РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2015Справа № 910/14865/15

За позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантехнік - ЛТД і К0»

про стягнення 273 330, 00 грн.

Суддя Ломака В.С.

Представники сторін:

від позивача: Ткаченко С.В. за довіреністю № 1337/вих від 03.08.2015 р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантехнік - ЛТД і К0" (далі - відповідач) про стягнення 273 330, 00 грн. Крім того, позивач просив суд покласти на відповідача судові витрати щодо сплати судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що між ним та відповідачем було укладено Договір підряду № 256 від 13.09.2012 р., за умовами якого відповідач мав виконати роботи по реконструкції зовнішніх теплових мереж. Як зазначає позивач, відповідно до Висновку КП «Київекспертиза» від 26.09.2014 р. № 09/105-552 було встановлено, що вартість робіт, що виконувались відповідачем завищено на суму 273 330, 00 грн. На підставі зазначеного позивач стверджує, що відповідачем було безпідставно отримано від позивача кошти в означеній сумі, у зв'язку з чим позивач вирішив звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.06.2015 р. порушено провадження у справі № 910/14865/15, розгляд справи призначено на 14.07.2015 р.

13.07.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 14.07.2015 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 14.07.2015 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.07.2015 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 04.08.2015 р.

Представник відповідача в судове засідання 04.08.2015 р. не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

У судовому засіданні 04.08.2015 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.09.2012 р. між КП «Керуюча дирекція Шевченківського району», яке згідно з п. 25. Рішення Київської міської ради № 270/270 від 09.10.2014 р. «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» було перейменоване в комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" та віднесено до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, (замовник/позивач) та відповідачем (підрядник) було укладено Договір № 256, відповідно до п. 1.1. якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов'язання з використанням власних матеріалів та засобів виконати роботи по реконструкції зовнішніх теплових мереж (далі по тексту - роботи) згідно Додатку № 1, який є невід'ємною частиною даного Договору, на об'єкті замовника: «Реконструкція теплових мереж по вул. Довженко, 14, 14/1 (перепідключення споживачів від котельні ВАТ «Поліграфкнига», до районної котельні «Довженко» ПАТ «Київенерго») у Шевченківському районі» (надалі - об'єкт) на підставі проекту - 06/12-3ТМ (в подальшому - проект), та передати роботи замовникові на умовах даного Договору.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що замовник бере на себе зобов'язання прийняти виконані роботи і оплатити їх вартість згідно умов цього Договору.

В обсяг та вартість робіт, визначених в п. 1.1. даного договору, входить поставка, транспортування та монтаж матеріалів для зовнішніх теплових мереж на підставі проекту 06/12-3ТМ (п. 1.3. Договору).

Згідно з п. 2.1. Договору вартість робіт та матеріалів визначається на основі складеного кошторису, підписується сторонами та є невід'ємною частиною Договору, і складає 972 751, 20 грн., в т. ч. ПДВ 20% - 162 125, 20 грн.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що фінансування робіт за даним Договором здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету.

Відповідно до п. 4.2. Договору розрахунки проводяться в національній валюті України шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника на підставі оформлених належним чином актів прийому-передачі виконаних робіт протягом 5-ти робочих днів з дати підписання актів.

За умовами п. 4.4. Договору у разі виявлення невідповідності робіт, пред'явлених до оплати встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, інших помилок, що вплинули на ціну (вартість) виконаних робіт, замовник має право скоригувати суму, що підлягає оплаті.

Також, до зазначеного Договору сторонами було складено та підписано проектно-кошторисну документацію на виконання будівельних робіт.

На виконання умов Договору відповідач виконав підрядні роботи з реконструкції теплових мереж (перепідключення житлових будинків по вул. Довженко, 14, 14/1) на загальну суму 957 177, 44 грн., що підтверджується Довідками про вартість виконаних будівельних робіт форми № КБ-3 від 13.09.2012 р. та 24.12.2012 р. та Актами приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в № 1 за 14.09.2012 р. на суму 539 469, 33 грн., № 2 за грудень 2012 р. на суму 417 708, 11 грн., які підписані представниками сторін без зауважень та заперечень та скріплені печатками обох підприємств.

Позивач виконані відповідачем підрядні роботи оплатив в сумі 957 177, 44 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 4 від 14.09.2012 р. на суму 539 469, 33 грн., № 8 від 13.06.2013 р. на суму 200 000, 00 грн., № 9 від 24.06.2013 р. на суму 217 708, 11 грн.

В подальшому, Комунальним підприємством «Київекспертиза» на виконання п. 18 Плану роботи Управління внутрішнього фінансового контролю та аудиту департаменту фінансів на ІІ півріччя 2014 року, затвердженого Головою Київської міської державної адміністрації, а також згідно з дорученням Департаменту фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 29.08.2014 р. № 054-8-07/3872 та наказу по КП «Київекспертиза» від 04.09.2014 р. № 62-КО було проведено перевірку відповідності обсягів виконаних підрядних робіт шляхом безпосередніх обмірів в натурі та документальної перевірки.

За результатами вказаної перевірки 26.09.2014 р. було затверджено Висновок № 09/105-552, в якому зазначено, що вартість робіт за актами приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в, що підписані замовником - Комунальним підприємством «Керуюча дирекція Шевченківського району» та підрядником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Сантехнік - ЛТД і К0» за період виконання робіт з вересня 2012 р. по червень 2013 р. складає 957,177 тис. грн. Після проведення перевірки сума за актами приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в склала 683,847 тис. грн. Завищення вартості виконаних робіт за наданими актами форми № КБ-2в складає 273,330 тис. грн., в тому числі:

а) завищення обсягів виконаних робіт складає 228,548 тис. грн.;

б) завищення вартості матеріалів складає 14,135 тис. грн.;

в) завищення кількості матеріалів складає 18,698 тис. грн.;

г) завищення вартості експлуатації машин та механізмів складає 11,949 тис. грн.

У зв'язку з тим, що проведеною перевіркою КП «Київекспертиза» було встановлено завищення вартості виконаних робіт на суму 273 330, 00 грн., позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про повернення зайве отриманих коштів, проте, відповідачем означені вимоги були залишені без задоволення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Крім того, відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підписавши спірні Договір та додаткові угоди до нього, сторони погодили всі істотні умови договору та самі визначили і погодили взаємні зобов'язання.

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення зайво сплачених коштів, вказуючи на те, що за результатами перевірки було встановлено завищення вартості виконаних відповідачем робіт.

Однак, слід звернути увагу на те, що спірні грошові кошти перераховані на підставі укладеного між сторонами Договору підряду та за виконані роботи.

Доказів того, що такі роботи не були прийняті позивачем, або прийняті із зауваженнями, - суду не надано.

При цьому, варто звернути також увагу на приписи ст. 853 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Статтею 844 ЦК України визначено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов'язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв'язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов'язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи.

Підрядник, який своєчасно не попередив замовника про необхідність перевищення приблизного кошторису, зобов'язаний виконати договір підряду за ціною, встановленою договором.

Підрядник не має права вимагати збільшення твердого кошторису, а замовник - його зменшення в разі, якщо на момент укладення договору підряду не можна було передбачити повний обсяг роботи або необхідні для цього витрати.

У разі істотного зростання після укладення договору вартості матеріалу, устаткування, які мали бути надані підрядником, а також вартості послуг, що надавалися йому іншими особами, підрядник має право вимагати збільшення кошторису. У разі відмови замовника від збільшення кошторису підрядник має право вимагати розірвання договору.

Доказів того, що відповідач завищив вартість спірних робіт понад встановлену кошторисом, - суду не представлено.

У свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 632 Цивільного кодексу України визначено, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 632 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Більше того, відповідно до ч. 2 ст. 845 Цивільного кодексу України визначено, що якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

В даному випадку вказаних обставин перед судом не доведено.

Також, суд враховує правову позицію Верховного Суду України, наведену в постанові від 22.01.2013 р. № 3-69гс13, відповідно до якої стверджується, що виявлені внутрішньою ревізією порушення не можуть впливати на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати.

Враховуючи вищевикладене, оскільки сторони погодили вартість робіт в Договорі, зміна умов якого в односторонньому порядку не допускається, роботи були виконані та оплачені, суд дійшов висновку, що відповідачем не порушувалися умови укладеного між сторонами Договору підряду, положення законодавства та права позивача, а перераховані кошти не являються безпідставно отриманими, у зв'язку з чим суд визнає необґрунтованими вимоги позивача та відмовляє у їх задоволенні.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що позовні вимоги є необґрунтованими, вони задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.08.2015 р.

Суддя В.С. Ломака