ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.08.2015 Справа № 908/3440/15

Господарський суд Донецької області у складі: судді Овсяннікової О.В.,

при секретарі судового засідання Степанян К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Дон Стандарт», м. Донецьк

до Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод», м. Донецьк

про стягнення 23 035,92 гривень, -

за участю представників сторін:

від позивача: Тудорашку С.І. (директор за паспортом)

Бітяков Д.М. (довіреність б/н від 19.01.2015)

від відповідача: не з'явився

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко-Дон Стандарт» звернулось з позовом до Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» про стягнення 84 259,57 гривень з яких: 63 459,60 гривень боргу, 683,28 гривень 3% річних, 20116,69 гривень інфляційних втрат.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що зобов'язання за договором ним були виконані, але в порушення умов договору відповідач за виконані роботи не розрахувався, тому за ним налічується борг за прострочку оплати якого нараховуються інфляційні та річні на підставі ст.625 Цивільного кодексу України.

24 липня 2015 року через канцелярію господарського суду Донецької області від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до ст. 22 ГКП України позивач має право до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

За змістом означеної заяви, позивач повідомляє про сплату відповідачем суми основного боргу за договором в повному обсязі та просить стягнути з останнього 3% річних в розмірі 1 827,00 гривень за період з 14.01.2015 по 07.07.2015, інфляційні втрати в розмірі 21 208,92 гривень за період лютий-червень 2015 року, а всього 23 035,92 гривень.

Вказану заяву позивача долучено до матеріалів справи та розглянуто у судовому засіданні.

Відповідач відзиву по справі не надав, його представник у жодне судове засідання не з`явився. Про час і місце проведення судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, тому суд розглядає справу в порядку статті 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи та пояснення представника позивача, господарський суд -

В С Т А Н О В И В :

25 березня 2014 року між сторонами був укладений договір підряду №310455, згідно з п.1.1. якого Замовник (відповідач) доручив, а Підрядник (позивач) прийняв на себе виконання пуско-налагоджувальних робіт кліматичних установок на об'єкті «Храм святих Петра і Февронії» (далі-роботи).

Строк дії договору встановлений з моменту підписання і до 31.12.2015 року (п.7.1 договору).

За правовою природою укладений договір є договором підряду і підпадає під правове регулювання глави 61 (ст.ст. 837-864) Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Позивач виконав передбачені договором роботи, що підтверджується актом № 40 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року на суму 63 456,65 гривень.

Акт підписаний Замовником без зауважень, а тому суд вважає, що роботи були виконані належним чином.

Згідно з п.3.3 договору Замовник зобов'язався провести остаточний розрахунок протягом 30 календарних днів з дня підписання акту приймання виконаних будівельних робіт за останній період. Оплата здійснюється шляхом перерахування Замовником відповідної суми на поточний рахунок Підрядника. Перераховані Підряднику грошові кошти є погашенням вартості виконаних робіт.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами частини першої статті 530 ЦК, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України).

Враховуючи те, що акт № 40 не містить дати його підписання датою підписання акту слід вважати останній день місяця в якому цей акт був підписаний.

Таким чином, датою підписання акту № 40 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року слід вважати 31.12.2014 року, а останньою датою розрахунків - 30.01.2015 року.

Також, позивачем направлялась претензія за вих. № 47 від 25.03.2015 з вимогою про сплату заборгованості на нарахованих 3% річних та інфляційних втрат.

Фактичне існування заборгованості також підтверджено актом звірки розрахунків станом на 10.02.2015 року підписаним між позивачем і відповідачем.

Відповідно до виписки з банківського рахунку позивача, відповідачем 07.07.2015 року сплачений борг в сумі 63 456,85 гривень.

Згідно зі ст.610 ЦКУ порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Враховуючи, що з вини відповідача було допущено прострочення виконання боргових зобов'язань, він має нести відповідальність за порушення умов договора щодо своєчасної оплати виконаних робіт

Стаття 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що розмір річних не встановлений договором, вони підлягають нарахуванню відповідно до закону.

Позивачем нараховані 3% річних в розмірі 1 827,00 гривень за період з 14.01.2015 по 07.07.2015, інфляційні втрати в розмірі 21 208,92 гривень за період лютий-червень 2015 року.

Щодо періоду нарахування позивачем заявлених вимог, суд встановив наступне.

Відповідачем помилково визначено початковою датою нарахування відсотків річних і інфляційних - 14 січня 2015 року.

Обчислення строку прострочки починається з наступного дня за останнім днем виконання зобов'язання (30.01.2015 року) і закінчується днем погашення зобов'язань (07.07.2015 року), нарахування необхідно здійснювати з 31 січня 2015 року по 06.07.2015.

Посилання позивача на акт робочої комісії з приймання в експлуатацію закінченого будівництвом приміщення, споруди, будівлі від 15.12.2014 року є необґрунтованими та не приймаються господарським судом, оскільки оплата виконаних робіт не поставлена у залежність від останнього.

Таким чином, перевіривши арифметичний розрахунок 3% річних та інфляційних за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», враховуючи рекомендації Пленуму Вищого господарського суду України, викладені у постанові № 14 від 17 грудня 2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», інформаційного листа № 01-06/928/2012 від 17 липня 2012 року та приписи статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань», господарський суд дійшов висновку, що розмір нарахованих позивачем 3% річних є завищеним, а розмір інфляційних втрат - в межах заявлених вимог.

Сума перерахованих 3% річних становить 818,85 гривень.

Беручи до уваги, що позовні вимоги частково обґрунтовані, документально доведені і відповідачем не оспорені, вони підлягають задоволенню в обґрунтований частині.

Відповідно до ст.49 ГПК України стягується з винної сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі ст.ст. 526, 530, 598, 610, 614, 625, ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Дон Стандарт» до Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» про стягнення 23 035,92 гривень - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» (83082, місто Донецьк, вулиця Економічна, будинок № 13; код ЄДРПОУ - 30939178; відомості про рахунки в установах банків відсутні) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Дон Стандарт» (83054, місто Донецьк, вулиця Економічна, будинок № 13; код ЄДРПОУ - 32862329; відомості про рахунки в установах банків відсутні) 818,85 гривень 3% річних, 21 208,92 гривень інфляційних втрат, 1 827,00 гривень судового збору.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене через господарський суд Донецької області до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту підписання повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 04.08.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 07.08.2015.

Суддя О.В. Овсяннікова