РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2015Справа №910/12433/15

За позовомПублічного акціонерного товариства «Укртелеком»
доВійськової частини НОМЕР_1
простягнення 63 102,53 грн.
Суддя Босий В.П.
Представники сторін:
від позивача:Ковтун О.П.
від відповідача:Роллер В.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» (надалі «Товариство») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 63 102,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. позивачем було надано телекомунікаційні послуги, а відповідачем зобов`язання з оплати таких послуг не виконано, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 50 400,00 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних у розмірі 12 045,60 грн. та 3% річних у розмірі 656,93 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.05.2015 р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 08.06.2015 р.

05.06.2015 р. представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на те, що договір надання послуг між сторонами не укладався, у зв`язку з чим у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем.

Судове засідання, призначене на 08.06.2015 р. не відбулося, у зв`язку з чим ухвалою господарського суду міста Києва від 06.07.2015 р. розгляд справи призначено на 13.07.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.07.2015 р. розгляд справи відкладено на 22.07.2015 р. у зв`язку із неявкою представника позивача та неподанням витребуваних доказів.

Судове засідання, призначене на 22.07.2015 р., було перенесено на 04.08.2015 р., про що сторони були належним чином повідомлені.

Представник позивача в судове засідання з`явився, на виконання вимог ухвал суду надав пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з`явилася, вимоги ухвал суду виконала, проти задоволення позовних вимог заперечувала з огляду на викладені у відзиві на позовну заяву обставини.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із пояснень позивача, у період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. ним були надані Військовій частині НОМЕР_1 телекомунікаційні послуги на загальну суму 50 400,00 грн., на оплату яких у вказаний період Товариством виставлялися відповідні рахунки.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов`язання з оплати наданих послуг, у зв`язку з чим існують підстави для стягнення з нього заборгованості у розмірі 50 400,00 грн., а також інфляційних у розмірі 12 045,60 грн. та 3% річних у розмірі 656,93 грн.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 180 Господарського кодексу України визначає істотні умови господарського договору. Відповідно до положень цієї статті зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Суд відзначає, що предметом господарського договору є господарські зобов`язання, за якими боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Умови про предмет договору повинні включати визначення матеріального об`єкта договірного зобов`язання, а саме:

- найменування (номенклатуру, асортимент) товару, сутність та перелік послуг, результат робіт;

- кількісні показники поставки продукції, виконання робіт, надання послуг;

- вимоги до їх якості, які визначаються посиланням на відповідні державні стандарти або на технічні умови, або вимоги, яким має відповідати товар (встановлюються у технічній документації, зразках, еталонах). В усякому разі товар, результати робіт, послуг мають бути придатними для використання у цілях, для яких вони призначені.

Із пояснень представників сторін вбачається, що договір про надання відповідачу позивачем послуг у період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. у формі єдиного документу не укладався.

Частинами 1, 2 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до п. 1 ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

За змістом ст. 643 Цивільного кодексу України якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В той же час суд відзначає, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення відповідачем будь-яких дій, які б свідчили про прийняття ним пропозиції на укладення між сторонами договору надання послуг (в тому числі, в частині погодження істотних умов такого договору).

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту отримання акцепту відповідача на укладення договору надання послуг.

Відповідно до п. 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зокрема, не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо.

З огляду на викладене, договір надання телекомунікаційних послуг за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. є неукладений в розумінні приписів ст. 638 Цивільного кодексу України та статті 180 Господарського кодексу України, а відтак підстави для стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 50 400,00 грн., а також інфляційних у розмірі 12 045,60 грн. та 3% річних у розмірі 656,93 грн. за порушення виконання умов такого договору відсутні.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог з викладених у позові Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» правових підстав необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.08.2015 р.

Суддя В.П. Босий