РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2015№910/17587/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., при секретарі судового засідання Грабовській А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/17587/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ, в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз", м. Львів,

до товариства з обмеженою відповідальністю "Магістральне будівництво", м. Київ,

про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення 95 525,14 грн. збитків,

за участю представників сторін:

позивача - Франків Л.-О. І. (довіреність від 23.02.2015№150);

відповідача - Лобанова Д.Є. (довіреність від 22.06.2015 №2).

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - ПАТ «Укртрансгаз») в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" (далі - Філія «Львівтрансгаз») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про:

зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Магістральне будівництво" (далі - ТОВ «Магістральне будівництво») провести коригування вартості робіт на суму 95 525,14 грн. в сторону її зменшення;

стягнення з ТОВ «Магістральне будівництво» збитків у сумі 95 525,14 грн. у зв'язку із завищенням відповідачем вартості робіт за договором підряду від 21.04.2015 №1206000 (далі - Договір).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.07.2015 порушено провадження у справі.

03.08.2015 від ПАТ «Укртрансгаз» в особі Філії «Львівтрансгаз» надійшло клопотання про залучення до участі у справі Державної фінансової інспекції у Львівській області (далі - ДФІ у Львівській області) та Державної фінансової інспекції у м. Києві (далі - ДФІ у м. Києві) як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Відповідно до частин першої і другої статті 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі ДФІ у Львівській області та ДФІ у м. Києві як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, оскільки останнім не мотивовано, чим саме рішення з даної справи, враховуючи її обставини, може вплинути на права і обов'язки вказаних юридичних осіб.

03.08.2015 від ТОВ «Магістральне будівництво» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено:

розрахунок вартості будівельних робіт при укладенні договорів ТОВ «Магістральне будівництво» та ПАТ «Укртрансгаз» здійснювався на підставі ДБН Д. 1.1.1- 2000 «Правила визначення вартості будівництва» (зі змінами та доповненнями), затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 27.08.2000 №174; згідно з пунктом 3.3.9 ДБН Д. 1.1.1-2000 за твердою договірною ціною взаєморозрахунки проводяться на підставі виконаних обсягів робіт та їхньої вартості, визначеної в договірній ціні; договірно-кошторисна документація перед підписанням Договору пройшла попередню перевірку ПАТ «Укртрансгаз» і отримала рекомендацію до затвердження застосованих техніко-економічних показників; на підставі технічних завдань та погоджених проектів виконання робіт було складено договірну ціну згідно з підпунктом 3.3.3.2 пункту 3.3 ДБН Д. 1.1.1-2000, розрахунки за виконані роботи проводилися згідно з підпунктом 3.3.9 пункту 3.3 ДБН Д. 1.1.1-2000;

за період з 08.11.2012 по 15.11.2012 ДФІ у м. Києві було проведено зустрічну звірку обсягу операцій та розрахунків ТОВ «Магістральне будівництво» з ДК «Укртрансгаз» (за період з 01.03.2010 по 30.09.2012); до зустрічної перевірки були включені акти приймання-передачі будівельних робіт, зокрема, за липень, серпень та вересень 2012 року, складені відповідно до Договору; такі акти були оформлені за твердою ціною, визначеною в Договорі, таким же чином, як і акти, що підлягали перевірці за період з 01.10.2012 по 31.05.2014; довідкою від 19.11.2012 №08-31/2141 встановлено, що прямі витрати, враховані в актах приймання-передачі виконаних робіт, розраховані відповідно до вимог ДБН Д. 1.1.1-2000 «Правила визначення вартості будівництва»;

при здійсненні перерахунків застосовано норм ДСТУ Б Д. 1.1. - 1:2013, які на момент визначення твердої договірної ціни та приймання виконаних будівельних робіт не були чинними (набрали чинності лише 01.01.2014);

неприйняття до уваги документів, які ТОВ «Магістральне будівництво» було надано для проведення зустрічної звірки, застосування для перерахунків програмного комплексу оновленої версії, застосування нормативно-правових актів, які не вступили в силу на момент укладання і підписання Договорів та актів прийняття виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), застосування невірних коефіцієнтів та неврахування специфіки діяльності і виконання робіт в сукупності призвело до викладення в довідці ДФІ неправомірних та необґрунтованих висновків;

у зв'язку з викладеним відповідач вважає, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні 03.08.2015 представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі; представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив, наголошуючи на доводах, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

21.06.2015 дочірньою компанією «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі - ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України», замовник) та ТОВ «Магістральне будівництво» (підрядник) було укладено Договір, за умовами якого:

- підрядник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених в Договорі, на свій ризик власними та залученими силами і засобами за завданням замовника виконати, а замовник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених в Договорі, прийняти і оплатити роботу, а саме: ремонт підводного переходу магістрального газопроводу «Кам'янка-Бузька-Рівне-1» та резервна нитка, Ду 500, Ру 51 через р.Іква (116,7 км.) (пункт 2.1 Договору);

- підставою для укладення Договору є перемога в конкурсних торгах із закупівлі робіт: будівництво водних шляхів, пристаней, гребель та інших водних споруд (пункт 2.3 Договору);

- вартість доручених підряднику за Договором робіт визначається договірною ціною та складає 2 213 184 грн., в тому числі ПДВ 20% - 368 864 грн. (пункт 4.1 Договору);

- договірна ціна є твердою (пункт 4.2 Договору);

- зміни до твердої договірної ціни можуть вноситися лише за погодженням сторін (пункт 4.3 Договору);

- замовник згоден з достроковим закінченням робіт і оплатою підряднику виконаних робіт (пункт 5.3 Договору);

- замовник здійснює платежі за виконані роботи на підставі підписаних сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт (форма КБ 2-в) і довідок про вартість підрядних робіт (форма КБ-3). Акт приймання-передачі виконаних робіт готує підрядник і у строк 5 (п'ять) календарних днів передає для підписання уповноваженому представнику замовника (пункт 6.3 Договору);

- уповноважений представник замовника протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів від дня отримання вказаних в пункті 6.3 Договору документів зобов'язаний надіслати підряднику підписаний акт або мотивовану відмову від приймання виконаних робіт. Якщо недоліки виконання робіт були виявлені в процесі їх використання, рекламація повинна бути надіслана в десятиденний строк з дня їх виявлення. Підрядник зобов'язується усунути недоліки за свій рахунок в тридцятиденний строк після одержання реклами (пункт 6.4 Договору);

- Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором (пункт 18.1 Договору).

Судом встановлено, що Договір підписано головним інженером Філії «Львівтрансгаз» Савулою Степаном Федоровичем та головним інженером ТОВ «Магістральне будівництво» Казидубим Віталієм Павловичем; Договір у встановленому порядку не оспорений, не розірваний, не визнаний недійсним; таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

27.12.2012 на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 №360-р "Про реорганізацію дочірніх компаній Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 18.07.2012 №530 "Про реорганізацію дочірніх компаній Національної акціонерної компанії Нафтогаз України", ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» реорганізовано шляхом перетворення у ПАТ "Укртрансгаз", яке у відповідності до пункту 1.2 статуту є правонаступником майнових та немайнових прав і обов'язків ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України».

Частиною першою статті 837 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з частиною першою статті 877 ЦК України підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Частиною четвертою статті 879 ЦК України встановлено, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Згідно з частиною четвертою статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до частини першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Пунктами 98, 99, 100 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668, встановлено, що оплата за виконані роботи проводиться у порядку, визначеному договором підряду. Договором підряду може бути передбачено, що оплата виконаних робіт проводиться після прийняття замовником закінчених робіт (об'єкта будівництва) або поетапно проміжними платежами в міру виконання робіт. У договорі підряду сторони можуть передбачати надання замовником авансу з визначенням порядку його використання.

Розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику. Замовник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх. Після підписання документів замовник зобов'язаний оплатити виконані роботи. Порядок подання підрядником документів про обсяги і вартість виконаних робіт, проведення перевірки їх достовірності, підписання та оплати замовником визначається у договорі підряду.

У разі виявлення невідповідності робіт, пред'явлених до оплати, встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт, замовник має право за участю підрядника скоригувати суму, що підлягає сплаті.

Судом встановлено, що сторонами було підписано та скріплено печатками договірну ціну на будівництво «Ремонт підводного переходу магістрального газопроводу «Кам'янка-Бузька-Рівне-1» та резервна нитка, Ду 500, Ру 51 через р.Іква (116,7 км.)», що здійснюється у 2012 році, відповідно до якої вартість виконання таких робіт становить 684 798,85 грн., в тому числі ПДВ, та довідку про вартість виконаних будівельних робіт/та витрат на загальну суму 335 191,22 грн.

Крім того, сторонами було погоджено: локальний кошторис №2-1-1 та локальний кошторис №2-1-2, складені станом на 15.05.2012; розрахунки №1-4, прямі витрати і загальновиробничі витрати; загальновиробничі витрати на будову; підсумкову відомість ресурсів та календарний план.

На виконання умов Договору сторонами було укладено акт приймання-передачі виконаних робіт від 31.10.2012 на загальну суму 335 191,22 грн.

Вказаний акт підписано та скріплено печатками сторін, що свідчить про те, що позивачем прийнято роботи без будь-яких зауважень.

При цьому, судом встановлено, що підставою для укладення Договору була перемога в конкурсних торгах із закупівлі робіт та, як зазначає відповідач (що також не оспорюється позивачем), пропозиція конкурсних торгів повністю відповідала вимогам, викладеним в документації конкурсних торгів, і завдяки чому ТОВ «Магістральне будівництво» отримало перемогу при їх проведенні; також вся договірно-кошторисна документація проходила попередню перевірку та отримала від ПАТ «Укртрансгаз» рекомендацію да затвердження застосованих техніко-економічних показників.

Судом встановлено, що ДФІ у Львівській області було проведено ревізію фінансової-господарської діяльності Філії «Львівтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз»; з довідки ревізії та вимоги про усунення порушень від 22.10.2014 №05-14/1498 вбачається, що ревізією встановлено завищення вартості виконаних проектних, будівельно-монтажних та ремонтних робіт підрядними організаціями на порушення вимог «Правил визначення вартості будівництва» ДБН Д.1.1-1-2000, затверджених наказом Держбуду від 27.08.2000 №174, внаслідок чого завдано матеріальну шкоду (збитки) на суму 2 605 284,42 грн.

Крім того, у період з 22.07.2014 по 31.07.2014 ДФІ в Україні була проведена зустрічна звірка ТОВ «Магістральне будівництво» з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися ТОВ «Магістральне будівництво» та ПАТ «Укртрансгаз» за період з 01.10.2012 по 31.05.2014; за результатами проведення перевірки була складена довідка від 31.07.2014 №05-21/100, відповідно до змісту якої в ході зустрічної звірки інспекторами здійснено перерахунок вартості виконаних робіт ТОВ «Магістральне будівництво» для ПАТ «Укртрансгаз» та його структурних підрозділів за період з 01.10.2012 по 31.05.2014 та встановлено їх завищення на загальну суму 1 904 518,96 грн.

Позивач звернувся до відповідача із претензійною вимогою від 17.12.2014 №4500/6-06, в якій просив відповідача провести коригування вартості завищених ремонтно-будівельних робіт, шляхом підписання акта про таке коригування і зняти зайві суми витрат згідно з довідкою ревізії ДФІ у Львівській області від 02.09.2014.

ТОВ «Магістральне будівництво», в свою чергу, листом від 25.12.2014 №65/12 надало позивачу заперечення на його претензійну вимогу, в якому заперечувало факт завищення вартості виконаних робіт та не погодилося ні з висновками, викладеними у довідці зустрічної звірки, ані з тими вимогами, які зазначені у претензії ПАТ «Укртрансгаз».

Звертаючись з позовом до господарського суду міста Києва, позивач зазначає, що ПАТ «Укртрансгаз» сплачено зайві кошти через завищення вартості виконаних підрядних робіт у сумі 95 525,14 грн., у зв'язку з чим просить суд стягнути з ТОВ «Магістральне будівництво» на користь позивача збитків у сумі 95 525,14 грн. та зобов'язати ТОВ «Магістральне будівництво» провести коригування вартості робіт на суму 95 525,14 грн. в сторону її зменшення.

Під збитками розуміються ті негативні наслідки, які настали в майновій сфері потерпілого, в даному випадку - позивача в результаті вчиненого проти нього цивільного правопорушення.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною другою статті 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Згідно зі статтею 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Виходячи з аналізу наведених приписів законодавства, суд дійшов висновку про те, що кошти, сплачені за виконання робіт, є саме оплатою підрядних робіт на підставі укладеного сторонами Договору та не підпадають під визначення збитків, наведених у приписі статті 22 ЦК України і статей 224, 225 Господарського кодексу України, позивачем не доведено наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, а тому в задоволенні позовних вимог про стягнення збитків слід відмовити.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що: Договір укладено в результаті перемоги на конкурсних торгах, з узгодженням всіх істотних умов; Договір виконано повністю як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, тобто роботи виконані, прийняті та оплачені; жодних претензій та зауважень зі сторони замовника підряднику заявлено не було.

Так, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на висновки перевірок ДФІ у Львівській області та ДФІ у м. Києві як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

У той же час, виявлення вказаних порушень може бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Вищого господарського суду України від 02.10.2013 зі справи № 922/1609/13.

З огляду на наведене позовні вимоги щодо стягнення збитків не підлягають задоволенню.

Що ж до вимог про зобов'язання провести коригування вартості робіт в сторону її зменшення, то слід зазначити таке.

Відповідно до частини першої статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Позовна вимога про зобов'язання провести корегування вартості робіт, які вже виконані, прийняті та оплачені, як спосіб захисту цивільного права чинним законодавством України не передбачено.

З огляду на наведене господарський суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи покладаються на позивача.

Керуючись статтями 44, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.08.2015.

Суддя О. Марченко