ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 рокуСправа № 912/1387/15
Господарський суд Кіровоградської області в складі колегії суддів Макаренко Т.В. - головуючого, суді ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши справу № 912/1387/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 92075,23 грн,

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_4 , довіреність № 470-О від 04.02.14 ;

від відповідача - ОСОБА_3 особисто;

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 заборгованості на загальну суму 92075,23 грн, з яких 53000,00 грн - заборгованість за кредитом, 27325,12 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 8026,90 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 3723,21 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом.

14.05.2015р позивач надіслав до суду заяву разом із випискою по рахунку щодо використання та погашення кредитного ліміту за період з 17.03.2011 по 28.05.2015 та клопотанням про проведення судового засідання 03.06.2015 без участі представника Банку (а.с.69-85).

13.08.2015 року позивач на підтвердження своїх доводів подав до матеріалів справи виписку по поточному рахунку відповідача № 4120 за період з 20.12.2013р. по 16.02.2015 року; виписку по рахунку обліку простроченої заборгованості по тілу кредиту, копії мемеоріальних ордерів, знімки екрану програмних комплексів банку та докази направлення відповідачу акту звірки з розрахунком заборгованості.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву про стягнення заборгованості (а.с.91-92) вказує на її безпідставність, неправомірність та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки :

між позивачем та відповідачем підписано один єдиний договір банківського рахунку за № KGZWKG180W від 26.11.2008, інших договорів, зокрема договір банківського обслуговування від 27.01.2012 ФОП ОСОБА_3 з позивачем не укладав, з розміром процентів та комісією не ознайомлювався;

за твердженням позивача, що відповідно до заяви про відкриття поточного рахунку від 27.01.2012, відповідачу відкрито рахунок № 4120, однак вказаний рахунок вже було відкрито відповідно до договору № KGZWKG180W від 26.11.2008, про що свідчить виписка з рахунку № 4120 за 2010-2011 роки;

заяву про відкриття поточного рахунку та картку із зразками підписів і відбитків печатки ФОП ОСОБА_3 не підписував, що підтверджується документами зі зразками підпису, які надано для огляду в судовому засіданні (копії додано до матеріалів справи).

ОСОБА_5 відповідач подав письмові пояснення від 02.06.2015 в яких вказує на відсутність необхідності щодо призначення судової експертизи, проте остаточне вирішення даного питання залишає на розсуд суду, наводить перелік питань, які можливо поставити перед судовим експертом. ФОП ОСОБА_3 подано до матеріалів справи документи з вільними зразками підписів ОСОБА_3 для направлення до експертної установи в разі призначення судової експертизи.

Позивач заперечив проти призначення та проведення судової почеркознавчої експертизи підпису відповідача на заяві від 27.01.2012 року.

Заявами від 03.08.2015р. позивач та відповідач заперечили проти проведення будь-яких експертиз.

У судовому засіданні 09.07.2015 року оголошувалась перерва до 14 год. 10 хв. 27.07.15р., в порядку, визначеному ст. 77 ГПК України

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши усі обставини справи, оцінивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2012 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 було підписано заяву про відкриття поточного рахунку.

Із змісту Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг вбачається, що клієнт підписуючи цю Заяву, погодився із Умовами та Правилами надання банківських послуг, розміщеними на сайті банку. Крім того, клієнт ознайомився з Тарифами банку, які разом із Заявою про відкриття поточного рахунку складають Договір банківського обслуговування б/н від 27.01.2012р, приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" та взяв на себе зобов'язання виконувати умови Договору.

У вказаній заяві про відкриття поточного рахунку та картці зі зразками підписів і відбитками печатки зазначено, що на підставі вказаної заяви відповідач просив відкрити йому поточний рахунок № 4120, картковий рахунок № 2505, тип корпоративної картки blitz buziness, № 883379.

Проте, як було встановлено в ході розгляду справи та не заперечується жодною із сторін, вказаний рахунок № 4120 вже було відкрито банком відповідачу згідно договору банківського рахунку за № KGZWKG180W від 26.11.2008р.

Як вбачається з пояснень позивача, підписавши вказану заяву від 27.01.2012 року, відповідач скористався новим для нього банківським продуктом - обслуговування карткою, проте одного і того самого рахунку - № 4120.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Істотною умовою Договору між сторонами про банківське обслуговування було встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок клієнта, режим функціювання якого полягає в наступному: кредитний ліміт на поточний рахунок (далі - "кредит") надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточний рахунок клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо (п. 3.2.1.1.1 Договору). Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентуються Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами банку, що розміщенні в мережах Інтернет на відповідному сайті, які разом із Заявою клієнта складають Договір про банківське обслуговування.

На підставі вищевикладеного, суд вважає допустимою та такою, що відповідає чинному законодавству, форму укладення кредитного договору через визначення його істотних умов у заявах про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та про відкриття поточного рахунку, а також затверджених банком Умов і Правил надання банківських послуг, які оприлюднені через сайт банку.

Заперечення відповідача що він не підписував заяву про відкриття рахунку та не проставляв відбитку печатки на вказаній заяві не підтверджені належними доказами, в розумінні норм ст.ст. 33,34 ГПК України, а тому не можуть бути прийняті до уваги судом при розгляді спору. У судовому засіданні обговорювалось питання щодо призначення та проведення судової почеркознавчої експертизи підпису позивача на заяві від 27.01.2012р., проте не знайшло підтримки у сторін судового процесу, оскільки відповідач пояснив, що печатку могла проставляти його дружина, яка перебувала у магазині. Доказів того, що печатка вибувала з володіння відповідача поза його волею, та він звертався з цього приводу до правоохоронних органів, відповідач господарському суду не подав.

Відповідно до пунктів 3.2.1.1.3, 3.2.1.1.4 договору, кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта по поверненню кредиту, сплаті відсотків та винагороди. При цьому банк не оплачує витрати клієнта у випадку надходження на його рахунок документів на примусове списання (стягнення) коштів, при забороні проведення операцій по рахунку.

Ліміт кредитування банком розраховується за внутрішньобанківською методикою на підставі даних про рух коштів по поточному рахунку, платоспроможності клієнта інших показників. Банк має право в односторонньому порядку змінити розмір ліміту кредитування (п.п. 3.2.1.1.5, 3.2.1.1.6 Договору).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (стаття 1056-1 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 78 Цивільного кодексу України, який регулює правовідносини позики, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Загальні умови виконання господарських зобов'язань визначені статтею 193 Господарського кодексу України, згідно з якою суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зазначена стаття узгоджується з приписами статті 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За твердженням позивача, він свої зобов'язання за Договором щодо надання кредиту відповідачу виконав. Вказане підтверджується матеріалами даної справи. Так, відповідачеві було встановлено кредитний ліміт, зокрема з 30.01.2012р. - 23 000,00 грн., з 01.08.2012р. - 46 000,00 грн., з 04.03.2013р. - 50 000,00 грн., з 13.03.2013р. - 53 000,00 грн., з 01.03.2014р. - 53 000,00, з 02.03.2014р. - 52 561,59 грн. Даний факт підтверджено довідкою Банку від 01.04.2015р. № 08.7.0.0.0/38 та банківськими виписками рахунку боржника № 4120 за період з 20.12.2013р. по 16.02.2015р. та за період з 20.12.2013р. по 16.02.2015р., а також копіями меоморіальних ордерів № 034Д від 30.01.2012р. на суму 23000,00 грн, № 0003 від 01.08.2012р. на суму 23000,00 грн, № OMCL від 04.03.2013р., № 06ТМ від 13.03.2013р. на суму 3000,00 грн.

Отримання кредитних коштів та користування ними згідно вказаного ліміту на суму 53 000,00 грн., а з 02.03.2014 р. - 52 561,59 грн. відповідачем не спростовано. Користування ФОП ОСОБА_3 кредитними коштами підтверджується також випискою по банківському рахунку відповідача № 4120 за період з 20.12.2013р. по 16.02.2015 року, наданої до матеріалів справи позивачем та розрахунком заборгованості за договором б/н від 27.01.2012р. станом на 16.02.2015р., відповідно до якого станом на 16.02.2015р. заборгованість відповідача за кредитом (в т.ч. прострочене тіло) складає 92075,23 грн.

Як встановлено статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 3.2.1.4.1.1 договору встановлено, що обнулити дебетове сальдо клієнт повинен у проміжок часу з 20-го по 25-те число місяця і за цей період ставка за користування кредитними коштами становить 0%.

За користування кредитними коштами протягом 90 днів з дати періоду, коли дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 36% річних починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню. Починаючи із 91 дня кредит вважається простроченим і відсотки за користування кредитом вже сплачуються за ставкою 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Розмір щомісячної комісії врегульовано п.п. 3.2.1.4.4. Договору, яким передбачено, що клієнт сплачує банку винагороду за використання лімітом відповідно п.п 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг.

За розрахунком позивача, який не спростовано відповідачем, станом на 01.04.2014р. дебетове сальдо по поточному рахунку відповідача становить 53 000,00 грн, що складає заборгованість відповідача по кредиту. Доказом того, що відповідачеві було відомо про існування простроченого кредиту в сумі 53000, 00 грн. свідчить фотокопія поданого позивачем 13.08.2015р. до матеріалів справи екрану програмних комплексі банку.

ОСОБА_5 нарахував відповідачеві проценти за користування кредитними коштами в сумі 27325,12 грн станом на 16.02.2015 відповідно до розрахунку позивача та 3 723,21 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Господарський суд враховує умови Договору та положення частини 2 статті 67, частини 4 статті 179 Господарського кодексу України, частини 3 статті 6, статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до норм якої сторони вільні в укладенні договору та визначені його умов, крім випадків, коли не допускається відступлення в силу закону.

Відповідач не надав суду доказів проведення повного розрахунку по кредиту, процентам та комісії. Станом на 16.02.2015 заборгованість відповідача по кредиту становить 53000,00 грн; по процентам - 27 325,12 грн, заборгованість по комісії за користування кредитом - 3 723,21грн.

Господарським судом не приймається до уваги заперечення відповідача щодо неповідомлення його з боку позивача щодо зміни розміру процентної ставки, виходячи з наступного.

Як вбачається із Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідач, підписуючи Заяву від 27.01.2012р., погодився із Умовами та Правилами надання банківських послуг, розміщеними на сайті банку. Крім того, клієнт ознайомився з Тарифами банку, які разом із Заявою про відкриття поточного рахунку складають Договір банківського обслуговування б/н від 27.01.2012р, приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" та взяв на себе зобов'язання виконувати умови Договору.

Крім того, як встановлено в ході розгляду српави, відповідач на протязі тривалого часу користувався програмним комплексом "Приват-24", мав доступ до свого рахунку, мав змогу роздруковувати виписки по своєму рахунку, про що свідчать виписки по рахунку, роздруковані та надані до матеріалів справи самим відповідачем. Як пояснив відповідач, відсотки за користування кредитом та комісія списувалися банком самостійно, згідно договору банківського обслуговування. Вказане свідчить, що заперечення відповідача є надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

В ході розгляду справи з метою встановлення дійсних обставин справи та забезпечення рівності сторін перед судом, господарський суд ставив на обговорення питання щодо призначення у даній справі також і бухгалтерськом-економічної експертизи. Проте сторони у своїх заявах від 03.08.2015р. заперечили проти проведення будь-яких експертиз.

На вимогу ухвали суду сторони також не подали обгрунтованого акту звірки заборгованості із відображенням у вказаному акті заборгованості за весь період, за який позивачем нараховано пеню, проценти та посилання на первинні документи, який би міг спростувати доводи позивача чи підтвердити заперчення відповідача.

Відповідачем також не подано господарському суду свого контррозрахунку заборгованості на обгрунтування його заперечень щодо розміру та суми нарахованих позивачем відсотків за користування кредитом.

З огляду на вищенаведене господарський суд задовольняє позов в цій частині позовних вимог.

ОСОБА_5 позивач просить стягнути з відповідача пеню за порушення умов кредитування в сумі 8026,90 грн станом на 16.02.2015 відповідно до розрахунку позивача. Вказані вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Умовами п. 3.2.1.5.1 передбачена відповідальність сторін, зокрема при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, терміну повернення кредиту, винагроди, останній сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно до п. 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, проте відповідно до п. 3.2.1.5.4 договору нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, визначених даним пунктом, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.

Відповідач не подав господарському суду доказів виконання своїх зобов'язань за вищевказаним кредитним договором в частині своєчасного повернення позивачу кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом та доказів виконання вимог позивача.

Таким чином, не суперечить вимогам законодавства та відповідає умовам договору і підтверджується матеріалами справи правомірність нарахування позивачем відповідачеві пені в сумі 8 026,90 грн.

Господарський суд враховує, що позивачем у справі дотримано положення ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, отже позовні вимоги судом задовольняються в повному обсязі.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України на відповідача у справі покладаються судові витрати на судовий збір повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33,34,44,49, 82-85, 116, 117 ГПК України, Законом України про судовий збір", господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (27400, Кіровоградська область, м.Знам'янка, вул.Щорса,27, ІПН: НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, адреса для листування: 49027, м. Дніпропетровськ, а/с 1800, ) заборгованість по кредиту в сумі 53 000,00 грн; заборгованість по процентам - 27 325,12 грн., пеню в сумі 8026,90 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 3 723,21 грн., а також судовий збір в сумі 1 841,50грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили та направити стягувачу.

Згідно ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 14.08.15р.

Головуючий суддя Т. В. Макаренко

Суддя Є.М. Наливайко

Суддя О.Б.Шевчук