РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2015Справа №910/18601/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес»

про стягнення 11 899, 63 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Юхименко С.Ю.

від відповідача: Голяр І.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про стягнення 11 899, 63 грн. Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем суми страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу, у зв'язку з чим у нього вникло право регресної вимоги до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2015 р. порушено провадження у справі № 910/18607/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 10.08.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечив, мотивуючи свої заперечення передчасністю позовних вимог, оскільки позивачем не надано визначеного ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обсягу документів та, відповідно, не сплив встановлений ст. 36.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» термін для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у такій виплаті.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 10.08.2015 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.03.2014 р. між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та Волошиним Антоном Олександровичем укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АЗ~177/000/140000350, за яким застраховано майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем «Fiat Grande Punto», державний номер АА3924РВ.

Термін дії договору встановлено до з 09.04.2014 р. до 08.04.2015 р.

12.09.2014 р. у місті иєві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Fiat Grande Punto», державний номер АА3924РВ, що належить Волошину Антону Олександровичу під керуванням Сухіної Інги Георгіївни та автомобіля «ВАЗ 2101», державний номер 8914КИЧ, власником якого є Рибак Борис Олександрович під керуванням Маврина Олександра Ігоровича.

Як встановлено судом, в результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено застрахований Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" автомобіль «Fiat Grande Punto», державний номер АА3924РВ.

Відповідно до постанови Оболонського районного суду міста Києва від 01.10.2014 р. Маврина Олександра Ігоровича визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді стягнення штрафу.

Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Fiat Grande Punto», державний номер АА3924РВ, відповідно до звіту № 773 від 09.10.2014 р. становить 11 998, 28 грн.

Відповідно до рахунку-фактури РФ-13181 від 10.10.2014 р. Суб'єкта господарської діяльності фізичної особи Рибачука Анатолія Степановича загальна варітьсь ремонту автомобіля «Fiat Grande Punto», державний номер АА3924РВ складає 11 899, 63 грн.

У відповідності до страхового акту № КАСКО/177/000/14/0280 від 11.11.2014 р. належна до виплати сума страхового відшкодування власнику автомобіля «Fiat Grande Punto», державний номер АА3924РВ становить 11 899, 63 грн.

Платіжним дорученням № 1795 від 12.11.2014 р. Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» перерахувало на користь Суб'єкта господарської діяльності фізичної особи Рибачука Анатолія Степановича страхове відшкодування у розмірі 11 899, 63 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність водія за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу - автомобіля «ВАЗ», державний номер 8914КИЧ застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Брокбізнес» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8538432, за яким ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну встановлено у розмірі 50 000, 00 грн. та франшиза - 510, 00 грн.

18.02.2015 р. Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» звернулось до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» з претензією № 591/17 від 17.02.2015 р. про перерахування сплаченого страхового відшкодування у розмірі 11 899,63 грн.

Документально підтверджених відомостей щодо надання відповіді на вищевказану претензію або відшкодування збитків в порядку регресу на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» матеріали справи не містять.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» зазначає, що у зв'язку з тим, що ним було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля «Fiat Grande Punto», державний номер АА3924РВ, позивач, відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», набув право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду. Тож, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність за шкоду перед третіми особами, завдану внаслідок експлуатації транспортного засобу - автомобіля «ВАЗ», державний номер 8914КИЧ застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Брокбізнес», позивач просить стягнути з останнього шкоду, завдану з вини водія застрахованого транспортного засобу.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Положеннями ст. 354 Господарського кодексу України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про страхування» визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

У відповідності до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1197 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За таких обставин, у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Fiat Grande Punto», державний номер АА3924РВ, у водія автомобіля «ВАЗ 2101» державний номер 8914КИЧ, виник обов'язок відшкодувати власнику пошкодженого автомобіля витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу.

Разом з тим, як встановлено судом Приватне акціонерне товариство "Українська пожарно-страхова компанія" здійснило виплату страхового відшкодування власнику автомобіля «Fiat Grande Punto», державний номер АА3924РВ на підставі договору добровільного страхування, а відтак - у нього виникло право регресної вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, тобто, у даному випадку - до водія автомобіля «ВАЗ 2101» 8914 КИЧ.

В той же час, судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 2101» 8914 КИЧ була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Брокбізнес» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8538432.

В обґрунтування своїх заперечень Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» зазначає, що в силу приписів ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування приймається страховиком не пізніше як через 90 днів після надання йому визначених ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» документів, в той час позивач визначені наведеною нормою документи не надав, а відтак - його позов є передчасним.

Крім того, відповідач відзначає, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу має визначатись з урахуванням фізичного зносу такого транспортного засобу.

З приводу наведеного суд відзначає, що за правилами ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування, що містить вказані у статті відомості та документи, перелік яких наведений у даній статті.

Водночас, за змістом ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» у разі виплати страховиком відшкодування за договором майнового страхування фактично відбувається перехід права вимоги від страхувальника до страховика.

При цьому, нового зобов'язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки у даному випадку відбувається заміна кредитора а саме - страхувальник передає своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди, тобто страховик набуває прав потерпілого.

Відтак, здійснивши виплату страхового відшкодування власнику автомобіля «Fiat Grande Punto», державний номер АА3924РВ на підставі укладеного договору добровільного страхування наземного транспорту № АЗ~177/000/140000350, позивач отримав право вимоги до страховика винної за спричинену шкоду сторони - у даному випадку до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес».

В той же час, суд звертає увагу, що норми ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулюють порядок виплати страхового відшкодування безпосередньо потерпілому, тобто правовідносини, що мають місце до заміни кредитора.

Тобто, у даному випадку до нового кредитора - Приватного акціонерного товариства "Українська пожарно-страхова компанія" норми ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застосуванню не підлягають, оскільки Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» не є страховиком по відношенню до позивача.

Наразі, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» виступає особою, відповідальною за завдані збитки відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», у зв'язку з чим відсутній обов'язок позивача попередньо звертатись до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» з вимогою про виплату матеріального відшкодування та, відповідно, Приватне акціонерне товариство "Українська пожарно-страхова компанія" правомірно звернулось за захистом своїх порушених прав безпосередньо до суду.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 р. № 3-165гс-14 та постанові Вищого господарського суду України № 910/9742/14 від 11.11.2014 р.

Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 р. № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Крім того, суд відзначає, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Fiat Grande Punto», державний номер АА3924РВ, а також вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля визначено з урахуванням його фізичного зносу, що підтверджується звітом оціни транспортного засобу № 773 від 09.10.2014 р.

Між тим, суд вважає за доцільне відзначити, що нормами Закону України «Про страхування» та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не встановлено обов'язок страховка за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування лише в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки останній є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Тотожні висновки викладені також у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 р.

Тож, суд відзначає, що доводи відповідача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України та спростовуються вищенаведеним.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, суд відзначає, що заявлена до стягнення сума страхового відшкодування в порядку регресу не перевищує встановлений полісом № АС/8538432 ліміт відповідальності, однак позивачем не враховано встановлену вказаним полісом франшизу, що становить 510, 00 грн. та відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не підлягає відшкодуванню.

Підсумовуючи вищевикладене, здійснивши оцінку наявних у справі доказів, за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених ним обґрунтувань, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу та часткове задоволення позову з урахуванням встановленої полісом франшизи, що загалом становить 11 389, 63 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються відповідача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (04050, м. Київ, вул. Білоруська, 3, ), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Приватного акціонерного товариства «Українська -пожежно-страхова компанія» 904080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40, ) страхове відшкодування в порядку регресу у сумі 11 389,63 (одинадцять тисяч триста вісімдесят дев'ять грн. 63 коп. ) грн. та 1 827, 00 (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) грн. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 17.08.2015 р.

Суддя Пригунова А.Б.