійсними торгів стали порушення порядку реалізації, встановленого для виконання судових рішень, то на це майно не поширюються обмеження встановлені ч.2 ст.388 ЦК України, і воно може бути витребуване.

З наведеного вбачається правомірність висновку суду першої інстанції про те, що позивач є законним власником незаконно відчуженого майна.

Положеннями ст.ст.387, 388 Цивільного кодексу України передбачено право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння.

Враховуючи, що прилюдні торги були визнані судом недійсними, а реалізоване майно знаходиться у володінні відповідача та за ним же зареєстровано право власності на зазначені цілісні майнові комплекси, то, як вірно встановлено судом першої інстанції, дієвими і повними способами захисту порушеного права позивача є застосування віндикації, що передбачена ст.387 ЦК України.

Враховуючи, що підставою для визнання правочину (публічних торгів) недійсним стали порушення порядку реалізації арештованого майна, то майно не може бути визнане таким, що реалізоване в порядку, встановленому для виконання судових рішень, а тому, підлягає витребуванню відповідно до положень ст. 388 ЦК України.

Абзацом 2 пункту 5 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 24.11.11р. № 01-06/1642/2011 "Про доповнення інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.11 № 01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів" встановлено: «Якщо проведені на виконання судового рішення прилюдні торги з реалізації належного позивачу майна визнано судом такими, що проведені з порушенням встановленого законом порядку, то відповідач не є добросовісним набувачем цього майна на прилюдних торгах, а тому до нього не можуть бути застосовані приписи частини другої статті 388 ЦК України (постанова від 03.10.2011 № 51/232)» (т.2, арк.справи 149-152).

Як вбачається з Висновків Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.111-16 ГПК України за 2010 - 2011 рр. від 01.04.2012 ВСУ: «У разі якщо проведені на виконання судового рішення прилюдні торги з реалізації майна визнано судом такими, що проведені з порушенням чинного законодавства щодо порядку виконання судових рішень, то особа, яка придбала це майно, не є добросовісним набувачем, у якого майно не може бути витребувано відповідно до ч.2 ст.388 ЦК (постанова Верховного Суду України від 3 жовтня 2011р. у справі N3-98гс11; постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі N3-ЮЗгсП)».

У Постанові від 03.10.11р. Верховний Суд України виклав наступну правову позицію: «Висновок Вищого господарського суду України з приводу того, що продаж майна на прилюдних торгах, проведених з порушенням чинного законодавства щодо порядку виконання судових рішень, не змінює статусу особи, яка придбала майно з прилюдних торгів як добросовісного набувача, у якого майно не може бути витребуване власником за будь-яких умов у силу частини другої статті 388 ЦК України, - ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права та суперечить висновкам цього суду в інших за змістом судових рішеннях у подібних правовідносинах, зокрема у справах №15/274 (5/158) та № 3/253-06 (т.2 а.с.138-140).

Вищезазначена правова позиція Верховного Суду України знайшла своє відображення також у відповідних постановах Вищого господарського суду України (т.2, арк.справи 141-148).

Відповідно до статті 111-28 ГПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду Житомирської області, що якщо проведені на виконання судового рішення прилюдні торги з реалізації належного позивачу майна визнано судом такими, що проведені з порушенням встановленого законом порядку, то відповідач не є добросовісним набувачем цього майна на прилюдних торгах, а тому до нього не можуть бути застосовані приписи частини другої статті 388 ЦК України.

Отже, враховуючи преюдиціальне значення рішення господарського суду м.Києва від 09.04.14р., яким визнано недійсними прилюдні торги з реалізації спірних ЦМК, яке залишено в силі постановою Вищого господарського суду України від 24.12.14р., господарський суд Житомирської області правомірно задоволив позовні вимоги ПАТ «Житомирський комбінат хлібопродуктів».

Визначаючи кількісний склад майна, що належить позивачу і відноситься до спірних ЦМК, взято до уваги перелік даного майна, що знаходиться в матеріалах справи (т.1 арк.справи 29, 30, 35-38, 101-103, 138, 139, 142-144, 170-172, 179, 180, 193-207, 211-215, т.2 арк.справи 98-100, 110-112).

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир Ессет Пропертиз" на рішення господарського суду Житомирської області від 06.04.15 р. у справі №906/82/15 - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Дужич С.П.