ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року Справа № 911/5446/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - суддіДерепи В.І.
суддів :Грека Б.М., - (доповідача у справі), Кривди Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуДержавного підприємства "Регіональні електричні мережі"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 28.04.15
у справі№911/5446/14
господарського судуКиївської області
за позовомДержавного підприємства "Енергоринок"
доДержавного підприємства "Регіональні електричні мережі"
простягнення суми
за участю представників від:
позивачаКороль А.С., Деревинська О.М. (дов. від 25.12.14)
відповідачаПетрик І.Й. (дов. від 30.03.15)

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство "Енергоринок" звернулось до господарського суду Київської області з позовом про стягнення із Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" 369155,47 грн. штрафу за порушення умов договору.

Рішенням господарського суду Київської області від 16.02.15 (суддя Щоткін О.В.) у задоволенні позову відмовлено. Рішення мотивовано тим, що штраф в період дії мораторію не нараховується.

За результатом апеляційного перегляду справи Київський апеляційний господарський суд (колегія суддів у складі: головуючого-судді Власова Ю.Л., суддів: Хрипуна О.О.,

Станіка С.Р.) 28.04.15 прийняв постанову, якою рішення господарського суду Київської області скасував, позов задовольнив, пославшись на те, що порушення зобов'язання відповідачем дійсно мало місце.

Не погоджуючись із постановою, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою (та письмовими поясненнями до неї), в якій просить її скасувати, рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на невірне застосування судом апеляційної інстанції ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Позивач надав відзив на касаційну скаргу, у якому заперечує проти її доводів,постанову просить залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 15.05.08 між позивачем та Відкритим акціонерним товариством "Укренерговугілля", правонаступником якого є відповідач, був укладений договір №3/08-ЕЕ/4695/01, за умовами якого позивач зобов'язався продати, а відповідач - купити електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору. 01.10.09 між сторонами укладена додаткова угода №5727/01 до договору щодо зміни назви, організаційно-правової форми відповідача та перехід всіх прав та обов'язків ВАТ "Укренерговугілля" до відповідача.

Відповідно до п.7.3.3. договору відповідач зобов'язався нести відповідальність за невідповідність місячного обсягу електричної енергії, що відповідач купив у позивача, обсягу електричної енергії, який відповідач замовив.

Згідно з п.7.4.4 договору позивач має право, у разі відхилення фактичного обсягу купівлі електричної енергії відповідачем за розрахунковий місяць від замовленого (відповідно до повідомлення на замовлений місячний обсяг купівлі електроенергії згідно з п.4.1.1 цього договору з врахуванням п.4.15 цього договору) на величину, що перевищує 5,0%, нарахувати відповідачу штраф у розмірі 1% від вартості різниці між фактичним та замовленим обсягом електричної енергії.

Відповідач направив позивачу повідомлення від 30.07.14 №8 заявленого обсягу купівлі електричної енергії на оптовому ринку електричної енергії України в серпні 2014р., який становить 419100000 кВт.г., вартістю 374740083,00 грн. 15.08.14 відповідач направив позивачу повідомлення №8_К на заявлений обсяг купівлі електричної енергії на оптовому ринку електричної енергії України в серпні 2014 року (скорегований), що становить 320300000 кВт.г., вартістю 289196079,00 грн. 31.08.14 між позивачем та відповідачем був підписаний акт купівлі-продажу електроенергії за серпень 2014р. в обсязі 276 439 289 кВт.г., загальною вартістю 279199507,74 грн.

У відповідності до п.7.4.4 договору позивач просив стягнути з відповідача на його користь штрафні санкції у розмірі 369155,47 грн., у зв'язку з невідповідністю у серпні 2014р. фактичного обсягу купівлі електричної енергії за розрахунковий місяць замовленому.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції послався на наступне. 03.01.13 ухвалою господарського суду Київської області порушено провадження у справі №Б911/46/11/13-г про банкрутство відповідача, якою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. 17.10.14 ухвалою господарського суду Київської області у справі №Б911/46/11/13-г припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів. Таким чином, суд відмовив у стягненні штрафних санкцій за серпень 2014, оскільки вони були нараховані у період дії мораторію.

Втім, з таким висновком не погодився апеляційний суд, який позов задовольнив, пославшись на те, що відповідачем у серпні 2014р. були порушені умови спірного договору щодо невідповідності фактично купленого місячного обсягу електричної енергії замовленому обсягу, позивач правомірно нарахував відповідачу штраф в сумі 369155,47 грн. (який обрахований за формулою 0,01*43860711*84,/100 = 369155,47 грн.) Проти вказаних обставин Відповідач не заперечує, втім, наполягає на тему, що протягом дії мораторію штрафні санкції не нараховуються. Разом з тим, апеляційний суд такі доводи відхилив та зазначив, що відповідно до приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", дія мораторію та обмеження щодо нарахування неустойки поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів. На зобов'язання перед поточними кредиторами та відповідно на заходи забезпечення цих зобов'язань дія мораторію не поширюється.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статей 1, 12 Закону № 2343-ХІІ мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, а також припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв'язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов'язання і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідацію з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням провадження у справі про банкрутство не пов'язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати угоди, у нього можуть виникати нові зобов'язання. З огляду на наведене можна дійти висновку, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Що стосується зобов'язань поточних кредиторів, то за цими зобов'язаннями згідно із загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

За своєю правовою природою фінансові та економічні санкції є додатковими зобов'язаннями, які забезпечують належне виконання основного і є похідними від нього. Таким чином, оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань, які виникли після його введення, то не припиняє і заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Невиконання таких зобов'язань є правопорушенням. Тому нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення за невиконання зазначених зобов'язань ґрунтується на законі. Вищевказаної позиції дотримується, зокрема, Верховний Суд України у постановах від 25.06.11 (№ 21-113а11) та від 7.05.12 (№ 21-289а11), від 02.12.14 (№21-543а14).

Враховуючи, що факт порушення зобов'язання за договором, та розмір штрафних санкцій відповідачем не заперечується, то апеляційним судом правомірно задоволені позовні вимоги.

Доводи касаційної скарги спростовуються вищевикладеним та не можуть бути підставою для скасування постанови у справі, а тому, постанову апеляційного господарського суду слід залишити без змін, так як вона ухвалена при повному з'ясуванні всіх обставин справи та при вірному правозастосуванні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" залишити без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.04.15 у справі №911/5446/14 залишити без змін.

Головуючий - суддя В. І. Дерепа

Судді Б. М. Грек

Д. С. Кривда