Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "10" серпня 2015 р. Справа № 906/878/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність від 19.02.2015;

від відповідача: ОСОБА_2- довіреність від 18.11.2014,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Керрілайн" (м.Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комбікормовий завод "Константа" (с.Піски, Житомирський район, Житомирська область)

про стягнення 104194,51 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 104194,51грн., з яких: 85390,00грн. основного боргу, 18804,51грн. пені.

Представник позивача підтвердив, що відповідачем у повному обсязі сплачено суму основного боргу. Вимогу про стягнення штрафних санкцій підтримав у повному обсязі. Подав клопотання, яке було задоволено судом, про долучення до матеріалів справи документів (а.с. 84-85).

Представник відповідача повідомив, що сума основного боргу сплачена відповідачем у повному обсязі, при цьому частина основного боргу в розмірі 30390,00грн. сплачена до порушення провадження у справі. Стосовно стягнення пені заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши надані до справи документи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вказує позивач та вбачається з матеріалів справи, 19.05.2014 між ТОВ "Керрілайн" (експедитор/позивач) та ТОВ "Комбікормовий завод "Константа" (клієнт/відповідач) укладено договір про транспортно-експедиційне обслуговування вантажів №190514 (далі - Договір; а.с. 11-14), відповідно до умов п. 1.1. якого клієнт доручає, а експедитор за оплату, за дорученням клієнта і за його рахунок, організовує транспортно-експедиційне обслуговування внутрішніх, експортно-імпортних і транзитних вантажів клієнта та порожнього рухомого складу (далі - "вантажі клієнта") при їх перевезенні територіями України та інших країн, відповідно до Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" від 01 липня 2004 року, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Статутом залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06 квітня 1998 року, Правилами Угоди про міжнародне вантажне сполучення, міжурядовими та прикордонними Угодами і національним транспортним правом країни, по території якої здійснюється перевезення.

Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до "31" грудня 2014 року. У тих випадках, коли перевезення заявленого клієнтом вантажу розпочато в межах терміну дії договору, а закінчується після 31 грудня 2014 року, дія договору автоматично продовжується на весь період перевезення даного вантажу, а в частині взаєморозрахунків за договором, до повного їх завершення. У разі, якщо за один місяць до закінчення терміну договору жодна із сторін не зробить повідомлення про розірвання цього договору, його дія продовжується на кожний наступний календарний рік (п. 7.1. Договору).

Згідно з п. 3.1. Договору, вартість перевезення вантажу транспортно-експедиційного обслуговування та інших додаткових послуг згідно заявки клієнта, зазначаються в додатках, які є невід'ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 3.3. Договору, оплата транспортно-експедиційного обслуговування здійснюється в строки та на умовах, передбачених в заявках на надання транспортно-експедиційних послуг, які підписуються сторонами і є невід'ємною частиною договору.

Позивач вказує, що на підставі заявок клієнта експедитором були надані послуги на загальну суму 364504,00грн., про що в подальшому сторонами підписано акт виконаних робіт від 30.06.2014.

Однак, відповідач договірні зобов'язання по оплаті наданих послуг виконав неналежним чином, що стало підставою для звернення позивача до суду.

За неналежне виконання зобов'язань за Договором, на підставі п.п. 4.8. Договору, позивачем нараховано до стягнення з відповідача 18804,51грн. пені.

Відповідач, у відзиві на позовну заяву (а.с.58-59), зокрема, вказав, що умовами п. 4.8. Договору визначено право на стягнення збитків, однак вказане помилково розцінене позивачем як право вимагати стягнення пені.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення представника позивача, господарський суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

За ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги ґрунтуються на укладеному між сторонами Договорі про транспортно-експедиційне обслуговування вантажів №190514 від 19.05.2014 (а.с. 11-14).

Згідно положень ст.ст. 929 ЦК України та 316 ГК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Статтею 8 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" визначено, що експедитори надають клієнтам послуги відповідно до вимог законодавства України та держав, територією яких транспортуються вантажі, згідно з переліком послуг, визначеним у правилах здійснення транспортно-експедиторської діяльності, а також інші послуги, визначені за домовленістю сторін у договорі транспортного експедирування.

Наявними в матеріалах справи заявками (а.с. 15-18), рахунками (а.с. 19-22) та актом виконаних робіт від 30.06.2015 (а.с. 23) підтверджується факт надання позивачем відповідачу послуг на загальну суму 364504,00грн.

Згідно п. 5.2 Договору, сторони зобов'язані підписати акт виконаних робіт і звірки взаєморозрахунків наданих експедитором послуг протягом 5-ти календарних днів з моменту їх отримання клієнтом. ...Недоплачена клієнтом за розрахунками експедитора сума, зазначена в актах виконаних робіт та звірки взаєморозрахунків, повинна бути оплачена клієнтом протягом 1 банківського дня після закінчення строку, зазначеного в даному пункті, для підписання актів виконаних робіт та звірки взаєморозрахунків між сторонами, або отримання клієнтом письмового розрахунку вартості винагороди і транспортування вантажу.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи банківської довідки (а.с. 42-43), банківських виписок, платіжних доручень (а.с. 63-81) та довідки ПАТ "Райффайзен банк Аваль" (а.с. 85), на дату вирішення спору, заявлена до стягнення сума основного боргу сплачена відповідачем у повному обсязі.

При цьому, 30390,00грн. сплачено до звернення позивача з позовом до суду (поштовий штампель на конверті 12.06.2015), решта - 55000,00грн. - після звернення позивача з позовом до суду.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на викладене, провадження у справі в частині стягнення 55000,00грн. основного боргу підлягає припиненню за відсутністю предмету спору.

Оскільки заборгованість у розмірі 30390,00грн. заявлена до стягнення безпідставно, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Як передбачено ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 18804,51грн., нараховану за період з 25.11.2014 по 25.05.2015, на підставі п. 4.8. Договору .

Однак, умовами п. 4.8. Договору сторони визначили, що при виникненні збитків внаслідок неналежного виконання Договору (крім випадків, обумовлених окремо) винна сторона несе відповідальність в розмірі вартості понесеного збитку, згідно чинного законодавства України. При цьому іншими пунктами Договору стягнення пені не обумовлено.

Відповідно абз. 3 п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Враховуючи, що умови п. 4.8. Договору не передбачають стягнення з відповідача пені, і іншими пунктами Договору не визначено право позивача на її стягнення, заявлені позивачем вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними та допустимими у справі доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін.

За вказаного, провадження у справі в частині стягнення 55000,00грн. основного боргу підлягає припиненню, у задоволенні вимог про стягнення 30390грн. основного боргу та 18804,51грн. пені суд відмовляє.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру обґрунтовано заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-34, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі в частині стягнення 55000,00грн. основного боргу на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

2. У стягненні 30390,00грн. основного боргу та 18804,51грн. пені відмовити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комбікормовий завод "Константа" (12431, Житомирська обл., Житомирський р-н, с.Піски, вул. Польова, буд. 3, ід. код 39143022)

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Керрілайн" (02093, м.Київ, Дарницький р-н, вул. Бориспільська, буд. 26-Б, оф. 24, ід. код 38327642) 1100,00грн. судового збору.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Керрілайн" (02093, м.Київ, Дарницький р-н, вул. Бориспільська, буд. 26-Б, оф. 24, ід. код 38327642) з Державного бюджету 1,04грн. надмірно сплаченого судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 17.08.15

Суддя Вельмакіна Т.М.

Друк:

1 - до справи;

2, 3 - сторонам (рек. з пов.)