ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" серпня 2015 р. Справа № 5023/2782/11

вх. № 2782/11

Суддя господарського суду: Присяжнюк О.О.

при секретарі судового засідання: Кріцина В.Е.

за участю представників сторін:

стягувача - ОСОБА_1

боржника - не з'явився

ВДВС ХМУЮ у Дергачівському р-ні - не з'явився

Державної казначейської служби - ОСОБА_2,дов.№ 5-15/223-1193 від 19.01.2015р.

розглянувши скаргу Дослідного сільськогосподарське підприємство "БВ" у ф. ТОВ, м. Харків на незаконні дії Державної казначейської служби України, Управління державної казначейської служби України в Дергачівському районі Харківської області та відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції в Харківській області (вх.№178 від 23.06.2015року) по справі за позовом Дослідне сільськогосподарське підприємство "БВ" у ф. ТОВ, м. Харків

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Дослідне сільськогосподарське підприємство БВ у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, м. Харків звернувся до господарського суду з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача - Підприємства Дергачівської виправної колонії № 109, м. Харків на користь позивача 12007,38 грн. боргу за товар, отриманий на виконання договору доручення № 2д/0408 від 11.04.2008 року.

Рішенням господарського суду Харківської області (суддя Присяжнюк О.О.) від 14.06.2011 р. по справі № 5023/2782/11 позов задоволено повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.08.2011року, рішення господарського суду Харківської області від 14.06.11 р. по справі № 5023/2782/11 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

01.09.2011року господарським судом Харківської області видано відповідний наказ .

23.06.2015року від Дослідного сільськогосподарського підприємства "БВ" у ф. ТОВ, м. Харків надійшла скарга на незаконні дії Державної казначейської служби України, Управління державної казначейської служби України в Дергачівському районі Харківської області та відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції в Харківській області (вх.№178 від 23.06.2015року) , в якій скаржник просить суд :

-визнати бездіяльність Державної казначейської служби України, Управління Державної казначейській служби України в Дергачівському районі Харківської області та Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області по не виконанню наказу господарського суду Харківської області від 01.09.2011 року у справі №5023/2782/11 про примусове виконання рішення господарського суду Харківської області від 14.06.2011 року про стягнення з Підприємства Дергачівської виправної колонії (№109)), повна назва: Державне підприємство Сільськогосподарське підприємство Дергачівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№109), Харківська обл., Дергачівський р-н. с.Дворічний Кут, основний борг в розмірі 43177,12 грн; інфляційні на суму боргу у розмірі 15185,39 грн; три проценти річних на суму боргу у розмірі 3644,87 грн; 620,07 грн державного мита та 236 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь Дослідного сільськогосподарського підприємства БВ у формі товариства з обмеженою відповідальністю.

- зобов'язати Державну казначейську службу України, Управління Державної казначейській служби України в Дергачівському районі Харківської області та Відділ державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області виконати наказ господарського суду Харківської області від 01.09.2011 року у справі №5023/2782/11 про примусове виконання рішення господарського суду Харківської області від 14.06.2011 року про стягнення з Підприємства Дергачівської виправної колонії (№109)), повна назва: Державне підприємство Сільськогосподарське підприємство Дергачівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№109), Харківська обл., Дергачівський р-н. с.Дворічний Кут, основний борг в розмірі 43177,12 грн; інфляційні на суму боргу у розмірі 15185,39 грн; три проценти річних на суму боргу у розмірі 3644,87 грн; 620,07 грн державного мита та 236 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь Дослідного сільськогосподарського підприємства БВ у формі товариства з обмеженою відповідальністю.

В судовому засіданні 28.07.2015р. оголошувалась перерва до 13.08.2015р.

Представник скаржника підтримує скаргу, через канцелярію господарського суду (вх.№32633 від 13.08.2015року) надав додаткові пояснення до скарги .

Представник УДКС України в Дергачівському районі Харківської області проти скарги заперечує, вказує, що в органах державного казначейства не обслуговуються рахунки боржника, а в разі виконання наказу суду з врахуванням вимог Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", до органу казначейської служби з відповідною заявою в даному випадку повинен звернутись державний виконавець, а не самостійно стягувач.

Представник ВДВС Дергачівського районного управління юстиції Харківської області в судове засідання не з'явився, через канцелярію господарського суду (вх.№30505 від 28.07.2015року) надав заперечення на скаргу, в яких проти скарги заперечує, вказує, що державним виконавцем згідно положень Закону України "Про виконавче провадження здійснені всі виконавчі дії передбачені вищевказаним законом.

Представники боржника в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду скарги повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив на скаргу не надали.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та матеріали скарги, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області (суддя Присяжнюк О.О.) від 14.06.2011 р. по справі № 5023/2782/11 позов задоволено повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.08.2011року, рішення господарського суду Харківської області від 14.06.11 р. по справі № 5023/2782/11 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

01.09.2011року господарським судом Харківської області видано відповідний наказ , який був своєчасно пред'явлений стягувачем до примусового виконання до ВДВС Дергачівського районного управління юстиції Харківської області.

04.06.2014 року ТОВ»БВ» подано до ВДВС заяву щодо незадовільного виконання вищезазначеного наказу суду, в якій заявник просила здійснити виконання за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду у відповідності до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

17.02.2015 р. державним виконавцем ВДВС Дергачівського районного управління юстиції Харківської області прийнята постанова про повернення виконавчого документу стягувачу за відсутністю майна у боржника на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".

19.02.2015 р. стягувачем подано заяву до Управління Державної казначейській служби України в Дергачівському районі Харківської області з проханням виконати наказ господарського суду Харківської області від 09.06.2011 року у справі №5023/2782/11, на яку отримана відповідь про те, що боржник - Державне підприємство Дергачівська виправна колонія № 109, код 08680945, в управлінні не обслуговується та не має відкритих рахунків для здійснення безспірного списання.

14.04.2015 р. стягувачем була подана скарга до Державної казначейської служби України на дії Управління Державної казначейській служби України в Дергачівському районі Харківської області та подана заява про виконання наказу.

Державною казначейською службою України надана відповідь від 20.05.2015р. № 5-08/768-1488832 про повернення наказу з неможливістю його виконання, оскільки боржник не має відкритих рахунків в органах Казначейства, а також з посиланням на те, що виконання наказу за програмою "Забезпечення виконання судових рішень, що гарантовані державою" подається органом державної виконавчої служби після вжиття відповідних заходів з примусового виконання судового рішення.

В поданій скарзі скаржник, зокрема, просить визнати бездіяльність Державної казначейської служби України, Управління Державної казначейській служби України в Дергачівському районі Харківської області та Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області по не виконанню наказу господарського суду Харківської області від 01.09.2011 року у справі №5023/2782/11 про примусове виконання рішення господарського суду Харківської області від 14.06.2011 року про стягнення з Підприємства Дергачівської виправної колонії (№109).

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовим актами, виданим відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Законом України "Про виконавче провадження" регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, отже стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Суд також зазначає, що частиною 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

З 01.01.2013р. набрав чинності Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", ч.1 статті 3 якого передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

При цьому необхідно врахувати пункт 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", яким передбачено, що виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Викладене свідчить про те, що наказ суду по справі № 5023/2782/11 повинен виконуватись державною виконавчою службою, але з урахуванням як вимог Закону України "Про виконавче провадження", так і вимог Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

З норм Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" витікає, що в разі відсутності у боржника - державного органу відповідних призначень, що можна розцінити як і відсутність самостійного розрахункового рахунку та фінансування, виконання рішення суду здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Пунктом 7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45) передбачено, що у разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження.

Таким чином, суд вважає, що після встановлення відсутності майна боржника, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення суми боргу за виконавчим документом, що стало підставою для повернення виконавчого документу стягувачу згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець повинен був направити наказ суду до відповідного органу Держказначейства згідно з п. 7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45) для виконання рішення суду за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно ст. 124 Конституції України, ст. 115 ГПК України, рішення суду, що набрали законної сили, є обов'язковим на всій території України та виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Суд бере до уваги те, що п. 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ до правосуддя, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.04 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, не своєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, які не повинні шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції": п. 2.1. згідно з частиною другою статті 43 Господарського процесуального кодексу та статтею 33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Також, суд зазначає, що відповідно до положень ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Виконання рішення суду може проводитись і іншими органами у випадках передбачених ст. 3 Законом України "про виконавче провадження".

Як державна виконавча служба, так і інші органи, зобов'язані виконувати рішення суду у відповідності з вимогами діючого законодавства України, та не потребується додатково судового рішення про таке зобов'язання.

При цьому сторона має право оскаржити конкретні дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів в порядку ст. 121-2 ГПК України.

З огляду на вищевикладене господарський суд приходить до висновку, що саме державний виконавець повинен звернутись до органу державної казначейської служби України з питання виконання наказу суду в даній справі, у зв *язку із вищевикладеним скарга в частині визнання бездіяльності Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області по не виконанню наказу господарського суду Харківської області від 01.09.2011 року у справі № 5023/2782/11 та зобов'язання Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області виконати наказ господарського суду Харківської області від 01.09.2011 року у справі № 5023/2782/11підлягає задоволенню, в іншій частині скарга судом не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.86 1212 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу Дослідного сільськогосподарського підприємства "БВ" у ф. ТОВ на незаконні дії Державної казначейської служби України, Управління державної казначейської служби України в Дергачівському районі Харківської області та відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції в Харківській області (вх.№178 від 23.06.2015року) задовольнити частково.

Визнати бездіяльность Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області по не виконанню наказу господарського суду Харківської області від 01.09.2011 року у справі № 5023/2782/11.

Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області виконати наказ господарського суду Харківської області від 01.09.2011 року у справі № 5023/2782/11.

Суддя Присяжнюк О.О.