РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2015Справа №910/9212/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Кирищук В.П. - за довіреністю від 23.01.2015р.;

від відповідача: Варченко А.О. - за довіреністю від 23.01.2015р.

СУТЬ СПОРУ:

В квітні 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (позивач) до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків (відповідач) про стягнення 13 468,17 грн. основного боргу, 969,10 грн. 3% річних, 4 220,39 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач своїх обов'язків за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 812061 від 01.01.2004 року належним чином не виконав, зокрема, в передбачений договором строк не здійснив в повному обсязі оплату за надані йому позивачем послуги щодо постачання теплової енергії у гарячій воді, внаслідок чого, за прострочку термінів оплати наданих позивачем послуг, у відповідача утворилась заборгованість.

Відповідач звернувся до суду із відзивом, у якому за викладених підстав у задоволенні позову просив відмовити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2015р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/9212/15. Розгляд справи призначено на 25.05.2015р.

У судовому засіданні 25.05.2015р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 10.06.2015р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2015 року замінено сторону - відповідача Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків на Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників. Оголошено перерву в засіданні до 24.06.2015 року.

Судове засідання, призначене на 24.06.2015 року, не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Цюкало Ю.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.07.2015 року розгляд справи призначено на 27.07.2015 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2004 року між позивачем (енергопостачальна організація) та відповідачем (абонент) (разом - сторони) було укладено Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 812061 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого, предметом Договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді.

Позивач стверджує, що відповідач своїх обов'язків за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 812061 від 01.01.2004 року належним чином не виконав, а саме, не здійснив в повному обсязі оплату за надані йому позивачем послуги щодо постачання теплової енергії у гарячій воді, внаслідок чого, просить стягнути з відповідача 13 468,17 грн. основного боргу, 969,10 грн. 3% річних, 4 220,39 грн. інфляційних втрат.

Відповідач у відзиві зазначив, що Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 812061 від 01.01.2004 року є розірваним з 01.03.2013 року і з цієї дати послуги за вказаним договором від позивача не отримує.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 1 ст. 275 Господарського кодексу України визначає, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Як встановлено судом, 01.01.2004 року між сторонами було укладено Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 812061, відповідно до п. 1.1. якого, предметом Договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді.

Згідно з п. 2.2.1 Договору, енергопостачальна організація зобов'язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та в обсягах згідно з додатком № 1 до Договору.

Пунктом 2.3.1 Договору передбачено, що абонент зобов'язаний додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку № 1 до Договору, не допускаючи їх перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

Відповідно до п. 2 додатку № 4 до Договору абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує у районі теплозбуту № 4 за адресою: вул. Борщагівська, 171/18: облікову картку фактичного споживання теплової енергії за звітний період; акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду; рахунок-фактуру, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду.

Відповідач звертався до позивача із листами № 401/10/01-223 від 22.01.2013 року та № 2000/10/01-223 від 07.02.2013 року, у яких просив відключити опалення в будинку за адресою: м. Київ, вул. Литвиненка-Вольгемут, 3а.

Крім того, листами № 1993/10/01-223 та № 1999/10/01-223 від 07.02.2013 року відповідачем було повідомлено позивача про розірвання Договору, у зв'язку із зміною фактичної адреси структурних підрозділів, які знаходяться в м. Києві по вул. Литвиненка-Вольгемут, 3а.

28.02.2013 року сторонами було складено акт № 02100200 відключення споживача при розірванні договору, відповідно до якого відбулося припинення подачі електроенергії до об'єкту за адресою: м. Києв, вул. Литвиненка-Вольгемут, 3а.

Судом встановлено, що протягом періоду з грудня 2012р. по січень 2013р. позивачем було надано відповідачу теплову енергію у гарячій воді, що підтверджується наявними в матеріалах справи обліковими картками (табуляграмами) ПАТ "Київенерго".

Відповідачем було здійснено часткову оплату наданої енергії, що підтверджується наданими виписками по рахунку.

Згідно з п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4 додатку № 4 до Договору передбачено, що сплату за вказаними в п. 2 цього додатку документами, абонент виконує не пізніше 25 числа поточного місяця, при цьому: в разі якщо абонент розраховується за показниками приладів обліку, йому пред'являється до сплати заявлена кількість теплової енергії на поточний місяць. У випадку перевищення фактичного використання теплової енергії понад заявленого, ця кількість перевищення самостійно сплачується абонентом не пізніше 28 числа поточного місяця. У випадку, якщо фактичне використання нижче від заявленого, сплата проводиться за фактичними показниками. Абонентам, що не мають приладів обліку: щомісячно виставляється до сплати кількість теплової енергії згідно до договірних навантажень з урахуванням середньомісячної розрахункової температури теплоносія від теплових джерел «Енергопостачальної організації» та фактичного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду; кількість фактично спожитої теплової енергії визначається згідно договірних навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання абонента в розрахунковому періоді.

Відповідач не здійснював оплату вартості фактично спожитих комунальних послуг у повному обсязі, у зв'язку з чим, у останнього утворилась заборгованість перед позивачем, за період з грудня 2012 року по січень 2013 року, у розмірі 13 468,17 грн. Доказів оплати поставленої теплової енергії у більшому розмірі станом на день розгляду спору відповідачем суду не представлено.

Положеннями статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, наданий позивачем, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 969,10 грн. 3% річних та 4 220,39 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників (03058, м. Київ, вулиця Леваневського, будинок 2, ідентифікаційний код 39440996), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, буд. 5, ідентифікаційний код 00131305), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: основного боргу - 13 468,17 грн. (тринадцять тисяч чотириста шістдесят вісім гривень 17 копійок) основного боргу, 969,10 грн. (дев'ятсот шістдесят дев'ять гривень 10копійок) 3% річних, 4 220,39 грн. (чотири тисячі двісті двадцять гривень 39 копійок) інфляційних втрат та 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень) судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 31.07.2015р.

Суддя Ю.В. Цюкало