ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2015 р. Справа № 914/3132/13

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Дубник О.П. Скрипчук О.С.

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства "Вокс - ЛВ" м.Львів

на рішення господарського суду Львівської області від 06.03.2014 р.

у справі № 914/3132/13

за позовом: публічного акціонерного товариства "Оксі Банк" м. Львів

до відповідача-1: приватного підприємства "Вокс - ЛВ" с. Утішків Буського району Львівської області

до відповідача-2: першої української міжрегіональної товарної біржі м. Вінниця в особі Західно-Українського регіонального підрозділу м. Львів

про визнання частково недійсним додатку до договору про проведення аукціону

за участю представників сторін від:

позивача: Цебенко О.В. - за довіреністю №11 від 20.07.2015 р.;

відповідача-1: Череватий Л.Б. - ліквідатор згідно ухвали господарського суду

Львівської області від 11.06.2014 р. у справі №5015/5293/11;

від відповідача-2: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 06.03.2014 р. (суддя О.Ю. Бортник) позов задоволено частково. Визнано недійсним договір про проведення аукціону, укладений 26.04.2013 р. між приватним підприємством «Вокс-ЛВ» та першою українською міжрегіональною товарною біржею в особі Західно-Українського регіонального підрозділу, в частині пунктів 3-8 лоту № 1 додатку № 1 до цього договору та пунктів 1-31; 34-50 лоту № 2 додатку № 1 до цього договору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з приватного підприємства «Вокс-ЛВ» на користь публічного акціонерного товариства "ОКСІ БАНК" 111,54 грн. судового збору та 7132,44 грн. витрат на проведення судових експертиз.

Рішення суду мотивоване тим, що речі, вказані в оспорюваній позивачем частині договору про проведення аукціону від 26.04.2013 р., є складовими частинами речей, які є предметами договорів іпотеки і застави, ланками єдиного циклу виробничо-господарської діяльності, у тому числі - обладнанням, взятого в іпотеку майна, вони забезпечують використання цього майна за його цільовим призначенням.

Відповідачем-1 подано апеляційну скаргу на зазначене рішення суду, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що майно, зазначене у оспорюваному додатку №1 до договору про проведення аукціону, не було визначене у договорах іпотеки та застави, відтак, на нього не може бути звернення стягнення банком. Крім цього, ліквідатор зазначає, що предметом договорів іпотеки та застави є конкретно визначене нерухоме та рухоме майно, але не єдиний майновий комплекс чи цілісний майновий комплекс.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що згідно Закону Україну «Про заставу», застава майна охоплює його приналежності та невіддільні плоди, якщо інше не передбачено законом чи договором. А тому, водонапірна башта, водопровід, каналізація, газифікація цеху по вирощуванні бройлера, лінія ЛЕП, влаштування відмостки і під'їздів пташників та обладнання (крім п. п. 31. 32 додатку до договору) є складовою та невід'ємною частиною будівель (пташників) по вирощуванні курей-бройлерів, що були предметом іпотеки, а отже, в силу п.2 ст.187. п.2 ст.188 ЦК України окремо відчужуватись не можуть.

Присутніми у судовому засіданні представниками сторін висловлено відповідно клопотання про задоволення апеляційної скарги та її відхилення. Крім цього, представником відповідача-1 (арбітражним керуючим ліквідатором) надано пояснення, що навіть при умові, якщо б усі об'єкти рухомого і нерухомого майна, які є предметом даного спору були б внесені до переліку додатків до договорів іпотеки і застави, такий загальний їх перелік не складав би цілісного майнового комплексу, оскільки до його складу за будь-яких умов не входили усі об'єкти цілісного єдиного майнового комплексу, які були ним реалізовані у ліквідаційній процедурі.

До початку розгляду справи по суті, судова колегія перейшла до вирішення клопотання про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 приватного акціонерного товариства «Артор», яке є кредитором відповідача-1 у іншій справі господарського суду Львівської області № 50155293/11 про визнання банкурутом ПП «Вокс-ЛВ» с. Утішків Буського району Львівської області.

Розглянувши вказане клопотання, судова колегія прийшла до висновку про відмову в його задоволенні, оскільки представником кредиторів є ліквідатор, а тому, підстав для залучення одного з кредиторів до участі в справі є безпідставним.

В судовому засіданні представниками сторін викладено доводи та заперечення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним господарським судом, між сторонами 24.03.2010 р. з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з відкриттям невідновлюваної кредитної лінії № 11/10-НВКЛ укладено договір іпотеки (зареєстровано в реєстрі за № 656) та договір застави (зареєстровано в реєстрі за № 672) з наступними змінами до цих договорів у зв'язку зі зміною суми кредиту.

Відповідно до п. 1.3. договору іпотеки, предметом іпотеки є пташники № 1-9, адмінкорпус з котельнею, підстанція, автовага, кормцех, гноєзбірник, пожежні резервуари, пташник, теплогенераторна, розташовані за адресою: Львівська область, Буський район, с. Утішків, вул. Буська,1.

Згідно з п. 1.1. договору застави, відповідачем передано позивачу у заставу рухоме майно, зокрема, установки для наповнення годівниць, довжиною 90 м пт. №№ 1-10, в кількості 10 установок, а також п'ять ліній напування пт. №№ 6-10.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що приватним нотаріусом на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв'язку з посвідченням договорів іпотеки і застави накладено заборони відчуження зазначеного у договорах іпотеки та застави нерухомого та рухомого майна. У зв'язку із порушенням зобов'язання, забезпеченого іпотекою та заставою, на підставі ст.ст. 33, 37 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 27, 29 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», п. 5.3. договору іпотеки, п. 5.4. договору застави, звернено стягнення позивачем на заставне майно згідно з договором іпотеки від 24.03.2010 р. за № 656 та договором застави від 24.03.2010 р. за № 672. Відповідач передав, а позивач прийняв майно та обладнання, які були предметами договорів іпотеки і застави. Вказане підтверджується актом приймання-передачі майна від 21.10.2011р.

Як встановлено місцевим господарським судом, на вищезгадане нерухоме майно згідно витягів з реєстру прав власності на нерухоме майно, копії яких долучено до матеріалів справи, позивачем зареєстровано право власності. Законність державної реєстрації позивачем права власності на нерухоме майно двічі була предметом розгляду господарського суду Львівської області у справі № 5015/1161/12 за позовом приватного підприємства «Агро-Трейд-Захід» до позивача і відповідача-1 та у справі № 914/912/13-г за позовом державної податкової інспекції у Буському районі до ПАТ «Оксі Банк» та ПП «Вокс-ЛВ». Двічі рішеннями господарського суду Львівської області у задоволенні позовних вимог про визнання незаконною та скасування реєстрації права власності на майно відмовлено. При цьому, рішенням господарського суду Львівської області у справі № 5015/1161/12 переглядалось в апеляційному та касаційному порядку і залишено без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду від 25.07.2012 р. та Вищого господарського суду України від 16.10. 2012 р.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції, ухвалою суду від 21.10.2013 р. призначено проведення судової експертизи у даній справі. Проведення експертизи доручено Львівському науково - дослідному інституту судових експертиз. З урахуванням матеріалів справи на вирішення експерта поставлено такі питання:

1. Чи є зазначені у додатку № 1 до договору про проведення аукціону від 26.04.2013р., укладеного між ПП „Вокс-ЛВ" та Західно-українським регіональним підрозділом Першої української міжрегіональної товарної біржі, а саме у п. п. 2-8 лоту № 1 додатку № 1 до договору та у п. п. 1-31; 34-50 лоту № 2 додатку № 1 до договору речі речами, які не можуть бути відокремлені від речей, зазначених у п.1.3. договору іпотеки від 24.03.2010р., та у п.1.1. договору застави від 24.03.2010р. (предмети цих договорів), без їхнього пошкодження або істотного знецінення ?

2. Якщо так, то вказати, які саме речі від яких речей не можуть бути відокремлені? Чи утворюють речі, зазначені у додатку № 1 до вищевказаного договору, а саме у п. п. 2-8 лоту № 1 додатку № 1 до договору та у п. п. 1-31; 34-50 лоту № 2 додатку № 1 до договору разом з речами, зазначеними у договорі іпотеки (п.1.3. договору) від 24.03.2010р. і договорі застави від 24.03.2010р. (п.1.1.договору), сукупно єдине ціле, що дає змогу використовувати речі, вказані у договорі іпотеки від 24.03.2010р. (п.1.3. договору) та речі, вказані у п.1.1. договору застави від 24.03.2010р., за їх призначенням?

3. Якщо так, то вказати, які саме речі, вказані у додатку № 1 до договору про проведення аукціону від 26.04.2013р., з зазначених у п. п. 2-8 лоту № 1 додатку № 1 до договору та п. п. 1-31; 34-50 лоту № 2 додатку № 1, мають використовуватися сукупно із речами, зазначеними у п.1.3. договору іпотеки від 24.03.2010р., та у п.1.1. договору застави від 24.03.2010р., як єдине ціле, з метою забезпечення використання цих речей за призначенням ?

На виконання ухвали суду про призначення судових експертиз висновок Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. Зокрема надійшли:

Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз проведено судові експертизи та надіслано а адресу місцевого суду висновок № 3912 судової інженерно-технічної експертизи, складений 17.02.2014 р., та висновок № 3913 судової товарознавчої експертизи, складений 18.02.2014 р.

На поставлені судом в ухвалі від 21.10.2013 р. питання експертом у висновку судової інженерно-технічної експертизи дано такі відповіді:

1. Зазначені у додатку №1 до договору про проведення аукціону, а саме у п.п. 2-8 лоту №1 додатку №1 до договору речі (інженерні мережі артсвердловина (2 шт), водонапірна башня 9м 15м,З, водопровід, каналізація, газифікація, лінія ЛЕП, відмостки і під"їзди), не можуть бути відокремлені від речей, зазначених у п. 1.3. договору іпотеки від 24.03.2010р., та у п. 1.1. договору застави від 24.03.2010р. (предмети цих договорів), без їхнього пошкодження або істотного знецінення.

2. Інженерні мережі: артсвердловина (2 шт), водонапірна башня 9м 15м,3, водопровід, каналізація, газифікація, лінія ЛЕП, відмостки і нід'їзди - "речі" не можуть бути відокремлені від речей зазначених у п. 1.3. договору іпотеки від 24.03.2010р., та у п. 1.1. Договору застави від 24.03.2010р., без пошкодження або істотного знецінення так, як дані речі є ділянками одного циклу функціонування підприємства і пов'язані між собою.

2. Речі, зазначені у додатку №1 до договору про проведення аукціону, а саме у п.п. 2-8 лоту №1 до договору разом з речами, зазначеними у договорі іпотеки (п. 1.3. договору) від 24.03.2010р. і договорі застави від 24.03.2010 р. (п. 1.1. договору), утворюють сукупно єдине ціле, що дає змогу використовувати речі, вказані у договорі іпотеки від 24.03.2010 р. (п. 1.3. договору) та речі, вказані у п.1.1. договору застави від 24.03.2010р., за їх призначенням.

3. Речі, зазначені у додатку №1 до вказаного, з зазначених у п.п. 2-8 лоту №1 додатку № 1 до договору та п.п. 1-31; 34-50 лоту № 2 додатку №1, мають використовуватися сукупно із речами, зазначеними у п.1.3. договору іпотеки від 24.03.2010р., та у п.1.1. договору застави від 24.03.2010 р., як єдине ціле, з метою забезпечення використання цих речей за призначенням, зведені в таблиці 3 дослідницької частини висновку. У таблиці, яка міститься у дослідницькій частині висновку вказано експертом такі об'єкти: артсердловина (2 шт), водонапірна башня 9 м3 15 м3 , водопровід, каналізація, газифікація цеху по вирощуванню бройлера, лінія ЛЕП, влаштування відмостки і під"їздів пташників, місцерозташування: с. Утішків і с. Сторонибаби Буського району Львівської області.

На поставлені судом в ухвалі від 21.10.2013 р. питання експертом у висновку судової товарознавчої експертизи експертизи дано такі відповіді:

1,2. Всі зазначені у додатку №1 до договору про проведення аукціону, а саме: у п.п. 1-31; 34-50 лоту № 2 додатку №1 до договору речі, - не можуть бути відокремлені від речей, зазначених у п. 1.3. договору іпотеки від 24.03.2010р., та у п. 1.1. договору застави від 24.03.2010р. (предмети цих договорів), без їхнього пошкодження або істотного знецінення. Перелік цих речей наведено у таблиці №1 дослідницької частини висновку.

3,4. Всі речі, зазначені у додатку №1 до договору про проведення аукціону, а саме: у п.п. 1-31; 34-50 лоту №2 додатку №1 до договору разом з речами, зазначеними у договорі іпотеки (п. 1.3. договору) від 24.03.2010р. і договорі застави від 24.03.2010р. (п. 1.1. договору) - утворюють сукупно єдине ціле, що дає змогу використовувати речі, вказані у договорі іпотеки від 24.03.2010 р. (п. 1.3. договору) та речі, вказані у п.п. 1.1. договору застави від 24.03.2010 р.. за їх призначенням. Перелік цих речей наведено у таблиці №1 дослідницької частини висновку. У таблиці 1 дослідницької частини висновку № 3913 вказано об'єкти, які перелічено у пунктах 1-31; 34-50 лоту № 2 додатку № 1 до договору про проведення аукціону.

При прийнятті постанови судова колегія виходила з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.202, ст.215, 203, 204 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. ст.187, 188 ЦК України, складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню.

Якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ).

Складові частини речі - це такі частини, які конструктивно пов'язанні з річчю, при відокремленні яких річ втрачає своє першочергове призначення. Річ можна розглядати як самостійний об'єкт, а може бути частиною іншої складної речі та є складовою частиною цієї речі. Окремі предмети, які входять до її складу, не можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження або істотного знецінення.

Юридичне значення відокремлення складових частин речі полягає в тому, що вони виступають предметом цивільного обороту як єдине ціле. Водночас така річ може бути частиною іншої речі - складної речі - і бути складовою частиною цієї складної речі. В такому випадку об'єктом права власності є складна річ, а не окремі її складові частини - прості речі. Складна річ - це сукупність різнорідних простих речей, що складають одне ціле завдяки їх використанню за спільним призначенням.

З огляду на вищевикладене та враховуючи висновок експерта, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що речі, вказані в оспорюваній позивачем частині договору, є складовими частинами речей, які є предметами договорів іпотеки і застави, ланками єдиного циклу виробничо-господарської діяльності, у тому числі - обладнанням, взятого в іпотеку майна, вони забезпечують використання цього майна за його цільовим призначенням. Вказані речі виконують конкретні технологічні операції, утворюють єдиний технологічний процес по вирощуванню курей-бройлерів, пов'язані між собою технологічним процесом, їхнє відокремлення від майна, зазначеного у договорах іпотеки та застави, призведе до неможливості його функціонування, у тому числі й пташників, відповідно до їхнього цільового призначення та істотного знецінення усього цього майна в сукупності. Зокрема: інженерні мережі, артсвердловини, водонапірна башта, водопровід, каналізація, газифікація, лінія ЛЕП, відмостки і під"їзди задіяні у виробничому процесі і не можуть бути відокремлені від речей, зазначених у п. 1.3. договору іпотеки, оскільки при відокремлені чи розбиранні інженерних мереж функціонування пташника за своїм цільовим призначенням буде неможливим, що призведе до втрати вартості та знецінення майна. Речі, зазначені у лоті № 2 Додатку № 1 до договору, знаходяться у складі пташника, вмонтовані у споруду та/або з'єднані між собою і використовуються як єдине ціле, утворюючи єдиний технологічний процес.

Відтак, судова колегія вважає, що речі, про які йдеться в оспорюваній частині договору про проведення аукціону від 26.04.2013 р., є складовими частинами речей, які були предметами вищезгаданих договорів іпотеки та застави і не можуть бути від них відокремлені без її пошкодження або істотного знецінення, що й зрештою і підтверджується висновком судової інженерно-технічної експертизи, яка є одним із доказів у справі у відповідності до ст. 42 ГПК України і не спростована відповідачем-1 належними та допустимими доказами чи обставинами також враховуючи таке.

Як зазначалося вище, представниками сторін не заперечувався факт того, що навіть при умові, якщо б усі об'єкти рухомого і нерухомого майна, які є предметом даного спору були б внесені до переліку додатків до договорів іпотеки і застави, такий загальний їх перелік не складав би цілісного майнового комплексу, оскільки до його складу за будь-яких умов не внесені усі об'єкти цілісного єдиного майнового комплексу у розумінні ст. 191 ЦК України.

Крім цього, судовою колегією враховується, що у п. 1.3 договору іпотеки від 24.03.2010 р. предметами іпотеки є об'єкти нерухомого майна, зокрема: пташники з відповідними номерами, адмінкорпуси з котельнею, підстанції, авто вагові, кормоцехи і т.д., тобто не просто приміщення як будівлі для будь-якого альтернативного використання, а виключно цільового. А тому, вилучення із вказаних будівель об'єктів рухомого майна (обладнання) не тільки змінить їх цільове призначення, а безпосередньо суперечить умовам вказаного вище договору іпотеки, тобто його п.1.3.

А тому, позовні вимоги щодо визнання недійсним договору щодо в частині пунктів 3-8 лоту №1 додатку №1 до цього договору та пунктів 1-31; 34-50 лоту №2 додатку №1 до цього договору, підлягають до задоволення.

Разом з тим, щодо позовних вимог про визнання недійсним договору від 26.04.2013р. в частині п. 2 (дві артсвердловини) лоту 1 додатку № 1 до цього договору, необхідно зазначити таке.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 324 ЦК України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Враховуючи, те, що у матеріалах справи відсутні та позивачем суду не подані дозволи, передбачені ст. 49 Водного кодексу України та ст. 21 Кодексу про надра України на спеціальне водокористування та користування надрами для видобування прісних підземних вод, місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення прийняте із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 06.03.2014 р. у справі

№ 914/3132/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути в господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 04.08.2015 р.

Головуючий-суддя О.І. Матущак

Судді О.П. Дубник

О.С. Скрипчук