ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2015 р.Справа № 922/3264/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за первісним позовом Державного підприємства "Одеська залізниця", м. Одеса
до Приватного акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут "Техностандарт", м. Харків 3-я особа на стороні відповідача за первісним позовом, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство "Тепловозоремонтний завод", м. Полтава
про та зустрічним позовом до про стягнення 15777836,73 грн. Приватного акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут "Техностандарт", м. Харків Державного підприємства "Одеська залізниця", м. Одеса визнання недійсними додаткових угод, визнання укладеного договору та усіх прав й обов'язків, що з нього випливають, такими, що припинилися
за участю представників:

ДП "Одеська залізниця" - ОСОБА_1 за довіреністю № б/н від 02.01.2015 р.

ОСОБА_2 за довіреністю № б/н від 20.04.2015 р.

ПАТ "НДІ "Техностандарт" - ОСОБА_3 за довіреністю № б/н від 10.02.2014 р.

ОСОБА_4, керівник

ПАТ "Тепловозоремонтний завод" - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Одеська залізниця" (позивач за первісним позовом) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом (первісним) до Приватного акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут "Техностандарт" (відповідач за первісним позовом) про стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом пені в розмірі 8979346,73 грн.

В процесі розгляду справи Державним підприємством "Одеська залізниця" було збільшено розмір позовних вимог за первісним позовом у звязку з чим позивач за первісним позовом просить суд стягнути з відповідача за первісним позовом на свою користь пеню в розмірі 15777836,73 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач за первісним позовом вказував, що відповідачем за первісним позовом порушені умови договору № ОД/Т-12-1539 НЮ від 17.12.2012 р. на закупівлю послуг з модернізації тепловозів ЧМЕ3 новими силовими установками, а саме не здійснено модернізацію зазначених тепловозів новими силовими установками, згідно з технічними вимогами Модернізації тепловоза маневрового серії ЧМЕ3 силовою установкою, затвердженими Науково-технічною радою Укрзалізниці 09.12.2009 року та технічними вимогами Модернізації тепловоза маневрового серії ЧМЕ3 силовою установкою, затвердженими першим заступником генерального директора Укрзалізниці від 25.06.2012 р. ДП Одеська залізниця не отримала з модернізації тепловози ЧМЕ3 №№ 1938, 1613, 5720, 2772, 3143.

Приватним акціонерним товариством "Науково-дослідний інститут "Техностандарт" у справі був поданий зустрічний позов. Згідно зустрічного позову Приватне акціонерне товариство "Науково-дослідний інститут "Техностандарт" просить суд:

- визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 29.12.2012 р. із додатком № 1, додаткову угоду № 2 від 04.07.2013 р. із додатком № 1, додаткову угоду № 3 від 19.07.2013 р., додаткову угоду № 4 від 30.12.2013 р. із додатком № 1, додаткову угоду № 5 від 31.03.2014 р. із додатком № 1 до договору № ОД/Т-12-1539 НЮ від 17.12.2012 р.;

- визнати укладений між Приватним акціонерним товариством "Науково-дослідний інститут "Техностандарт" та Державним підприємством "Одеська залізниця" договір № ОД/Т-12-1539 НЮ від 17.12.2012 р. на закупівлю послуг з модернізації тепловозів ЧМЕ3 новими силовими установками та усі права й обов'язки ПАТ "НДІ "Техностандарт" та ДП "Одеська залізниця", що з нього випливають, такими, що припинилися 31.12.2012 р.

В обґрунтування вимог за зустрічним позовом Приватне акціонерне товариство "Науково-дослідний інститут "Техностандарт" вказувало, що відповідно до ч.6 ст.40 Закону України Про здійснення державних закупівель дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку. Договір № ОД/Т-12-1539 НЮ від 17.12.2012 р. на закупівлю послуг з модернізації тепловозів ЧМЕ3 новими силовими установками може бути продовжено для здійснення закупівлі на початку наступного року, однак не більше ніж на 20 відсотків від ціни договору та за умови, якщо відповідні видатки враховані у фінансовому плані на наступний рік. 29.12.2012 р. додатковою угодою № 1 викладено додаток № 4 у іншій редакції, а саме терміном подачі ЧМЕ3 на модернізацію визначено 1, 2 квартал 2013 р., терміном здачі ЧМЕ3 з модернізації - 4 квартал 2013 р., також змінено п.12.1 договору та встановлено термін його дії до 31.12.2013 р. Інші умови договору залишено без змін. За таких обставин Приватне акціонерне товариство "Науково-дослідний інститут "Техностандарт" вказувало, що додаткова угода не відповідає діючому законодавству з огляду на те, що терміном поставки визначено не початок, а кінець наступного року, та договір продовжено на повну ціну договору. Отже, додаткова угода № 1 від 29.12.2012 р. є недійсною з моменту її укладення. Тобто, договір припинив свою дію 31.12.2012 р. у строк визначений п.12.1. договору.

Державне підприємство "Одеська залізниця", через канцелярію господарського суду 23.07.2015 р. за вх.№ 29469, надало відзив на зустрічний позов згідно якого просило суд відмовити у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі. При цьому ДП "Одеська залізниця" вказувало, що відповідно до п.13.1. договору він може бути змінений чи доповнений тільки за спільною згодою сторін, що оформлюється додатковими угодами до цього договору. Усі додаткові угоди до цього договору оформлюються сторонами у письмовому вигляді у двох примирниках, що мають для сторін рівну юридичну силу і розглядаються як невід'ємна частина цього договору. Укладаючи договір та додаткові угоди з переможцем процедури закупівлі Одеська залізниця виходила з того, що ПАТ «НДІ «Техностандарт» надало найбільш економічно вигідну цінову пропозицію, а саме вона відповідала всім критеріям та умовам, визначеним у документації конкурсних торгів, та була визнана найкращою за результатами оцінки конкурсних пропозицій. ПАТ «НДІ «Техностандарт» фактично намагалося виконати свої зобов'язання та частково вже виконало, зробивши модернізацію однією одиниці - тепловозу ЧМЕ3 №2047. Подавши зустрічний позов позивач за зустрічним позовом намагається уникнути відповідальності за порушення умов договору, а саме порушення строків здачі з модернізації тепловозів ЧМЕ3. Невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним.

Представники сторін до початку судового засідання призначеного на 10.08.2015 р., через канцелярію господарського суду 10.08.2015 р. за вх.№ 32029, надали заяву про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Дана заява не суперечить чинному законодавству, інтересам сторін, тому приймається судом та підлягає задоволенню.

Представник 3-ї особи на стороні відповідача за первісним позовом в призначене судове засідання не з'явився.

ПАТ "Науково-дослідний інститут "Техностандарт", через канцелярію господарського суду 10.08.2015 р. за вх.№ 31796, надало відзив на первісний позов, який судом долучений до матеріалів справи. Згідно нього ПАТ "Науково-дослідний інститут "Техностандарт" просило суд відмовити в задоволенні позовних вимог ДП "Одеська залізниця" за первісним позовом. При цьому ПАТ "Науково-дослідний інститут "Техностандарт" вказувало, що воно виконувало договір належним чином, здійснювало модернізацію тепловозів за власні кошти; ДП "Одеська залізниця" щороку продовжувало дію договору через відсутність коштів; в період на який було продовжено договір в державі відбулись інфляційні процеси в наслідок чого вартість модернізації 6 тепловозів збільшилась на 30481929,30 грн.; ДП "Одеська залізниця" ухилялось від отримання модернізованих тепловозів свідомо збільшуючи розмір штрафних санкцій; сплативши за один модернізований тепловоз ЧМЕ3 ДП Одеська залізниця намагається відшкодувати ці кошти шляхом застосування штрафних санкцій; правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (договором від 17.12.2012 р. № ОД/Т-12-1539-НЮ); не поставлено до цього часу несучу раму тепловозу МЧЕ3 для виконання модернізації.

ПАТ "Тепловозоремонтний завод", через канцелярію господарського суду 10.08.2015 р. за вх.№ 31797, надало заяву згідно якої просило суд відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ДП "Одеська залізниця" та задовольнити зустрічний позов ПАТ "Науково-дослідний інститут "Техностандарт". Також, в наданій заяві ПАТ "Тепловозоремонтний завод" виклало клопотання про розгляд справи без участі його представника, яке судом було задоволено.

Представник ПАТ "Тепловозоремонтний завод", через канцелярію господарського суду 10.08.2015 р. за вх.№ 31798, надав заяву про вихід за межі позовних вимог та визнання договору недійсним згідно ст. 83 ГПК України, яка судом долучена до матеріалів справи. Згідно неї представник ПАТ "Тепловозоремонтний завод" просив суд відповідно до положень ст.83 ГПК України визнати недійсним договір на закупівлю послуг з модернізації тепловозів ЧМЕЗ новими силовими установками від 17.12.2012 р., укладеного між ДП "Одеська залізниця" і ПАТ "Науково-дослідний інститут "Техностандарт" зі всіма додатковими угодами до нього недійсними.

Представники ДП "Одеська залізниця" у судовому засіданні підтримали позовні вимоги за первісним позовом у повному обсязі, проти задоволення позовних вимог за зустрічним позовом заперечували.

Представники ПАТ "НДІ "Техностандарт" у судовому засіданні підтримали позовні вимоги за зустрічним позовом у повному обсязі, проти задоволення позовних вимог за первісним позовом заперечували.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали, вислухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

17 грудня 2012 року між Державним підприємством Одеська залізниця (замовник) та Приватним акціонерним товариством Науково-дослідний інститут Техностандарт (виконавець) був укладений договір № ОД/Т-12-1539 НЮ на закупівлю послуг з модернізації тепловозів ЧМЕ3 новими силовими установками (надалі договір).

Відповідно до умов договору виконавець приймає на себе зобов'язання щодо надання замовнику послуг з модернізації тепловозів ЧМЕ3, переданих замовником виконавцю, новими силовими установками, згідно з технічними вимогами Модернізації тепловоза маневрового серії ЧМЕ3 силовою установкою, затвердженими Науково-технічною радою Укрзалізниці 09.12.2009 року, а замовник зобов'язується прийняти виконання наданих послуг та здійснити відповідну оплату виконаних послуг (п.1.1. договору).

Згідно п.1.2. договору виконавець здійснює модернізацію рухомого складу, а саме тепловозів маневрової серії ЧМЕ3 (РС) в кількості, передбаченій двостороннім протоколом узгодження кількості одиниць та обсягів виконання модернізації РС (додаток №1), який є невідємною частиною договору.

Протоколом узгодження кількості одиниць та обсягів виконання модернізації РС (додаток № 1 до договору) було передбачено, що модернізації підлягають тепловози ЧМЕ3 у кількості 6 од., сума по договору з ПДВ 20% складає 119587896,00 грн. (ПДВ 20% - 19931316,00 грн.).

Згідно п.4.1. договору ціна модернізації РС визначається узгодженим сторонами Протоколом узгодження договірної ціни модернізації РС (додаток № 2) та Плановою калькуляцією надання послуг з модернізації однієї одиниці тепловозу ЧМЕЗ новою силовою установкою (додаток 3).

Пунктом 4.3. договору було передбачено, що сума договору складає 119587896,00 грн. з ПДВ, в тому числі сума договору без ПДВ 99656580,00 грн., ПДВ 20 % - 19931316,00 грн.

Згідно п. 12.1. договору даний договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2012 р., а в частині розрахунків до повного виконання обовязків замовником.

Відповідно пункту 2.1. договору подача виконавцю РС на модернізацію проводиться згідно з графіком подачі на модернізацію РС і здачі з модернізації для слідування в депо приписки, узгодженим замовником та виконавцем (додаток №4), в порядку встановленому пунктами 2.4, 2.6 Положення про порядок подачі в ремонт і видачі з ремонту рухомого складу, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 22.04.2002 р. № 261.

Згідно п.2.3. договору здача та приймання на модернізацію РС за участю представників замовника та виконавця здійснюється на території спеціалізованого підприємства ВАТ Тепловозоремонтний завод м. Полтава, залученого виконавцем до надання послуг у якості субпідрядника, та оформляється Актом приймання і попереднього зовнішнього огляду РС по формі ЗРУ-1. Дата підписання Акту є датою початку модернізації.

Відповідно до п.2.5. договору після модернізації РС, проведеної виконавцем на території спеціалізованого підприємства ВАТ Тепловозоремонтний завод м. Полтава, залученого виконавцем для надання послуг з модернізації у якості субпідрядника, здійснюється обкатка та здача РС для слідування в депо приписки із підписанням «Акту здачі для слідування РС в депо приписки». На вимогу замовника обкатка РС може проводитись на залізниці приписки. В цьому разі здача РС проводиться виконавцем після обкатки на території замовника.

Пунктом 3.1.2. договору було передбачено, що виконавець зобов'язується дотримуватися строків своїх зобов'язань, встановлених Графіком подачі на модернізацію РС і здачі з модернізації для слідування в депо приписки, при умові своєчасної подачі об'єктів на модернізацію замовником і своєчасної оплати послуг згідно з умовами договору.

Згідно п.6.3. договору за несвоєчасну видачу об'єкта модернізації з модернізації, згідно з умовами даного договору, крім обставин, передбачених п. 6.2. договору, виконавець сплачує замовнику пеню в розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від вартості послуг по модернізації об'єкта модернізації, що виконуються з затримкою терміну видачі об'єкта модернізації, за кожну добу затримки.

Між сторонами були укладені наступні додаткові угоди до договору: додаткова угода № 1 від 29.12.2012 р. із додатком № 1, додаткова угода № 2 від 04.07.2013 р. із додатком № 1, додаткова угода № 3 від 19.07.2013 р., додаткова угода № 4 від 30.12.2013 р. із додатком № 1, додаткова угода № 5 від 31.03.2014 р. із додатком № 1 до договору.

Додатковою угодою № 1 до договору сторони виклали «Графік подачі на модернізацію і здачі РС з модернізації для слідування в депо приписки» (додаток № 1) до договору в редакції, що додана до даної додаткової угоди. Також, додатковою угодою № 1 до договору сторони визначили, що даний договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2013 р., а в частині розрахунків до повного виконання обовязків замовником.

Додатковою угодою № 2 до договору сторони виклали «Графік подачі на модернізацію і здачі РС з модернізації для слідування в депо приписки» (додаток № 1) до договору та розділ 13 договору в редакції, передбаченою даною додатковою угодою.

Додатковою угодою № 3 до договору сторони виклали розділ 13 договору в редакції, передбаченою даною додатковою угодою.

Додатковою угодою № 4 від 30.12.2013 р. до договору строк дії договору було пролонговано до 31.12.2014 р. та затверджено новий «Графік подачі на модернізацію і здачі РС з модернізації для слідування в депо приписки» (додаток № 1) до договору.

Згідно графіку подачі на модернізацію і здачі РС з модернізації для слідування в депо приписки дата подачі на модернізацію тепловозів ЧМЕ3 №5720, №2047, №1938, №1613 - 1 квартал 2013 р., тепловозів ЧМЕ3 №3143, №2772 - 3 квартал 2013 р., дата здачі з модернізації тепловозів ЧМЕ3 №2047 - 4 квартал 2013р., тепловозів ЧМЕ3 №5720, №1938 - 1 квартал 2014 р., тепловозів ЧМЕ3 - №1613, №2772, №3143 - 2 квартал 2014 р.

Додатковою угодою № 5 від 31.03.2014 р. до договору був затверджений новий «Графік подачі на модернізацію і здачі РС з модернізації для слідування в депо приписки» (додаток № 1) до договору. Згідно графіку подачі на модернізацію і здачі РС з модернізації для слідування в депо приписки дата подачі на модернізацію тепловозів ЧМЕ3 №5720, №2047, №1938, №1613 - 1 квартал 2013 р., тепловозів ЧМЕ3 №3143, №2772 - 3 квартал 2013 р., дата здачі з модернізації тепловозів ЧМЕ3 №2047 - 4 квартал 2013р., тепловозів ЧМЕ3 №1938 та №1613 - 3 квартал 2014 р., тепловозів ЧМЕ3 №5720, №2772, №3143 - 4 квартал 2014р.

При цьому суд зазначає, що відповідно до листа № 70-22/291Н від 17.06.2013 р. виконавець просив замовника у звязку з тривалим терміном поставки комплектуючих для проведення модернізації тепловозів серії ЧМЕ3 погодити зміни до графіку подачі на модернізацію рухомого складу і здачі рухомого складу з модернізації для слідування в депо приписки по договору.

Також, згідно листа № 70-22/74Н від 26.02.2014 р. виконавець просив замовника, у звязку з важкою економічною ситуацією, що склалася в країні, затримкою в постачанні комплектуючих для модернізації тепловозів ЧМЕ3 від закордонних партнерів, розглянути питання подовження терміну надходження тепловозів на модернізацію згідно договору з підписанням відповідної додаткової угоди, проект якої було додано до даного листа.

На виконання умов договору та відповідно до Акту №01 приймання тепловоза серії ЧМЕ3 №2047 від 10.01.2013 року, Акту №02 приймання тепловоза серії ЧМЕ3 №5720 від 10.01.2013 року, Акту №03 приймання тепловозу серії ЧМЕ3 №1613 від 10.01.2013 року, Акту №04 приймання тепловозу серії ЧМЕ3 №1938 від 10.01.2013 року, Акту №70-42.31.1 приймання тепловозу серії ЧМЕ3 №3143 від 14.08.2013 р., Акту №70-42.32.1 приймання тепловозу серії ЧМЕ3 №2772 замовник передав, а виконавець прийняв на модернізацію зазначені тепловози.

Відповідно до «Графіку подачі на модернізацію РС і здачі РС з модернізації для слідування в депо приписки» викладеного між сторонами згідно додаткової угоди № 5 до договору виконавець повинен був здати з модернізації в 3 кварталі 2014 р. два тепловози ЧМЕ3 №№1938, 1613, та в 4 кварталі 2014 р. чотири тепловози ЧМЕ3 №№ 5720, 2772, 3143, 2047.

Згідно з актом приймання з капітальної модернізації тягового (моторвагонного) рухомого складу, його вузлів та агрегатів, від 30.12.2013 р. було проведено приймання з капітального ремонту (модернізації) тепловозу серії ЧМЕ3 №2047.

Згідно з актом перевірки ходу модернізації тепловозів серії ЧМЕ3 №№1938, 1613, 5720, 2772, 3143 новими силами установками, затвердженого головою правління ПАТ "Тепловозоремонтний завод" від 03.07.2014 р., було встановлено, що модернізація тепловозу серії ЧМЕ3 №1938 була виконана на 100%, тепловозу серії ЧМЕ3 №1613 була виконана на 100%, тепловозу серії ЧМЕ3 №5720 була виконана на 60%, тепловозу серії ЧМЕ3 №3143 була виконана на 50%, тепловозу серії ЧМЕ3 №2772 була виконана на 50%.

13-14.12.2014 р. був складений дефектний акт щодо тепловозів серії ЧМЕ3 №1613 та №1938.

За таких обставин господарський суд прийшов до висновку, що виконавцем модернізація тепловозів в обумовлений договором строк не була виконана.

При цьому суд зазначає, що телеграма ПАТ "НДІ "Техностандарт" від 16.12.2014 р., листи ДП "Одеська залізниця" № Т-09/652 від 18.12.2013 р., № Т-09/791 від 18.12.2014 р. та № Т-09/53 від 18.02.2015 р., лист ПАТ "НДІ "Техностандарт" № 220-557/1-НТ від 05.01.2015 р., акти № 70-42.01.2 від 16.09.2013 р. та № 70-42.01.3 від 04.10.2013 р., та акт від 22.12.2014 р. не свідчать про виконання належним чином виконавцем своїх обовязків за договором, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання ДП Одеська залізниця з модернізації тепловозів ЧМЕ3 №№ 1938,1613, 5720, 2772, 3143 відповідно до умов договору з урахуванням додаткових угод до нього.

Частиною 6 ст. 40 Закону України Про здійснення державних закупівель передбачено, що дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Згідно п.4 ч.5 статті 40 Закону України Про здійснення державних закупівель істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобовязань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, продовження строку дії договору та виконання зобовязань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених обєктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі.

Згідно пунктів 4.6. та 4.7. договору розрахунки за виконані послуги з модернізації проводяться в межах річного фінансового плану. Замовник здійснює приймання виконаних послуг та їх фінансування після затвердження встановленим порядком фінансового плану.

У відзив на зустрічний позов ДП Одеська залізниця вказувало, що відповідно до Фінансового плану Одеської залізниці на 2012 рік фінансування послуг з модернізації тепловозів ЧМЕ3 повинно було здійснюватись за рахунок залучених коштів (кредитних), які Одеської залізниці надані не були. Також, у зв'язку із зниженням обсягів вантажних перевезень на залізниці, профінансувати виконання робіт за договором було не можливим, оскільки залучення інших джерел фінансування для виконання умов зазначеного договору могло привести до невиконання підприємством платежів по заробітної платі та відрахуванням в пенсійний фонд, а також інших загальнообов'язкових платежів.

Зазначені обставини підтверджуються листом Укрзалізниці № ЦЗ-1-С-6/1987 від 24.12.2012 р. та витягом з пооб'єктного плану капітальних інвестицій на 2013 рік по службі локомотивного господарства Одеської залізниці.

Разом з цим суд зазначає, що позивачем за зустрічним позовом було здійснено достатньо дій, які свідчать про прийняття ним умов договору з додатковими угодами до нього, що в свою чергу підтверджує схвалення ПАТ "НДІ "Техностандарт" укладеного договору № ОД/Т-12-1539 НЮ від 17.12.2012 р. на закупівлю послуг з модернізації тепловозів ЧМЕ3 новими силовими установками з додатковими угодами до нього.

В силу статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи наявність доказів виконання позивачем за зустрічним позовом умов договору з додатковими угодами до нього, господарський суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову по справі. За таких обставин в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити повністю.

Щодо заяви представника ПАТ "Тепловозоремонтний завод" про вихід за межі позовних вимог суд зазначає, що дана заява представника ПАТ "Тепловозоремонтний завод" не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п.2 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до «Графіку подачі на модернізацію РС і здачі РС з модернізації для слідування в депо приписки» виконавець повинен був здати з модернізації в 3 кварталі 2014 р. два тепловози ЧМЕ3 №№1938, 1613, та в 4 кварталі 2014 р. три тепловози ЧМЕ3 №№ 5720, 2772, 3143. Проте, дані тепловози з модернізації виконавцем в обумовлені строки не були здані.

Як було зазначено вище згідно п.6.3. договору за несвоєчасну видачу об'єкта модернізації з модернізації, згідно з умовами даного договору, крім обставин, передбачених п. 6.2. договору, виконавець сплачує замовнику пеню в розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від вартості послуг по модернізації об'єкта модернізації, що виконуються з затримкою терміну видачі об'єкта модернізації, за кожну добу затримки.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено та статтею 230 Господарського кодексу України встановлено такий правовий наслідок порушення зобов'язання як сплата неустойки.

Відповідно до частин першої і третьої статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи умови п.6.3 договору щодо нарахування пені, господарським судом був перевірений розрахунок пені та встановлено, що з відповідача за первісним позовом підлягає стягненню на користь позивача за первісним позовом сума пені у загальному розмірі 15727719,56 грн., яка складається: з суми пені за несвоєчасну передачу тепловозів ЧМЕ3 № 1938 та № 1613 за період з 01.10.2014 р. по 23.07.2015 р. у розмірі 7092818,18 грн. (3546409,09 грн. за несвоєчасну передачу кожного тепловозу), та з суми пені за несвоєчасну передачу тепловозів ЧМЕ3 № 5720, № 2772 та № 3143 за період з 01.01.2015 р. по 23.07.2015 р. у розмірі 8634901,38 грн. (2878300,46 грн. за несвоєчасну передачу кожного тепловозу).

Щодо заяви представника відповідача за первісним позовом про застосування позовної давності суд зазначає наступне.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За змістом пункту 1 частини другої статті 258 Цивільного кодексу України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

З огляду на вищевикладене, враховуючи умови п. 6.3. договору щодо нарахування пені, розрахунки позивача за первісним позовом пені по тепловозам ЧМЕ3 № 1938 та № 1613 за період з 01.10.2014 р. по 23.07.2015 р. та по тепловозам ЧМЕ3 № 5720, № 2772 та № 3143 за період з 01.01.2015 р. по 23.07.2015 р., господарський суд дійшов до висновку, що заява представника відповідача за первісним позовом про застосування позовної давності є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

За таких обставин позовні вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом пені у розмірі 15727719,56 грн. В решті первісного позову необхідно відмовити.

Приймаючи до уваги те, що первісний позов по справі підлягає частковому задоволенню, господарський суд дійшов до висновку, що відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за первісним позовом у розмірі 72860,16 грн. підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом.

Враховуючи те, що зустрічний позов по справі не підлягає задоволенню, господарський суд відповідно до ст. 49 ГПК України вважав за необхідне витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом покласти на позивача за зустрічним позовом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 40 Закону України Про здійснення державних закупівель, ст.ст. 230, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 203, 215, 253, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 611, 628, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 60, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут "Техностандарт" (61002, м. Харків, вул. Маршала Бажанова, буд. 21/23, офіс 13, ідентифікаційний код 32674865) на користь Державного підприємства "Одеська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19, ідентифікаційний код 01071315) пеню в розмірі 15727719,56 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 72860,16 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті первісного позову відмовити.

В задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 17.08.2015 р.

Суддя ОСОБА_5