ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13 серпня 2015 р. Справа № 909/901/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Малєєвої О. В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Стопчатівської сільської ради, вул. Центральна, 46, с. Стопчатів, Коломийський район Івано-Франківської області, 78620,

до відповідача: агропромислової фірми "Галичина", м. Коломия, Івано-Франківська область,

про зобов'язання укласти договір оренди землі, визнання протиправними дій відповідача щодо несплати орендної плати та стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 9256,38 грн,

встановив:

Стопчатівська сільська рада заявила позов до агропромислової фірми "Галичина" про зобов'язання укласти договір оренди землі, визнання протиправними дій відповідача щодо несплати орендної плати та стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 9256,38 грн.

При вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви до розгляду суд виходить з того, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків за його наявності.

Згідно з ст. 93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Місцезнаходження юридичної особи або фізичної особи-підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців").

Частиною 1 ст. 56 ГПК України передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Належним доказом направлення копії позовної заяви іншій стороні у справі з дотриманням вимог ст. 56 ГПК України є бланк опису вкладення, який згідно п. 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009, заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Як вбачається із поданих позивачем документів, позовна заява не містить повної адреси місцезнаходження відповідача - агропромислової фірми "Галичина", зокрема, вулиці та номера будинку, не зазначені ідентифікаційні коди відповідача, а також відсутні докази направлення йому копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Крім того, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява також повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Однак, позовна заява та додані до неї документи не містять доказів, на підставі яких розраховувалась визначена позивачем заборгованість по орендній платі, до позовної заяви не долучено доказів, на які позивач посилається у тексті позовної заяви, зокрема, рішення Стопчатівської сільської ради від 24.07.2013, а також не містить посилання на норми законодавства, на підставі якого подається позов.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 2 ст. 36 ГПК України, письмові докази подаються суду в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Згідно з положеннями п. 5. 27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлення документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України №55 від 07.04.2003, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. Засвідчуватись повинна кожна сторінка документа з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи. Додані до позовної заяви документи не засвідчені належним чином.

Стопчатівською сільською радою при поданні даного позову заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору. Дане клопотання мотивоване тим, що у позивача відсутні кошти на сплату судового збору.

При вирішенні даного клопотання суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Таким чином, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. За змістом вказаної норми права, відстрочення або розстрочення сплати судового збору на певний строк є правом, а не обов'язком суду, яке ним може бути реалізоване при здійсненні судочинства.

В п. 3.1. постанови пленуму ВГСУ №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" вказано, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін; особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

В обґрунтування вказаного клопотання позивач лише посилається на відсутність коштів, однак не подає жодних доказів, які б це підтверджували. Отже, належні підстави для відстрочення сплати судового збору позивачем не доведені.

Таким чином в порушення приписів п. 3 ч.1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви не додано документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Таким чином, позивачем не подано доказів сплати судового збору, а його клопотання про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню.

При цьому, відповідно до ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Як передбачено ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру складає 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (1827 грн) та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат; за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати, що становить 1218 грн.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (п. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір").

Пунктом 2.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з п. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

В даному випадку в прохальній частині позовної заяви Стопчатівською сільською радою заявлено дві вимоги немайнового характеру, а саме про зобов'язання відповідача укласти договір оренди землі та визнання протиправними дій відповідача щодо несплати орендної плати, а також одну вимогу майнового характеру - стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі в сумі 9256,38 грн, а тому судовий збір підлягає сплаті, як за дві вимоги немайнового характеру та за одну вимогу майнового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо, зокрема, у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес (п. 2), у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми (п. 3), не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі (п. 4); не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів (п. 6).

Враховуючи вищевикладене, позовна заява Стопчатівської сільської ради з доданими документами підлягає поверненню без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Тому у разі повторного звернення позивача до суду із зазначеним позовом, слід звернути увагу на вищенаведені обставини.

Керуючись ч. 2 ст. 36, п. 2, п. 5 ч. 2 ст. 54, ч. 1 ст. 56, п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 57, п. 2, п. 3, п. 4, п. 6 ч. 1, ч. 3 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

повернути без розгляду позовну заяву вх.№8675/15 від 12.08.2015 Стопчатівської сільської ради до агропромислової фірми "Галичина" про зобов'язання укласти договір оренди землі, визнання протиправними дій відповідача щодо несплати орендної плати та стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 9256,38 грн та додані до неї документи.

Суддя Малєєва О. В.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

_______________ Федунишин М.М. 13.08.15