ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року Справа № 909/1353/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого-судді суддів:Демидової А.М., Воліка І.М. (доповідача), Шевчук С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Агропостач"
на постанову від 07.05.2015
Львівського апеляційного господарського суду
у справі№ 909/1353/14
господарського суду Івано-Франківської області
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропостач"
доПублічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" в особі Івано-Франківського регіонального відділення ПАТ "Брокбізнесбанк"
провизнання недійсним Додаткової угоди № 6 від 04.12.2008 до Договору кредитної лінії
В судове засідання прибули представники сторін:
позивачане з'явились;
відповідачаГрищенко І.С. (дов. від 05.06.2015 № 133/03);
Відповідно до Розпорядження секретаря першої судової палати Вищого господарського суду України від 03.08.2015 для розгляду касаційної скарги у цій справі призначено колегією суддів у наступному складі: головуючий-суддя - Демидова А.М., судді - Волік І.М., Шевчук С.Р.

ВСТАНОВИВ:

У листопада 2014 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропостач" (надалі - ТОВ "Агропостач") звернулося до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" в особі Івано-Франківського регіонального відділення ПАТ "Брокбізнесбанк" (надалі - ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Івано-Франківського РВ ПАТ "Брокбізнесбанк", відповідач) про визнання недійсною Додаткової угоди № 6 від 04.12.2008 до Договору кредитної лінії № 1117 від 01.09.2005, укладеної між сторонами.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 10.02.2015 у справі № 909/1353/14 (суддів Калашник В.О.), позов задоволено; визнано недійсною Додаткову угоду № 6 від 04.12.2008 до Договору кредитної лінії № 1117 від 01.09.2005 укладену між ТОВ "Агропостач" та Акціонерним банком "Брокбізнесбанк" в особі Івано-Франківської філії АБ "Брокбізнесбанк"; стягнуто з ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Івано-Франківського РВ ПАТ "Брокбізнесбанк" на користь ТОВ "Агропостач" 1218,00 грн. судового збору.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 07.05.2015 (колегія суддів: Скрипчук О.С. - головуючий, судді - Дубник О.П., Матущак О.І.), апеляційну скаргу ПАТ "Брокбізнесбанк" задоволено; рішення господарського суду Івано-Франківської області від 10.02.2015 у даній справі скасовано; прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено; стягнуто з ТОВ "Агропостач" в доход Державного бюджету України судовий збір у розмірі 609,00 грн. за подання апеляційної скарги.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач - ТОВ "Агропостач" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.05.2015 скасувати, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 10.02.2015 залишити в силі. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального та матеріального права, і зокрема, ст. 241 Цивільного кодексу України, ст. ст. 43. 84 ГПК України, оскільки надано невірну юридичну оцінку щодо подальшого схвалення правочину, який не укладався позивачем, що є підставою для скасування оскаржуваного судового акту.

Відповідч не скористався правом, наданим ст. 1112 ГПК України, та відзив на касаційну скаргу позивача до Вищого господарського суду України не надіслав, що не перешкоджає касаційному перегляду оскаржуваного судового акту.

Учасники судового процесу, належним чином повідомлені про час та місце розгляду касаційної скарги, проте позивач правом взяти участь в судовому засіданні не скористався.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України, заслухавши представника відповідача та перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами, предметом позову є матеріально-правова вимога про визнання недійсною Додаткової угоди № 6 від 04.12.2008 до Договору кредитної лінії № 1117 від 01.09.2005, укладеної між АБ "Брокбізнесбанк" в особі Івано-Франківського АБ "Брокбізнесбанк" та ТОВ "Агропостач", згідно умов якої Банк зобов'язався надати на умовах цього Договору, а Позичальник - отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим Договором строки кредит в розмірі 247 550,00 доларів США та 274 446,96 грн. сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надавався у вигляді мультивалютної відкличної поновлювальної кредитної лінії з остаточним терміном повернення не пізніше 12.03.2011 (п. 1.2. Додаткової угоди № 6 до Договору кредитної лінії).

Звертаючись з даним позовом позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що про зазначену угоду йому стало відомо під час розгляду цивільної справи № 344/14670/13ц за позовом ПАТ "Брокбізнесбанк" про солідарне стягнення з відповідачів - ТОВ "Агропостач" та Обітоцького Володимира Григоровича кредитної заборгованості за Договором кредитної лінії № 1117 від 01.09.2005 з урахуванням змін внесених Додатковою угодою № 6 від 04.12.2008. В процесі розгляду цивільної справи було проведено почеркознавчу експертизу за наслідками якої складено Висновок експерта за № 09/03-157 від 23.06.2014 в якому встановлено, що підпис від імені Обітоцького Володимира Григоровича у Додатковій угоді № 6 до Кредитного договору № 1117 від 01.09.2005, яка укладена між АБ "Брокбізнесбанк" та ТОВ"Агропостач" 04.12.2008 виконано не гр. Обітоцьким Володимиром Григоровичем, а іншою особою. Оскільки Додаткова угода № 6 від 04.12.2008 директорм ТОВ "Агропостач" Обітоцьким В.Г. не підписувалась, зазначені обставини є підставою для визнання оспорюваної Додаткової угоди недійсною на підставі частини 3 ст. 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Частиною 3 цієї статті визначено, що оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним в судовому порядку за позовом однієї із сторін цього правочину або іншої заінтересованої особи, що заперечують його дійсність на підставах, встановлених законом.

Приймаючи рішення про задоволення позову місцевий господарський суд виходив з того, що наданий позивачем Висновок судового експерта науково дослідного експертно-кримінального центру управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області Тутецької Н.В, виконаний на підставі судової ухвали місцевого суду у цивільній справі № 344/14670/13ц, в силу приписів ст. ст. 34, 42 ГПК України є належним та допустимим доказом, який підтверджує, що Додаткова угода № 6 від 04.12.2008 до Договору кредитної лінії №1117 від 01.09.2005 підписана невстановленою особою, тобто є такою, що вчинена з порушенням частини 2 (особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності) та частини 4 (правочин має вчинятися у формі, встановленій законом) ст. 203 Цивільного кодексу України, а отже вказаний правочин не відповідає вимогам закону і є недійсним з моменту його укладення, відповідно до ст. 236 Цивільного кодексу України.

Апеляційний господарський суд повторно переглядаючи справу не погодився з такими висновками місцевого господарського суду з огляду наступного.

Так, 01.09.2005 між АБ "Брокбізнесбанк" (правонаступник ПАТ "Брокбізнесбанк") (Банк) та ТОВ "Агропостач" (Позичальник) укладений Договір кредитної лінії № 1117, згідно умов якого Банк надав Позичальникові кредит в розмірі 340000,00 грн., у вигляді мультивалютної відкличної поновлювальної кредитної лінії з остаточним терміном повернення не пізніше 31.08.2008.

В подальшому, між сторонами укладались додаткові угоди до вказаного договору, відповідно до яких вносились зміни до основного кредитного договору щодо збільшення розмірів кредиту.

04.12.2008 між сторонами укладена Додаткова угода № 6, за умовами якої Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит у розмірі 247 550,00 доларів США та 274446,96 грн. сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надавався у вигляді мультивалютної відкличної поновлювальної кредитної лінії з остаточним терміном повернення не пізніше 12.03.2011 (п. 1.2. Додаткової угоди № 6 до Договору кредитної лінії).

Під час розгляду цивільної справи № 344/14670/13ц встановлено, що Додаткову угоду № 6 до Договору кредитної лінії від імені Позичальника - ТОВ "Агропостач" підписано не директором товариства Обітоцьким В.Г., а іншою особою. Про те, дана обставина жодним чином не вплинула на розмір розрахунку заборгованості відповідача - ТОВ "Агропостач" перед Банком, оскільки після Додаткової угоди № 6 від 04.12.2008, між АБ "Брокбізнесбанк" та ТОВ "Агропостач" було укладено ряд інших Додаткових угод, які є чинними та не оспорювалися відповідачем, а тому рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.12.2014 у справі № 344/14670/13-ц стягнуто з ТОВ "Агропостач" на користь ПАТ "Брокбізнесбанк" в особі Івано-Франківського відділення ПАТ "Брокбізнесбанк" кредитну заборгованість у розмірі 3229108,17 грн., згідно Кредитного договору № 1117 від 01.09.2005. Зазначене рішення набрало законної сили та залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.02.2015.

При цьому, в рішенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франків- ської області від 04.12.2014 у справі № 344/14670/13-ц встановлено, що:

- 01.09.2005 між Івано-Франківською філією AT "Брокбізнесбанк" та ТОВ "Агропостач" укладено Договір кредитної лінії № 1117, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти в сумі 340000 грн.

- В подальшому між сторонами по справі було укладено ряд додаткових угод, якими внесено зміни у вищезазначений договір кредитної лінії, зокрема, щодо суми кредиту, розміру процентів за користування кредитними коштами, порядку сплати кредиту та процентів за його користування та інше (Додаткова угода №1 від 03.03.2006, Додаткова угода №1а від 21.02.2008, Додаткова угода №2 від 08.04.2008, Додаткова угода №3 від 08.05.2008, Додаткова угода №4 від 22.05.2008, Додаткова угода №5 від 23.10.2008, Додаткова угода №6 від 04.12.2008, Додаткова угода №7 від 20.11.2009, Додаткова угода №8 від 17.01.2011).

- ТОВ "Агропостач" належним чином не виконувало своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість. Будь-яких доказів на спростування проведеного позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до частини 1 ст. 241 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Отже, настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

З урахуванням наведеного, апеляційним господарським судом встановлюно, що після укладення Додаткової угоди № 6 від 04.12.2008 між сторонами укладались Додаткова угода № 7 від 20.11.2009 та Додаткова угода № 8 від 17.01.2011.

При цьому, в пункті 1.5.1.1. Додаткової угоди № 7 від 20.11.2009 сторони погодили, що відсотки за користування кредитом розраховуються Банком на основі процентної ставки в розмірі 26 % річних у гривні та 16 % річних у доларах США, яка може бути змінена в порядку визначеному цим Договром.

Додатковою угодою № 8 від 17.01.2011 внесено зміни в пункт 1.2. Договіру кредитної лінії, відповідно до якого кредит надається у вигляді мультивалютної відкличної поновлювальної кредитної лінії з остаточним терміном повернення не пізніше 12.03.2013. Сторони погодили суму ліміту кредитування в доларах США в розмірі 247550,00 доларів США та в українських гривнях в розмірі 275446,96 грн. таким чином, щоб протягом всього строку дії Договору розмір заборгованості Позичальника за кредитом не перевищував цих сум.

Зазначені обставини свідчать про те, що після укладення Додаткової угоди № 6 від 04.12.2008 до Договору кредитної лінії, сторонами укладались інші додаткові угоди, якими було підтверджено надання кредиту як в доларах так і в гривнях, отже спірна Додаткова угода № 6 була схвалена ТОВ "Агропостач", тому відсутні правові підстави для визнання оспорюваного правочину недійсним.

Разом з тим, зазначені обставини не були враховані місцевим господарським судом, тому суд дійшов до передчасних висновків про обгрунтованість позовних вимог.

З огляду викладеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення місцевого суду прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволені позову.

За встановлених обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає викладені в оскаржуваній постанові висновки суду апеляційної інстанції такими, що відповідають фактичним обставинам, наявним матеріалам справи та вимогам матеріального права, є законними та обґрунтованими.

Твердження скаржника про порушення господарським судам апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права не відповідають матеріалам справи, крім цього зводяться до переоцінки доказів, втім не спростовують мотивованого висновку викладеного в оскаржуваній постанові.

Посилання скаржника на інші обставини не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на положення ст. 1117 ГПК України та з підстав їх суперечності матеріалам справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що під час прийняття постанови у справі, суд апеляційної інстанції не припустився порушення або неправильного застосування норм чинного процесуального та матеріального законодавства, а, отже, підстави для її скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропостач" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.05.2015 у справі № 909/1353/14 залишити без змін.

Головуючий, суддя А.М. Демидова

Судді : І.М. Волік

С.Р. Шевчук