РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2015Справа №910/15905/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», м. Київ

до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія»

про відшкодування шкоди в розмірі 16 141,80 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Рибалко С.М. (довіреність № 47 від 02.01.2015)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» про відшкодування шкоди у розмірі 16 141,80 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на підставі договору добровільного страхування від 01.01.2014 р. № 547-487, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу «ВАЗ 111730», державний реєстраційний номер АХ 1016 СТ, з вини якого трапилось ДТП, що підтверджується постановою суду, була застрахована Страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія», позивач просить стягнути з відповідача шкоду у розмірі 16 141,80 грн. в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2015 р. порушено провадження у справі № 910/15905/15, розгляд останньої призначено на 09.07.2015 р.

07.07.2015 р. через канцелярію суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

07.07.2015 р. через канцелярію суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла відповідь на запит щодо страхового покриття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2015 р. розгляд справи відкладено на 04.08.2015 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою відповідача.

У судовому засіданні 04.08.2015 р. представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Відповідач відзиву на позов не надав, представника в судове засідання не направив, про причини неявки не повідомив, про день та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалу про порушення провадження та ухвалу про відкладення розгляду справи відповідачу було надіслано за належною адресою (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), отже, адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом належним чином.

За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст. 75 ГПК України розглянути справу за відсутності відповідача за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 04.08.2015 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2014 р. між Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (далі - страховик) та Приватним акціонерним товариством «Філіп Морріс Україна» (далі - страхувальник) укладено договір страхування № 547-487 (добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків) , відповідно до якого застраховано транспортний засіб «Volkswagen Touareg», державний реєстраційний номер АХ 6426 СО.

Строк дії зазначеного Договору з 01.01.2014 р. до 31.12.2014 р.

Відповідно до довідки Управління Державтоінспекції ГУМВС в Харківській області від № 9331984 про дорожньо-транспортну пригоду, 09.01.2014 р. по просп. Московському, 90-А у місті Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки «ВАЗ 111730», державний реєстраційний номер АХ 1016 СТ, під керуванням Чуча А.Ю. та транспортним засобом марки «Volkswagen Touareg», державний реєстраційний номер АХ 6426 СО, під керуванням Солдатова В.В.

Дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм Чуча А.Ю. Правил дорожнього руху України, якого постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.02.2014 р. у справі № 646/553/14-п визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, страхувальник звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування та зазначив, що дану виплату просить здійснити через ПАТКБ «Правекс-Банк» на рахунок СТО ТОВ «Автомобільний дім «Соллі-плюс».

Протоколом огляду транспортного засобу від 16.01.2014 р. визначено перелік та характер пошкоджень транспортного засобу марки «Volkswagen Touareg», державний реєстраційний номер АХ 6426 СО.

Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Volkswagen Touareg», державний реєстраційний номер АХ 6426 СО в результаті його пошкодження, склала 17 141,80 грн., що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу та рахунком-фактурою від 07.02.2014 р. № АД-0390613, виставленим ТОВ «Автомобільний дім «Солі-плюс».

17.03.2014 р. позивач на підставі рахунку-фактури №АД-0390613 від 07.02.2014 р., страхового акту № 109571 від 10.02.2014 р. виплатив страхове відшкодування у розмірі 17 141,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2402 від 17.03.2014 р.

Статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільно-правова відповідальність водія Чуча А.Ю., який керував транспортним засобом марки «ВАЗ 111730», державний реєстраційний номер АХ 1016 СТ, на момент скоєння ДТП застрахована Страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія» (відповідач у справі), за полісом № АС/5445119, відповідно до наявної у матеріалах справи копії даного полісу, з лімітом відповідальності за шкоду майну 50 000,00 грн. та франшизою у розмірі 1000 грн.

30.09.2014 р. позивач звернувся до відповідача із заявою від 29.09.2014 р. за вих. № 3967 про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 17 141,80 грн.

За твердженням позивача, вказана вимога була залишена без відповіді та задоволення.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 37.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином, відповідач - Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія» є відповідальною особою за завдані збитки власнику транспортного засобу марки «Volkswagen Touareg», державний реєстраційний номер АХ 6426 СО.

Відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як визначено пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Положеннями статті 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку, а страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

При цьому, страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Також зазначена стаття визначає, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на підставі страхового акта, виконуючи свої зобов'язання за Договором, сплатив суму страхового відшкодування у розмірі 17 141,80 грн.

Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Тому виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування Страховик набуває права зворотної вимоги до Страховика винної особи у сумі виплаченого страхового відшкодування, але у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15.

Відповідно до приписів статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Статтею 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як передбачено полісом № АС/5445119, розмір франшизи становить 1000 грн., у зв'язку з чим вартість страхового відшкодування становить 16 141,80 грн.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не доведено відсутність у нього зобов'язання по виплаті заявленого позивачем страхового відшкодування

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» (04070, м. Київ, вул. Костянтинівська, буд 56, оф. 13, код 21130899) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33, код 16285602) 16 141,80 грн. та 1827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 07.08.2015 р.

Суддя С.О. Турчин