РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2015№910/16190/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., при секретарі судового засідання Грабовській А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/16190/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Пластікс-Україна", м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю "Євроформат Україна", м. Київ,

про стягнення 15 127,46 грн.

за участю представників:

позивача - Бесарабчик К.В. (довіреність від 20.12.2013 №20/12-13);

відповідача - не з'явився.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пластікс-Україна" (далі - ТОВ «Пластікс-Україна») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Євроформат Україна" (далі - ТОВ «Євроформат Україна»): 12 835,76 грн. основного боргу за поставлений позивачем товар згідно з видатковою накладною від 23.10.2014 №60890; 246,87 грн. 3% річних; 6 044,83 грн. втрат від інфляції, а всього 19 127,46 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.06.2015 порушено провадження у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.07.2015 відкладено розгляд справи на 06.08.2015 у зв'язку з неявкою представника відповідача у судове засідання.

06.08.2015 від ТОВ «Пластікс-Україна» надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 8 835,76 грн. основної заборгованості, 246,87 грн. 3% річних та 6 044,83 грн. втрат від інфляції у зв'язку із здійсненням ТОВ «Євроформат Україна» часткової оплати у сумі 4 000 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Суд, перевіривши дотримання позивачем названого припису, прийняв заяву про зменшення розміру позовних вимог до розгляду.

У судовому засіданні 06.08.2015 представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог; представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав.

Ухвали господарського суду міста Києва було надіслано відповідачу на адресу, зазначену у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті ухвал та рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 06.08.2015 без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами (стаття 75 ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

На підставі замовлення від 23.10.2014 №77517 ТОВ «Пластікс-Україна» здійснило ТОВ «Євроформат Україна» поставку товару, що підтверджується видатковою накладною від 23.10.2014 №60890 на суму 12 835,76 грн.

Вказана видаткова накладна підписана уповноваженими особами, при цьому надання права для отримання товару відповідачем підтверджується копією довіреності від 23.10.2014 №54, виданої Варламову Дмитру Геннадійовичу.

Статтями 202, 205 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною першою статі 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно зі статтею 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що сторонами укладено усний договір поставки.

Відповідно до частин першої та другої статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтею 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Позивачем було оформлено акт взаємних розрахунків станом на 02.07.2015, з якого вбачається, що ТОВ «Євроформат Україна» було сплачено 4 000 грн., таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 8 835,76 грн.; вказаний акт було надіслано позивачем на адресу відповідача 03.07.2015, однак останнім акт підписаний не був.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, відповідач суму заборгованості в добровільному порядку та в повному обсязі не сплатив, а тому позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Євроформат Україна» на користь ТОВ «Пластікс-Україна» 8 834,76 грн. (12 835,76 грн. - 4 000 грн.) боргу є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 246,87 грн. 3% річних та 6 044,83 грн. втрат від інфляції.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних та втрати від інфляції за період з 24.10.2014 по 18.06.2015.

За перерахунком суду сума 3% річних становить 251,09 грн. та 6 120,35 грн. втрат від інфляції, однак такий перерахунок суду фактично призведе до виходу судом за межі позовних вимог.

Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи наведене, у зв'язку з тим, що клопотання в порядку, передбаченому вказаним пунктом частини першої статті 83 ГПК України, до позовної заяви не додано та в судовому засіданні представником позивача не подано, у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог в частині вимог про стягнення втрат від інфляції та 3% річних.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 246,87 грн. 3% річних та 6 044,83 грн. втрат від інфляції за розрахунком позивача.

За приписами статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Євроформат Україна» (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 21; ідентифікаційний код 33149757) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Пластікс-Україна» (04080, м. Київ, вул. Межигірська, 82-А; ідентифікаційний код 24587464): 8 834 (вісім тисяч вісімсот тридцять чотири) грн. 76 коп. основного боргу; 6 044 (шість тисяч сорок чотири) грн. 83 коп. втрат від інфляції; 246 (двісті сорок шість) грн. 87 коп. 3% річних та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.08.2015.

Суддя О. Марченко