ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2015 р.Справа № 922/3594/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Семенову О.Є.

розглянувши справу

за позовом Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м. Харків
до Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Колос", с. Гоптівка
про стягнення коштів у розмірі 410 401,32 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, за дов. 14.07.2015 року

відповідача - не з'явився.

за відсутності клопотання технічна фіксація судового засідання не здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Колос", про стягнення 223 020,00 грн. основної заборгованості; 15 079,81 грн. пені; 161 541,56 грн. інфляційних втрат та 10 759,95 грн. 3% річних. Також позивачем заявлено до стягнення судові витрати у розмірі 8 208,03 грн.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором № 26/02 про надання послуг по внесенню пестицидів від 26 лютого 2013 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22 червня 2015 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/3594/15 і призначено її до слухання у судовому засіданні на 06 липня 2015 року.

Розгляд даної справи неодноразово відкладався, востаннє ухвалою господарського суду Харківської області від 03 серпня 2015 року на 11 серпня 2015 року.

В призначене судове засідання з'явився представник позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд долучити до матеріалів справи додаткові письмові пояснення та клопотання з додатками, вказані документи судом долучено до матеріалів справи з подальшою реєстрацією в канцелярії суду за вх. № 32089 та вх. № 32285 від 11 серпня 2015 року.

Відповідач свого уповноваженого представника в судове засідання не направив; про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК та статтею 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали (пункти 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК України), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обов'язку по доведенню своєї правової позиції.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Так, наявні в матеріалах справи ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи свідчать, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, витребувано в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього докази.

В судовому засіданні 11 серпня 2015 року представник позивача не виявив наміру подати додаткові докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх вимог, а матеріали справи свідчать про достатність наявних в ній доказів для вставлення в повному обсязі фактичних обставин справи.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

26 лютого 2013 року між позивачем (виконавець) та відповідачем (господарство) було укладено договір № 26/02 про надання послуг по внесенню пестицидів.

Відповідно до п. 1.1 договору, виконавець надає послуги по внесенню пестицидів власними силами на полях, переданих господарством, а господарство оплачує роботу виконавця.

Виконавець зобов'язується провести роботи по внесенню пестицидів на полях, наданих господарством в строк, встановлений по домовленістю між господарством та виконавцем. При роботі пестицидом, наданим господарством, виконавець не несе відповідальності за обраний господарством хімічний препарат, норму внесення його на дин гектар та строк обробки (в залежності від стадії росту рослин). Робота виконується за згодою та під контролем агронома господарства по захисту рослин. Виконавець не здійснює доставку техніки до місця проведення робіт по внесенню пестицидів на полях господарства (п. п. 2.1, 2.2, 2.3 договору).

Господарство зобов'язується зокрема, виділити 3000 га площі с/х угідь для внесення пестицидів у відповідності з п. 1.1 договору. Забезпечити своїми засобами своєчасну доставку чистої (зі свердловини) води для забезпечення безперебійної роботи оприскувача, згідно заявки керівника загону виконавця. Господарство здійснює доставку техніки виконавця до місця проведення робіт, та по закінченню робіт - повернути на базу виконавця (м. Харків) (п.п. 3.1, 3.2, 3.3 договору).

Вартість розрахунків за виконані послуги: перераховується на р/р виконавця. Вартість робіт по внесенню пестицидів за 1 га становить 90,0 грн. Загальна вартість послуг, наданих виконавцем, складає двісті сімдесят тисяч грн., та може бути відредагована згідно Акту виконаних робіт. Оплата по договору проводиться наступним чином: 25% передоплата на основі виставлених рахунків на протязі 3-х банківських днів. Кінцевий розрахунок за виконані роботи по даному договору в розмірі 75% від суми договору має бути проведений господарством на протязі 3-х банківських днів з дати підписання акта виконаних робіт (п. п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5 договору).

При порушенні строків оплати згідно п.п. 4.4; 4.5 договору, господарство виплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючій на даний період, за кожен прострочення, але не більше 10% від суми договору (п. 5.2 договору).

Відповідно до п. 7.3 договору, договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов'язань за договором.

28 жовтня 2013 року між сторонами підписано та скріплено печатками Акт здачі-приймання виконаних робіт на суму 223 020,00 грн. (арк. спр. 11).

Позивач вказує, що на виконання умов договору надав відповідачу послуги по внесенню пестицидів в обсягах та на умовах, визначених цим договором, що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт від 28 жовтня 2013 року. Відповідно до вказаного акту, позивачем здійснено внесення пестицидів на площі 2 478 га на суму 223 020,00 грн. Проте відповідач вартість даних послуг не сплатив, в зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 223 020,00 грн. заборгованості за надані послуги за договором № 26/02 по наданню послуг по внесенню пестицидів від 26 лютого 2013 року.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до положень частини 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст.903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В п. 4.5 договору сторони домовились, що кінцевий розрахунок за надані послуги здійснюється протягом 3-х днів з дати підписання акту виконаних робіт.

Акт приймання-передачі виконаних робіт підписаний сторонами 28 жовтня 2013 року, отже, відповідач мав оплати надані послуги в розмірі 233 020,00 грн. до 31 жовтня 2013 року.

Проте, станом на момент розгляду справи, відповідач 233 020,00 грн. заборгованості не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу чи підтверджували б оплату заборгованості.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також те, що акт виконаних робіт підписано сторонами, та з огляду на те, що представник відповідача під час судових засідань визнав позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основної заборгованості, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 233 020,00 грн. основної заборгованості за спірним договором нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 10 759,95 грн. за період з 01 листопада 2013 року по 10 червня 2015 року та 161 541,56 грн. інфляційних втрат за період з 01 листопада 2013 року по 10 червня 2015 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як свідчать матеріали справи, періоди нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат за розрахунком визначено вірно, згідно діючого законодавства, за таких обставин позов в частині стягнення на користь позивача з відповідача сум 3% річних за період з 01 листопада 2013 року по 10 червня 2015 року у розмірі 10 759,95 грн. та інфляційних втрат за період з 01 листопада 2013 року по 10 червня 2015 року в розмірі 161 541,56 грн. є обґрунтованими, правомірним та задовольняються судом.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 15 079,81 грн. пені (за період з 01 листопада 2013 року по 01 травня 2014 року) яку нараховано на підставі п. 5.2 договору № 26/02 про надання послуг по внесенню пестицидів від 26 лютого 2013 року.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 4 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

В силу статей 546-551 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч. 2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідач у своїй заяві (вх. № 30925 від 03 серпня 2015 року) про застосування строків позовної давності щодо позовних вимог про стягнення пені в межах справи № 922/3594/15 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ТОВ СП "Колос" про стягнення заборгованості, вказує на те, що строк нарахування штрафних санкцій обмежується шестимісячним терміном, який сплину, в зв'язку з чим просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності в частині вимог про стягнення пені, встановлені ст. 258 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

Враховую вище викладене, суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 15 079,81 грн. пені, з огляду на те, що строк на пред'явлення позовних вимог щодо стягнення пені, встановлений ст. 258 ЦК України, сплинув 02 листопада 2014 року.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 7 906,43 грн. покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 174, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 258, 267, 525, 530, 546-551, 610, 611, 612, 625, 626, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Колос" (62313, Харківська область, Дергачівський район, село Гоптівка, вулиця Радянська, будинок 1, в тому числі з р/р 3 в ПАТ Райффайзен Банк "Аваль", м. Київ, МФО 380805, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_1 в ПАТ Райффайзен Банк "Аваль" м. Київ, МФО 380805, код НОМЕР_2) 223 020,00 грн. основної заборгованості, 161 541,56 грн. інфляційних втрат, 10 759,95 грн. 3% річних та 7 906,43 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 12.08.2015 р.

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/3594/15