ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 р. Справа № 917/1127/15

За позовом Заступника прокурора м. Кременчука, вул.60 років Жовтня, 4а, м. Кременчук, 39600

до 1. Кременчуцького педагогічного коледжу ім.А.С.Макаренка, вул.Л.Чайкіної, 33, м.Кременчук, 39600;

2. фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, вул.Перекопська, 15/32, с.Садки, Кременчуцький район, Полтавська область

про визнання недійсним договору оренди індивідуально визначеного майна та зобов'язання звільнити його з поверненням власнику

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: відсутній

від відповідача: 1. ОСОБА_2

2. ОСОБА_1

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та оголосив дату складання повного рішення (ст.85 ГПК України).

Суть справи: розглядається позовна заява про:

- визнання недійсною угоди щодо тимчасової оренди майна спільної власності територіальних громад області , вартістю 79200 грн., що знаходиться на балансі Кременчуцького педагогічного коледжу імені ОСОБА_3 від 03.02.2012 р;

- зобовязання фізичну особу підприємця ОСОБА_1 звільнити нежитлове приміщення площею 20,5 кв.м., вартістю 79200 грн та повернути Кременчуцькому педагогічному коледжу імені ОСОБА_3

Позивач (прокурор) в засідання суду не з'явився та надав письмові пояснення по справі №95-12366вих15 від 05.08.2015 р., згідно яких позовні вимоги підтримує в повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві та даних поясненнях.

Відповідач 1 та 2 проти задоволення позовних вимог заперечують з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву (а.с.- 23-25). Крім того у відзиві на позовну заяву відповідач 2 просить застосувати строки позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників відповідачів, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив:

03.02.2012 р. між Кременчуцьким педагогічним училищем ім. А.С. Макаренка та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 було укладено угоду №1134 щодо тимчасової оренди майна спільної власності територіальних громад області, згідно якої відповідач 1 передає, а відповідач 2 приймає в тимчасове платне користування приміщення площею 20,5 кв.м., за адресою м. Кременчук, вул. Чайкіної, 33 (а.с. -12). Орендар використовує орендоване майно для продажу канцтоварів (п.8.1 угоди).

З матеріалів справи вбачається, що зазначений об'єкт оренди передано орендарю 03.02.2012 р., що підтверджується актом прийому-передачі (а. с. - 13).

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до п. 4.5, 4.6 Статуту Кременчуцького коледжу ім.. ОСОБА_3, директор Коледжу в межах наданих йому повноважень згідно чинного законодавства є розпорядником майна і коштів, виконує кошторис, укладає угоди, дає доручення, відкриває банківські рахунки. Управління коледжем здійснюється на основі принципів автономії та самоврядування. Однак, як зазначає позивач, згідно з п. 6.9 Статут, коледж має право передавати іншим підприємствам, організаціям та установам, фізичним особам-підприємцям, організаціям та установам, фізичним особам-підприємцям, обмінювати, здавати в оренду, надавати в безоплатне користування належні йому вільні приміщення, споруди, устаткування, транспортні засоби, інвентар, та інші матеріальні цінності відповідно до чинного законодавства за погодженням з Головним управлінням освіти і науки Полтавської обласної державної адміністрації та Управління майном Полтавської обласної ради.

Як стверджує позивач, згідно інформації Департаменту освіти і науки Полтавської обласної державної адміністрації від 24.04.2015 р. №843/02-03-38 клопотання про погодження угоди №1134 від 03.02.2012 р. щодо тимчасової оренди майна спільно власності територіальних громад області між Кременчуцьким педагогічним коледжем імені ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 не надходило, чим порушено порядок здачі в оренду приміщення коледжу.

Крім того, позивач посилається на приписи ч. 5 ст. 63 Закону України «Про освіту», згідно об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням. Згідно з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вид діяльності ФОП ОСОБА_1 не пов'язаний з освітньою діяльністю. Враховуючи вищевикладене позивач вважає, що угода щодо тимчасової оренди майна спільної власності територіальних громад області, укладена всупереч вимогам законодавства та Статуту коледжу, а тому просить взнати її недійсною та зобовязати відповідача 2 звільнити нежитлове приміщення площею 20,5 кв.м., вартістю 79200 грн та повернути Кременчуцькому педагогічному коледжу імені ОСОБА_3.

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що погодження Департаменту освіти і науки щодо здачі в оренду майна не потрібне. Крім того, відповідач 1 посилається на п. 8 Постанови КМУ від 2708.2010 р. №796 та повідомляє, що вказане в позовній заяві приміщення здано в оренду для розміщення в ньому кіоску для продажу канцтоварів, що є значним покращенням умов для навчання студентів та роботи викладачів під час навчально-виховного процесу, так як коледж розташований на околиці міста Кременчука на значній відстані до інших магазинів по продажу канцтоварів.

Відповідачем 2 також проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та заявив клопотання про застосування строку позовної давності.

Так, відповідач-2, зазначає, що строк, у межах якого прокурор міг звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу сплив та поважних підстав для поновлення позовної давності у прокурора немає, оскільки зазначена угода укладена 03.02.2012 р.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 статті 261 Цивільного кодексу України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3, 4 ст.267 Цивільного кодексу України).

Прокурор просить визнати угоду від 03.02.2012 р. незаконною. В той же час прокурор звернувся із позовною заявою до суду 15.06.2015 р.

Враховуючи, що строк, у межах якого заступник прокурора м. Кременчука міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплив, суд вважає за необхідне відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 43, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено 14.08.2015 р.

Суддя Н.Г. Гетя