ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2015 р.Справа № 922/2402/15

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Аріт К.В.

судді: Лаврова Л.С. , Ольшанченко В.І.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради, м.Нікополь
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Україна", м.Харків
про стягнення 21738,00 гривень
за участю представників сторін:

позивача - Гайдей І.М. (довіреність б/н від 28.04.2015), Полуботько О.В. (довіреність б/н від 28.04.2015);

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2015 року комунальне підприємство "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Україна" (відповідача) майнової шкоди у розмірі 21738,00 гривень. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на ст.ст.224, 225 ГК України, ст.ст.22, 1166 ЦК України та вказує, що відповідачем завідомо було поставлено та встановлено товар неналежної якості (ультразвуковий лічильник - витратомір "ДНЕПР-7") виробником якого є відповідач, у зв'язку з чим позивач поніс невиправдані витрати, пов'язані з придбанням та підключенням зазначеного приладу обліку.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16 квітня 2015 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 05 травня 2015 року.

27 квітня 2015 року представник позивача надав до суду супровідним листом (вх.№17081) витребувані документи на підтвердження заявлених позовних вимог. Судом було досліджено та долучено до матеріалів справи надані документи.

05 травня представник відповідача надав до суду клопотання про відкладення (вх.№17807).

У судовому засіданні 05 травня 2015 року було оголошено перерву до 20 травня 2015 року.

20 квітня 2015 року представник позивача надав до суду супровідним листом (вх.№20625) документи на підтвердження заявлених позовних вимог. Судом було досліджено та долучено до матеріалів справи надані документи.

У судовому засіданні 20 травня 2015 року було оголошено перерву до 27 травня 2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27 травня 2015 року призначено колегіальний розгляд справи №922/2402/15.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справи (повторний розподіл) справу призначено до розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя Аріт К.В., судді: Лаврова Л.С., Ольшанченко В.І.

Відповідно до п.3.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26 грудня 2011 року, у разі зміни складу суду (в тому числі з одноосібного на колегіальний, навіть якщо до складу колегії суддів входить суддя, який раніше одноособово розглядав дану справу), розгляд справи починається заново, а отже, спочатку починається й перебіг строку вирішення спору.

27 травня 2015 року представник відповідача надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву (вх.№21629), відповідно до якого у повному обсязі заперечує проти позовних вимог. Судом було досліджено наданий відзив та долучено до матеріалів справи.

Представники позивача в судове засідання 27 травня 2015 року не з'явилися, про дату судового засідання були повідомлені належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні 27 травня 2015 року проти позову заперечував.

Ухвалою суду від 27 травня 2015 року розгляд справи відкладено на 14 липня 2015 року.

Представники позивача в судовому засіданні 14 липня 2015 року підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 14 липня 2015 року не з'явився, про дату судового засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що норми ст.65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпро-Україна», як постачальником, та комунальним підприємством «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», як покупцем, 01.08.2008 року укладено договір поставки № П-01.08/2008/197.

Предметом вказаного договору є правовідносини, за якими постачальник зобов'язався у зумовлені строки передавати у власність покупцю, а покупець у порядку та на умовах, передбачених цим договором, прийняти та оплатити продукцію виробничо-технічного призначення (п.2.1 договору поставки).

Згідно із п.2.2 договору поставки найменування, асортимент, номенклатура, кількість, якість та ціна для кожного окремого товару, з підключенням придбаного приладу обліку до місяця комерційного обліку або без нього, а також умови поставки товару, визначаються в специфікаціях.

Пунктом 3.2 договору поставки постачальник зобов'язаний передати покупцю разом із товаром всі необхідні технічні та інші документи, які супроводжують товар, та які необхідні для його експлуатації.

За умовами п.4.7 договору поставки товар передається постачальником покупцю згідно підписаної видаткової накладної або оформленого акту приймання-передачі.

Відповідно до п.8.1 договору поставки постачальник гарантує якість та комплектність товару та його повну відповідність ТУ 4213-079-0. У випадку виявлення дефектів товару або, у випадку його невідповідності умовам дійсного договору , постачальник зобов'язаний своїми силами та за власний рахунок. В строк не пізніше. Ніж 20 календарних днів, за вимогою покупця, негайно усунути всі виявлені дефекти.

Пунктом 8.2 договору поставки покупець може заявляти постачальнику рекламації відносно якості товару на протязі 20 календарних днів з дня здійснення поставки.

Разом з тим, між сторонами у справі укладено договір на проведення підрядних робіт № ПУ-01.08/2008/198 від 01.08.2008 року.

Предметом вказаного договору є правовідносини, за якими підрядник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором. На свій ризик виконати роботи за завданням замовника з використанням матеріалів замовника, а замовник зобов'язується в порядку та на умовах договору оплатити та прийняти: підключення придбаного приладу обліку до місяця комерційного обліку згідно з технічним завданням замовника.

Згідно із п.10.1 договору підряду у випадку порушення правил гарантійної експлуатації, виконання ремонту обладнання не спеціалістами підрядника, а також у випадку вандалізму, антисанітарного стану, відсутності або пошкодження фірмових наклейок або меток, винних дій третіх осіб, заміна обладнання не здійснюється, а ремонт (при необхідності з виїздом спеціалістів підрядника) сплачується за рахунок замовника.

Пунктом 10.2 договору підряду підрядник гарантує безперебійну роботу обладнання на протязі 1 року з моменту підключення та підписання акту виконаних робіт по підключенню приладу обліку до місяця обліку при умові дотримання правил гарантійної експлуатації (в обов'язковому порядку: джерело живлення напругою 220В, частотою 50,0 + 1,0 Гц з надійним заземленням). До експлуатації, технічному обслуговуванню та демонтажу повинні допускатись тільки спеціалісти, що вивчили технічний опис та керівництво по експлуатації приладів обліку, які пройшли інструктаж по техніці безпеки при роботі з електричним устаткуванням та радіоелектронною апаратурою.

Відповідно до п.10.3 договору підряду на протязі строку гарантійної експлуатації. У випадку недоліків в роботі обладнання, або виходу його з ладу з вини підрядника (або при наявності виробничого браку), його ремонт або заміна виконуються за рахунок підрядника

Умовами п.10.4 договору підряду наявність недоліків і строки їх усунення фіксуються двостороннім актом підрядника і замовника.

У відповідності до п.11.1 договору підряду у виникненні ситуації, при якій показання приладів обліку з будь-якої причини, що не залежить від підрядника, перестали задовольняти вимогам замовника або при неможливості налагоджування обладнання в зв'язку з технологічними режимами на об'єкті, кошти, перераховані замовником підряднику за спеціалізовані роботи по налагоджуванню придбаного приладу обліку до місяця обліку, поверненню не підлягають.

Виконання відповідачем умов вказаних договорів щодо поставки та встановлення обладнання підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем.

Якість поставленого товару підтверджено матеріалами справи. А саме свідоцтвом про визнання серія Д№0010963 витратоміри-лічильники ультразвукові ДНЕПР-7, зареєстровані в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки, допущені до застосування в Україні за № 15206-02.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем неодноразово здійснювався гарантійний ремонт поставленого обладнання.

Але причини недоліків роботи та виходу з ладу обладнання встановлено не було.

Разом з тим, за результатами аналізу характеру пошкоджень відповідач склав акт № 1/26 від 02.04.2013 року.

В той же час відповідач звертався до позивача з пропозицією про дослідження характеру пошкоджень та виявлення таких причин з листом від 05.04.2013 року № 44.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов висновку про повну відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До того ж, частина 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлює те, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В розумінні статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно приписів ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Стаття 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Відповідно до ст. 674 Цивільного кодексу України відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із ст. 675 Цивільного кодексу України товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).

За приписами ст.678 Цивільного кодексу України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Разом з тим, статтею 268 Господарського кодексу України передбачено, що якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. У разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.

Як встановлено судом, якість поставленого товару підтверджено матеріалами справи, а саме свідоцтвом про визнання серія Д№ 0010963 витратоміри-лічильники ультразвукові ДНЕПР-7, зареєстровані в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки, допущені до застосування в Україні за № 15206-02.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України відшкодування збитків є одним із належних способів захисту порушеного права.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками зокрема є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 ЦК України).

Згідно зі ст.224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту права. Статтею 225 Господарського кодексу України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. Особа, яка вимагає відшкодування збитків зобов'язана довести факт порушення господарського зобов'язання контрагентом, наявність та розмір понесених збитків, причинно-наслідковий зв'язок між правопорушенням та збитками.

Склад цивільного правопорушення, необхідного для стягнення з відповідача шкоди, є недоведеним з урахуванням наступного.

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди можуть мати місце при наявності складу цивільного правопорушення, який включає до себе протиправну поведінку заподіювача шкоди - відповідача; наявність негативних наслідків (збитків), причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача та наслідками (збитками); вину відповідача - заподіювача шкоди.

Відповідно до п.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майновою шкодою є шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи. Така майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливо лише при наявності певних, передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який і є підставою цивільно-правової відповідальності.

Одним з елементів складу цивільного правопорушення, який вимагається законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, є об'єктивна сторона, яку утворюють: наявність збитків у майновій сфері кредитора; протиправні дії відповідача; причинний зв'язок між протиправними діями відповідача та шкодою.

При цьому, важливим елементом об'єктивної сторони правопорушення є причинний зв'язок між шкодою та протиправними діями відповідача. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода (збитки) - наслідком протиправної дії.

Відповідно до ст.4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, згідно із п.10.1 договору підряду у випадку порушення правил гарантійної експлуатації, виконання ремонту обладнання не спеціалістами підрядника, а також у випадку вандалізму, антисанітарного стану, відсутності або пошкодження фірмових наклейок або меток, винних дій третіх осіб, заміна обладнання не здійснюється, а ремонт (при необхідності з виїздом спеціалістів підрядника) сплачується за рахунок замовника.

Пунктом 10.2 договору підряду підрядник гарантує безперебійну роботу обладнання на протязі 1 року з моменту підключення та підписання акту виконаних робіт по підключенню приладу обліку до місяця обліку при умові дотримання правил гарантійної експлуатації (в обов'язковому порядку: джерело живлення напругою 220В, частотою 50,0 + 1,0 Гц з надійним заземленням). До експлуатації, технічному обслуговуванню та демонтажу повинні допускатись тільки спеціалісти, що вивчили технічний опис та керівництво по експлуатації приладів обліку, які пройшли інструктаж по техніці безпеки при роботі з електричним устаткуванням та радіоелектронною апаратурою.

На протязі строку гарантійної експлуатації, у випадку недоліків в роботі обладнання, або виходу його з ладу з вини підрядника (або при наявності виробничого браку), його ремонт або заміна виконуються за рахунок підрядника.(п.10.3 договору підряду).

Приймаючи до уваги, те що відповідачем поставлено товар, якість якого підтверджено свідоцтвом про визнання серія Д№ 0010963, а позивачем не доведено дотримання умов та правил гарантійної експлуатації поставленого обладнання, позивачем не доведено всі складові правопорушення.

Відповідно не доведена і вина відповідача.

Крім того, слід зазначити, як вбачається із матеріалів справи, відповідач виконує умови договору в частині ремонту обладнання, а позивач не звертався до останнього з вимогою про повернення або заміну обладнання на інше.

Також, відповідач у відзиві на позовну заяву (вх.№21629) заявив про застосування позовної давності.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Так, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Аналогічну позицію викладено у пункті 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 №10.

Тому, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог через недоведеність позовних вимог, судом строк позовної давності не застосовується.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, суд керується ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких, судовий збір покладається на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.129, 144 Конституції України, ст.ст. 6, 626, 628, 632, 648, 651, 792 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено 20.07.2015 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя К.В. Аріт Л.С. Лаврова В.І. Ольшанченко

Справа №922/4142/15