ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.15 Справа№ 914/1951/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВМГ», м.Вишгород Київської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛИЦЬКА КАБЕЛЬНА КОМПАНІЯ», м.Львів

про: визнання договору недійсним,

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача: Лазор С.О. - представник (довіреність б/н від 06.07.15р.);

від відповідача: Скочко Ю.І. - представник (довіреність від 06.06.15р.);

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю "ВМГ" (м.Вишгород Київської області) до Товариства з обмеженою відповідальністю " ГАЛИЦЬКА КАБЕЛЬНА КОМПАНІЯ" (м.Львів) про визнання договору недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВМГ» (продавець згідно договору, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЛИЦЬКА КАБЕЛЬНА КОМПАНІЯ» (покупець згідно договору, відповідач у справі) договір купівлі-продажу № 01/08-п від 01.08.2014 року суперечить нормам чинного законодавства.

Ухвалою суду від 18.06.2015р. порушено провадження у справі. Розгляд судової справи призначено на 09.07.2015р. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому числі визнано обов'язковою участь повноважних представників сторін в судове засідання.

В судове засідання 09.07.2015 року позивач участь повноважного представника забезпечив, вимог ухвали суду від 18.06.2015р. не виконав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, 08.07.2015 р. через відділ обліку та документального забезпечення суду подав відзив на позовну заяву (вх. №28527/15), в якому позовні вимоги заперечив.

Розгляд справи відкладено на 30.07.2015 року.

В судове засідання 30.07.2015 року позивач участь повноважного представника забезпечив, позовні вимоги підтримав з підстав, викладних у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання участь повноважного представника забезпечив, позовні вимоги заперечив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

01 серпня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВМГ» (продавець згідно договору, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЛИЦЬКА КАБЕЛЬНА КОМПАНІЯ» (покупець згідно договору, відповідач у справі) договір купівлі-продажу № 01/08-п від 01.08.2014 року (надалі - договір купівлі-продажу). За цим договором продавець зобов'язується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець - прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Як вбачається зі змісту договору купівлі-продажу, ціна товару вказується в накладних на відвантаження товару. Загальна сума цього договору визначається сумою всіх накладних на поставки за цим договором. (п. 1.3), кількість товару, що поставляється за цим договором, вказується в товарно-супровідних документах (п. 1.5), покупець за цим договором здійснює оплату товару в розмірі 100% його вартості не пізніше 14 календарних днів з дня отримання товару (п. 2.1).

Відповідачем подано копії видаткових накладних, в яких зазначена ціна товару (копії накладних долучено до матеріалів справи).

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1,2 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання правочину недійсним.

Згідно з частинами 2,3 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У статті 215 Цивільного кодексу України визначаються загальні правові підстави визнання правочину недійсним. Так, частиною 1 цієї статті визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. позивач, як на підставу недійсності договору, покликається на положення частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України. Ця норма визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. В договорі сторонами було узгоджено, що ціна товару вказується в накладних на поставки (п.1.3. договору), кількість товару, що поставляється вказується в товарно-супровідних документах (п.1.5.договору).

Згідно зі статтями 627, 632 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Зі змісту вищезазначених статей випливає, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Таким чином, укладений між сторонами договір має обов'язкову силу і є підставою виникнення цивільно-правового зобов'язання.

З урахуванням вищенаведеного, твердження позивача про неузгодження сторонами ціни товару в момент укладення договору є безпідставним.

Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 Закону України «Про господарські товариства», дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених цим Законом та установчими документами. В силу положень ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Твердження позивача про те, що на момент укладення договору купівлі-продажу № 01/08-п від 01.08.2014 року Гогоша Андрій Вікторович підписав від імені підприємства даний договір, не маючи на це відповідних повноважень, спростовуються тим, що у відповідності до п. 13.2 Статуту товариства передбачено, що директор є виконавчим органом товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю. Директор укладає без довіреності від імені товариства угоди на суму, розмір якої визначається загальними зборами учасників.

Рішенням загальних зборів учасників ТзОВ «ГАЛИЦЬКА КАБЕЛЬНА КОМПАНІЯ» від 28.01.2014 року, оформленого протоколом загальних зборів учасників №3 від 28.01.2014 року в.о. директору ТзОВ «ГАЛИЦЬКА КАБЕЛЬНА КОМПАНІЯ» було надано повноваження щодо укладення угод, за винятком угод щодо відчуження основних засобів та засобів виробництва, із визначенням усіх умов на власний розсуд, в тому числі і щодо суми таких угод, за винятком угод щодо відчуження основних засобів та засобів виробництва.

За таких обставин, суд вважає вимоги позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 01/08-п від 01.08.2014 року з підстав відсутності повноважень у в.о. директора ТзОВ «ГАЛИЦЬКА КАБЕЛЬНА КОМПАНІЯ» на підписання вказаного договору та відсутності погодженої ціни в договорі купівлі - продажу необґрунтованими, документально не підтвердженими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий збір покладається на позивача у відповідності до ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено 04.08.2015 р.

Суддя Король М.Р.