РІШЕННЯ

11 серпня 2015 року Справа № 913/409/15

Провадження №5пд/913/409/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління , м. Сєвєродонецьк Луганської області

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Медаком", м. Луганськ

про стягнення 379337 грн. 78 коп. та внесення змін до п. 2.2 кредитного договору

Суддя господарського суду Луганської області Вінніков С.В.

Секретар судового засідання Гуленко К.С.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_2, заступник начальника юридичного відділу, довіреність від 16.11.2015 за реєстр. № 1772;

від відповідача - представник не прибув.

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимоги:

- стягнути з відповідача заборгованість за договором кредитної лінії від 29.10.2013 № 202 в сумі 379337 грн. 78 коп., з яких 280000 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом; 2543 грн. 01 коп. строкових відсотків по кредиту; 33469 грн. 98 коп. прострочених відсотків по кредиту; 54429 грн. 62 коп. пені за несвоєчасну сплату кредиту та 8895 грн. 17 коп., пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту;

- змінити пункт 2.2. договору кредитної лінії від 29.10.2013 № 202 щодо строку його виконання, а саме: визначити строк виконання договору кредитної лінії № 202 від 29.10.2013 моментом винесення рішення суду про зміну кредитного договору.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем договірних зобовязань в частині повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним. Крім того, позивачем нараховано пеню за тілом кредиту, пеню за відсотками за користування.

Представник позивача подав заяву в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України від 22.07.2015 № 39-09/6, в якій він просить:

- стягнути з відповідача заборгованість за договором кредитної лінії від 29.10.2013 № 202 в сумі 516257 грн. 42 коп., з яких:

280000 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом;

2543 грн. 01 коп. строкових відсотків по кредиту;

33469 грн. 98 коп. прострочених відсотків по кредиту;

54429 грн. 62 коп. пені за несвоєчасну сплату кредиту;

8895 грн. 17 коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту;

1320 грн. 00 коп. інфляційних втрат по простроченому основному боргу за період 05.05.2014-30.05.2014;

111942 грн. 00 коп. інфляційних втрат по простроченому основному боргу за період 03.11.2014-17.06.2015;

19786 грн. 18 коп. інфляційних втрат по прострочених відсотках за період 06.08.2014-17.06.2015;

33 грн. 46 коп. 3% річних по простроченому основному боргу за період 01.04.2014-30.04.2014;

82 грн. 19 коп. 3% річних по простроченому основному боргу за період 05.05.2014-30.05.2014;

3152 грн. 88 коп. 3% річних по простроченому основному боргу за період 03.11.2014-17.06.2015;

1 грн. 82 коп. 3 % річних по прострочених відсотках за період 07.07.2014 по 14.08.2014;

601 грн. 11 коп. 3 % річних по прострочених відсотках за період 06.08.2014-17.06.2015;

- змінити пункт 2.2. договору кредитної лінії від 29.10.2013 № 202 щодо строку його виконання, а саме: визначити строк виконання договору кредитної лінії № 202 від 29.10.2013 моментом винесення рішення суду про зміну кредитного договору.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України збільшення розміру позовних вимог є правом позивача. Тому, та з урахуванням доплати позивачем судового збору у належному порядку та розмірі, збільшення розміру позовних вимог за вказаною заявою позивача прийнято судом до розгляду.

Відповідач витребувані судом документи не представив, правом на участь свого представника у судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Явка учасників процесу в судове засідання не визнавалася обовязковою.

При цьому, відповідач не заявив клопотання про відкладення розгляду справи з наведенням відповідного обґрунтування необхідності такого відкладення та доданням доказів поважності неприбуття у дане судове засідання.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (зі змінами) у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Інформаційним листом Вищого господарського суду України від 05.06.2014 № 01-06/745/2014 "Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" розяснено, що учасник судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території України, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за умов, зазначених у підпунктах 1-4 пункту 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції" (у редакції Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014 № 01-06/2052/14). Так, учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за таких умов:

1) Якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. При цьому слід мати на увазі, що згідно із статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, вони вважаються достовірними, доки до них не внесено відповідних змін.

2) У разі коли учасник судового процесу не значиться у згаданому реєстрі, - якщо названу ухвалу господарським судом надіслано поштою за адресою, яку зазначено в заяві (скарзі), або за місцем проживання фізичної особи, або за місцезнаходженням відокремленого підрозділу юридичної особи (коли заяву повязано з його діяльністю).

3) Якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством звязку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд не вчиняє дій, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту. У такому разі, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством звязку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо).

4) За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Так, відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцем реєстрації відповідача є 91033, м. Луганськ, вул. Оборонна, б. 79.

Листом від 16.03.2015 №511-30-100 УДППЗ Укрпошта повідомляє, що відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях та розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення (зі змінами), органи поштового зв'язку тимчасово не здійснюють пересилання поштових відправлень до вказаного населеного пункту.

Оскільки відповідач у справі знаходиться на території проведення АТО інформація про час і місце судового засідання також була розміщена на сторінці господарського суду Луганської області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/), про що свідчить роздрукована сторінка з мережі Інтернет.

Разом з тим, судом здійснювалося повідомлення відповідачів про час та місце проведення судового засідання шляхом надсилання ухвали електронною поштою за адресою, зазначеною у витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: , що свідчить роздруківка з офіційної електронної скриньки господарського суду Луганської області.

Інших засобів звязку із відповідачем судом встановлено не було.

Таким чином, судом вжито відповідні заходи щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території, тому у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування прийнятого судового рішення з посиланням на пункт 2 частини третьої статті 104 або пункт 2 частини другої статті 11110 ГПК (аналогічна позиція викладена у Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14).

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд встановив наступне.

Між публічним акціонерним товариством Державний ощадний банк України, як кредитором, та товариством з обмеженою відповідальністю Медаком, як позичальником, 29.10.2013 був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 202 (далі за текстом - договір).

Предметом даного Договору (п. 2.1 договору) є правовідносини, за якими банк зобовязується надати на умовах цього договору, а позичальник зобовязується отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що кредит надається у вигляді не відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 28.10.2014.

Сторони погодили суму максимального ліміту кредитування і визначили його в розмірі 400000 грн. 00 коп. (п. 2.2 договору).

В пункті 2.3.2 договору визначено, що сторони погодили збільшення/зменшення діючого ліміту кредитування в строки за таким графіком:

до 31.01.2014 (включно) 400000 грн. 00 коп.;

з 01.02.2014 по 28.02.2014 (включно) 360000 грн. 00 коп.;

з 01.03.2014 по 31.03.2014 (включно) 320000 грн. 00 коп.;

з 01.04.2014 по 30.04.2014 (включно) 280000 грн. 00 коп.;

з 01.05.2014 по 31.05.2014 (включно) 240000 грн. 00 коп.;

з 01.06.2014 по 30.06.2014 (включно) 200000 грн. 00 коп.;

з 01.07.2014 по 31.07.2014 (включно) 160000 грн. 00 коп.;

з 01.08.2014 по 31.08.2014 (включно) 120000 грн. 00 коп.;

з 01.09.2014 по 30.09.2014 (включно) 80000 грн. 00 коп.;

з 01.10.2014 по 28.10.2014 (включно) 40000 грн. 00 коп.

З метою дотримання діючого кредитування згідно з умовами цього договору позичальник зобовязаний не пізніше останнього банківського дня періоду, а закінчується строк користування кредитом у межах встановленого в звітному періоду діючого ліміту кредитування, здійснити погашення частини кредитних коштів у сумі буде необхідною для дотримання діючого ліміту кредитування на наступний період.

Відповідно до п. 2.7.1 договору проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі процентної розмірі 19,5% річних , яка може встановлена в іншому розмірі в порядку, визначеному цим договором.

Згідно із п. 2.7.3 договору нараховані за період з першого дня видачі кредиту або з першого числа звітного місяця по останнє число звітного місяця або по останній день повернення позичальником кредиту проценти повинні бути сплачені позичальником не пізніше пятого числа місяця, наступного за звітним, а в разі дострокового погашення кредиту одночасно з погашенням кредиту. Перший раз позичальник сплачує проценти не пізніше 05.12.2013.

Сторонами у справі було підписано додатковий договір про реструктуризацію № 1 від 30.05.2014 до договору кредитної лінії від 29.10.2013 № 202.

Вказаним договором внесено наступні зміни:

- п. 2.2 «Кредит надається у вигляді не відновлюваної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 28.04.2015»;

- п. 2.3 «Сторони погодили суму максимального ліміту кредитування і визначили його в розмірі 28000 грн. 00 коп.»

- п. 2.3.2 «сторони погодили збільшення/зменшення діючого ліміту кредитування в строки за таким графіком:

до 31.10.2014 (включно) 280000 грн. 00 коп.;

з 01.11.2014 по 30.11.2014 (включно) 240000 грн. 00 коп.;

з 01.12.2014 по 31.12.2014 (включно) 200000 грн. 00 коп.;

з 01.01.2015 по 31.01.2015 (включно) 160000 грн. 00 коп.;

з 01.02.2015 по 28.02.2015 (включно) 120000 грн. 00 коп.;

з 01.03.2015 по 31.03.2015 (включно) 80000 грн. 00 коп.;

з 01.04.2015 по 28.04.2015 (включно) 40000 грн. 00 коп.»

За умовами п. 7.2.1 договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань, передбачених положеннями цього договору, банк має право застосувати до позичальника пеню на користь банку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу з повернення суми кредиту та/або від суми простроченого платежу з повернення суми кредиту та/або від суми несвоєчасно сплачених комісійних винагород та/або процентів та користування кредитом за кожен день прострочення.

На виконання кредитного договору банк перерахував кредитні кошти позичальнику в сумі 360127 грн. 60 коп., що підтверджується випискою з банківського рахунку.

Як вбачається з виписки з особового рахунку, відповідач свої грошові зобовязання за кредитним договором виконав частково, а саме в частині сплати процентів за користування кредитом.

У звязку з невиконанням відповідачем своїх грошових зобовязань, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором кредитної лінії від 29.10.2013 № 202 в сумі 516257 грн. 42 коп., з яких: 280000 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом; 2543 грн. 01 коп. строкових відсотків по кредиту; 33469 грн. 98 коп. прострочених відсотків по кредиту; 54429 грн. 62 коп. пені за несвоєчасну сплату кредиту; 8895 грн. 17 коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту; 1320 грн. 00 коп. інфляційних втрат по простроченому основному боргу за період 05.05.2014-30.05.2014; 111942 грн. 00 коп. інфляційних втрат по простроченому основному боргу за період 03.11.2014-17.06.2015; 19786 грн. 18 коп. інфляційних втрат по прострочених відсотках за період 06.08.2014-17.06.2015; 33 грн. 46 коп. 3% річних по простроченому основному боргу за період 01.04.2014-30.04.2014; 82 грн. 19 коп. 3% річних по простроченому основному боргу за період 05.05.2014-30.05.2014; 3152 грн. 88 коп. 3% річних по простроченому основному боргу за період 03.11.2014-17.06.2015; 1 грн. 82 коп. 3 % річних по прострочених відсотках за період 07.07.2014 по 14.08.2014; 601 грн. 11 коп. 3 % річних по прострочених відсотках за період 06.08.2014-17.06.2015, та змінити пункт 2.2. договору кредитної лінії від 29.10.2013 № 202 щодо строку його виконання, а саме: визначити строк виконання договору кредитної лінії № 202 від 29.10.2013 моментом винесення рішення суду про зміну кредитного договору.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи позивача та надані ним докази, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою договір кредитної лінії від 29.10.2013 № 202, є кредитним договором, згідно якого, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Крім того, за приписами Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року N 254, підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи, які мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі (п.п.4.2., 4.3.). До первинних документів відносяться меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій)(п. 4.4."б" Положення). Меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку. До меморіальних документів (паперових або електронних), що використовуються для безготівкових розрахунків, належать такі розрахункові документи (п. 4.6. Положення): меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку).

Факт видачі відповідачу кредиту підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно п.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст.ст. 43, 33 Господарського процесуального кодексу України сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач доказів належного виконання зобовязань за кредитним договором не надав.

З урахуванням викладеного, вимоги позивача в частині стягнення кредитної заборгованості та заборгованості за процентами підлягають задоволенню повністю, а саме з відповідача слід стягнути прострочений борг по кредиту в сумі 280000 грн. 00 коп., строкові проценти по кредиту в сумі 2543 грн. 01 коп., прострокові відсотки по кредиту в сумі 33469 грн. 98 коп.

Відповідно до умов п. 7.2.1 договору, згідно із яким за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань, передбачених положеннями цього договору, банк має право застосувати до позичальника пеню на користь банку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу з повернення суми кредиту та/або від суми простроченого платежу з повернення суми кредиту та/або від суми несвоєчасно сплачених комісійних винагород та/або процентів та користування кредитом за кожен день прострочення, позивачем нараховано 54429 грн. 62 коп. пені за несвоєчасну сплату кредиту та 8895 грн. 17 коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу статей 610, 611 цього ж Кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Статтею 216 цього ж Кодексу передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Так, суд, перевіривши розрахунок пені за порушення строків оплати суми кредиту, дійшов висновку, що позивачем розрахунок пені здійснений без врахування приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Так, обґрунтованим розміром пені за несвоєчасну сплату кредиту є 40836 грн. 17 коп., а пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту 7275 грн. 13 коп.

Разом з тим, суд за власною ініціативою зменшує розмір штрафних санкцій в порядку ст. 83 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 230, 233 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання; у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних норм законодавства зменшенню підлягають штрафні санкції, встановлені як за згодою сторін, так і законом.

Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Застосування положень п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та встановлення, при цьому, розміру зменшення є правом суду, та застосовується ним виходячи з обставин справи та внутрішнього переконання суду щодо встановлення достатнього розміру неустойки, що підлягає стягненню.

Так, вказана процесуальна норма разом з нормою ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України застосовуються на розсуд суду першої інстанції, який розглядає спір.

Винятковість випадку полягає у наступному.

Згідно ст.2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Кабінет Міністрів України на засіданні 30 жовтня 2014 року прийняв розпорядження № 1053, яким затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідний документ розміщений на Урядовому порталі.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2015 у справі № 826/18327/14 визнано нечинним Розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 апеляційна скарга Кабінету Міністрів України залишена без задоволення, а постанова окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2015 без змін.

Вищий адміністративний суд України направив справу № 826/18327/14 на новий розгляд, скасувавши постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2015 та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 у цій справі.

Так, на цей час розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р, який зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, є чинним.

При цьому, факт проведення антитерористичної операції на території м. Луганськ будь-яких сумнівів не викликає, оскільки він неодноразово висвітлювався в засобах масової інформації, у повідомленнях Ради національної безпеки та оборони України.

Так, зокрема, проведення антитерористичної операції на території м. Луганськ вбачається з Указів Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та від 14.11.2014 № 875/2014 Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях.

Крім того, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення (зі змінами) встановлено, що у м. Луганськ органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

За таких обставин, приймаючи до уваги вище вказане, суд реалізує своє право на зменшення розміру штрафних санкцій, застосованих позивачем, до 10 % від обґрунтованого розміру пені.

Так, з відповідача слід стягнути пеню за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 4083 грн. 62 коп. та пеню за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту в сумі 727 грн. 51 коп.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 1320 грн. 00 коп. інфляційних втрат по простроченому основному боргу за період 05.05.2014-30.05.2014, 111942 грн. 00 коп. інфляційних втрат по простроченому основному боргу за період 03.11.2014-17.06.2015, 19786 грн. 18 коп. інфляційних втрат по прострочених відсотках за період 06.08.2014-17.06.2015, 33 грн. 46 коп. 3% річних по простроченому основному боргу за період 01.04.2014-30.04.2014, 82 грн. 19 коп. 3% річних по простроченому основному боргу за період 05.05.2014-30.05.2014, 3152 грн. 88 коп. 3% річних по простроченому основному боргу за період 03.11.2014-17.06.2015, 1 грн. 82 коп. 3 % річних по прострочених відсотках за період 07.07.2014 по 14.08.2014 та 601 грн. 11 коп. 3 % річних по прострочених відсотках за період 06.08.2014-17.06.2015.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача та враховуючи лист Верховного Суду України № 62-97р. від 03.04.1997 Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, суд дійшов висновку, що позивачем невірно визначено початок прострочення виконання зобовязань за тілом кредиту.

Тому, в задоволенні вимоги про стягнення 33 грн. 46 коп. 3% річних по простроченому основному боргу за період 01.04.2014-30.04.2014 слід відмовити.

Решта розрахунків інфляційних втрат та 3% річних є вірними та відповідають нормам чинного законодавства, а тому нараховані суми підлягають стягненню з відповідача у за вказані періоди, а саме інфляційні втрати по простроченому боргу за період з травня 2014 по червень 2015 року в сумі 113262 грн. 00 коп., інфляційні втрати по прострочених відсотках за період з серпня 2014 року по червень 2015 року в сумі 19786 грн. 18 коп., 3% річних по простроченому основному боргу за період з 05.05.2014 по 17.06.2015 в сумі 3235 грн. 07 коп. та 3% річних по прострочених відсотках за період з 07.07.2014 по 17.06.2015 в сумі 602 грн. 93 коп.

Щодо вимоги про внесення змін до пункту 2.2. договору кредитної лінії від 29.10.2013 № 202 щодо строку його виконання, а саме: визначити строк виконання договору кредитної лінії № 202 від 29.10.2013 моментом винесення рішення суду про зміну кредитного договору, суд дійшов наступного висновку.

Положеннями статті 188 Господарського кодексу України регламентовано наступний порядок зміни та розривання господарських договорів.

1. Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

2. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

3. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

4. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який втілюється в положеннях статей 3 та 627 ЦК України. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників.

Цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором. За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Позивачем доведено істотне порушення відповідачем умов кредитного договору.

Відповідно до п. 5 ст. 188 Господарського кодексу України якщо судовим рішенням договір змінено, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням.

Тому суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про внесення змін до пункту 2.2. договору кредитної лінії від 29.10.2013 № 202 щодо строку його виконання, а саме: визначити строк виконання договору кредитної лінії № 202 від 29.10.2013 моментом набрання чинності рішенням суду про зміну кредитного договору, та задовольняє її у повному обсязі.

Таким чином, позов підлягає задоволенню частково, а також вважає за можливе зменшити розмір пені до 10 % від обґрунтованого розміру пені. З відповідача підлягають стягненню прострочений борг по кредиту в сумі 280000 грн. 00 коп., строкові відсотки по кредиту в сумі 2543 грн. 01 коп., прострочені відсотки по кредиту в сумі 33469 грн. 98 коп., пеня за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 4083 грн. 62 коп., пеня за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту в сумі в сумі 727 грн. 51 коп. інфляційні втрати по простроченому боргу в сумі 113262 грн. 00 коп., інфляційні втрати по прострочених відсотках в сумі 19786 грн. 18 коп., 3% річних по простроченому основному боргу в сумі 3235 грн. 07 коп., 3% річних по прострочених відсотках в сумі 602 грн. 93 коп. Внести зміни до пункту 2.2. договору кредитної лінії від 29.10.2013 № 202 щодо строку його виконання, а саме: визначити строк виконання договору кредитної лінії № 202 від 29.10.2013 моментом набрання чинності рішенням суду про зміну кредитного договору. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Правова позиція про необхідність відмови у задоволенні вимог про стягнення решти штрафних санкцій у звязку зі зменшенням розміру заявлених до стягнення санкцій наведена у п. 9.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року N 6 «Про судове рішення».

Відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладається судовий збір в сумі 10275 грн. 98 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог з віднесення судових витрат в частині зменшення штрафних санкцій на відповідача.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись, ст. ст. 44, 47, 49, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Медаком" про стягнення 379337 грн. 78 коп. та внесення змін до п. 2.2 кредитного договору задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Медаком", м. Луганськ, вул. Оборонна, б. 79, ІК 30761369, на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління, м. Сєвєродонецьк Луганської області, пр. Гвардійський, б. 40 «А», ІК 09304612, прострочений борг по кредиту в сумі 280000 грн. 00 коп., строкові відсотки по кредиту в сумі 2543 грн. 01 коп., прострочені відсотки по кредиту в сумі 33469 грн. 98 коп., пеня за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 4083 грн. 62 коп., пеня за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту в сумі в сумі 727 грн. 51 коп. інфляційні втрати по простроченому боргу в сумі 113262 грн. 00 коп., інфляційні втрати по прострочених відсотках в сумі 19786 грн. 18 коп., 3% річних по простроченому основному боргу в сумі 3235 грн. 07 коп., 3% річних по прострочених відсотках в сумі 602 грн. 93 коп., судовий збір в сумі 10275 грн. 98 коп. Видати наказ позивачу.

3. Внести зміни до пункту 2.2. договору кредитної лінії від 29.10.2013 № 202 щодо строку його виконання, а саме: визначити строк виконання договору кредитної лінії № 202 від 29.10.2013 моментом набрання чинності рішенням суду про зміну кредитного договору.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано - 13.08.2015.

Суддя С.В.Вінніков

Надр.4 прим.

1-до справи;

2-позивачу рекомендованим листом з повідомленням за адрсеою: м. Сєвєродонецьк Луганської області, пр. Гвардійський, 40А

3-відповідачу за адресою : м. Луганськ, вул. Оборонна, 79, не направляється у звязку з тим, відповідно до листа УДППЗ Укрпошта від 16.03.2015 №511-30-100 пересилання пошти до вказаного населеного пункту тимчасово не здійснюється

4 відповідачу за електронною адресою