ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" серпня 2015 р.Справа № 916/2316/15

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Савранський завод продовольчих товарів;

про стягнення 730 602,58 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники:

позивач: ОСОБА_1 паспорт; виписка з ЄДР;

від позивача: ОСОБА_2 довіреність № 996 від 18.06.2015р.

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Савранський завод продовольчих товарів, в якій, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог (а.с.84), просить суд стягнути з останнього суму основного боргу у розмірі 491 195,00 грн., пеню (3% річних) у сумі 11 538,11грн., інфляційні нарахування у сумі 227 869,47грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 14612,05 грн. та витрати на правову допомогу адвоката 1000 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом по Україні від 05.09.2014р. за № 05-09/14П в частині повної та своєчасної сплати грошових коштів за надані послуги.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.06.2015р. було порушено провадження у справі №916/2316/15 із призначенням її до розгляду в судовому засіданні 15.07.2015 року.

Ухвалою суду від 15.07.2015 року, з огляду на надання позивачем заяви про збільшення розміру позовних вимог, незявлення в судове засідання представника відповідача, від якого не надходило клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також неподання витребуваних ухвалою суду доказів, розгляд справи було відкладено до 10.08.2015р.

У судове засідання 10.08.2015р. зявився позивач та його представник, які підтримали заявлені позовні вимоги, з урахуванням поданої заяви про збільшення їх розміру, наполягали на їх задоволенні.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю „Савранський завод продовольчих товарів" про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, шляхом надсилання вищевказаних ухвал суду на його юридичну адресу, що зазначена у спеціальному витязі з ЄДР (а.с.67-69), у судові засідання не зявлявся, про поважність причин відсутності не повідомляв, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Приймаючи до уваги, що відповідач був цілком обізнаний та повідомлений про місце та час розгляду справи, шляхом направлення на його адресу судових ухвал, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.65-93), суд вважає за можливе розглянути справу без його участі, за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.09.2015р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Савранський завод продовольчих товарів (Замовник) було укладено договір про надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом по Україні № 05-09/14П (а.с.11-18), відповідно до п.1.1 якого, Замовник доручає, а Перевізник зобовязується надати відповідно до умов даного договору послуги по перевезенню наступних типів вантажів Замовника: соняшника, кукурудзи автомобільним транспортом Перевізника.

Згідно п. 1.2 договору Замовник зобовязується прийняти надані послуги по перевезенню та оплатити їх вартість в порядку та строки, визначені цим договором.

Відповідно до п.1.3 договору, дані, необхідні для надання послуг, вказуються у заявках на перевезення вантажу, що є невідємними частинами даного договору. Погоджені сторонами заявки регулюють взаємовідносини сторін щодо кожного окремого перевезення (форма заявки наведена в додатку № 1 до даного договору).

Згідно з приписами пунктів 3.1 та 3.2 договору тарифи на транспортні послуги визначаються додатком № 2 до даного договору та можуть бути змінені лише в разі підписання додаткової угоди до цього договору згідно п. 5.2.5.

Обєм перевезень та загальна вартість послуг за договором визначається у заявці і сплачується Замовником Перевізнику шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Перевізника, зазначений в даному договорі.

Згідно п. 3.4 договору загальна вартість послуг по перевезенню вантажів, фактично виконаних Перевізником за цим договором, по кожній окремій заявці фіксується сторонами в акті приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до п. 3.5 та п. 3.6 договору, ціна договору складається з вартості послуг, вказаних в усіх Заявках/актах приймання передачі наданих послуг. Розрахунок Замовником Перевізнику здійснюється по факту за надані послуги на підставі актів приймання передачі наданих послуг по договору на виконання транспортних перевезень, підписаних уповноваженими представниками сторін, протягом 10 банківських днів з дня їх підписання.

Приписами п. 4.1 договору, сторони узгодили, що прийомка-передача виконаних робіт здійснюється шляхом підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг, що надається Перевізником Замовнику після проведення звірки обсягу наданих послуг уповноваженими представниками сторін та підписання сторонами акту приймання-передачі електронних карток.

Акт приймання-передачі наданих послуг є невідємною частиною даного договору та готується згідно форми, що наведена в додатку № 3 до даного договору. Замовник зобовязаний підписати акт приймання-передачі наданих послуг протягом 3 робочих днів з моменту передачі його Перевізником або в цей же строк направити Перевізнику мотивовану відмову від підписання акту. (п. 4.4,4.6 договору).

Пунктами 6.1.5 та 6.1.6 договору, сторони узгодили, що всі платежі, неустойка, пеня, штрафні санкції сплачуються у національній валюті України та нараховуються з моменту невиконання або неналежного виконання стороною зобовязань за договором, що фіксується згідно з датою вручення рекомендованого листа з письмовою претензією, до моменту його належного виконання або припинення.

Винна сторона зобовязана перерахувати на рахунок іншої сторони штрафні санкції протягом 3 банківських днів з моменту отримання письмової претензії.

Відповідно до п. 9.1, договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2014р., а в частині розрахунків до повного проведення розрахунків.

Додатковою угодою до вищевказаного договору за № 2 від 01.10.2014р. (а.с.19), сторони вирішили змінити тариф на транспортні послуги згідно п. 5.2.5 договору №05-09/14П від 05.09.2014р. і встановити розцінку на перевезення кукурудзи по маршруту Саврань - Одеса в розмірі 215,00 грн. за 1 тону та розцінку на перевезення кукурудзи по маршруту Ясенове Саврань в розмірі 85,00 грн. за 1 тону.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом, позивач свої зобовязання за договором виконав належним чином, надавши відповідачу послуги з перевезення автотранспортом вантажів на загальну суму 2 033 301,10 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними актами приймання-передачі наданих послуг (а.с.25-51).

Однак, в порушення взятих на себе зобовязань, відповідач лише частково розрахувався за надані послуги у сумі 1 542 106,1 грн., в результаті чого у нього, згідно акту звіряння, підписаного сторонами(а.с.52), виникла перед позивачем заборгованість у розмірі 491 195,00 грн.

Враховуючи вищезазначене та те, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 491 195,00.грн. відповідач, згідно приписів ст.ст. 33-34 ГПК України, суду не надав, а вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи, суд вважає позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в цій частині цілком обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 11 538,11 грн., та інфляційних нарахувань у сумі 227 869,47 суд зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При перевірці розрахунків 3% річних (а.с.57,87) судом було встановлено його помилковість, з огляду на що судом за допомогою системи „Ліга-Закон, зроблено власний розрахунок, згідно з яким загальна сума відсотків за договором складає 9681,56 грн.

Розрахунок 3 % річних

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
176049.011.11.2014 - 15.07.20152473 %3574.04
148042.618.11.2014 - 15.07.20152403 %2920.29
114690.725.11.2014 - 15.07.20152333 %2196.41
52412.728.11.2014 - 15.07.20152303 %990.82
Всього 9681,56 грн.

Крім того, при перевірці розрахунків інфляційних нарахувань (а.с.58,88), судом було також встановлено їх помилковість, з огляду на що судом за допомогою системи „Ліга Закон, зроблено власний розрахунок, згідно з яким загальна сума інфляційних нарахувань становить 225 533,77 грн.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
11.11.2014 - 15.07..01.47783943.74259992.74
18.11.2014 - 15.07..61.44966513.16214555.76
25.11.2014 - 15.07..71.44951528.69166219.39
28.11.2014 - 15.07.201552412.71.44923548.1875960.88
Всього 225 533,77 грн.

Щодо клопотання позивача про відшкодування понесених ним витрат на послуги адвоката у розмірі 1 000 грн. суд зазначає наступне.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, повязаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, повязаних з розглядом справи.

Згідно до п. 6.3 Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 року № 7 встановлено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, повязані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських обєднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною 5 ст. 48 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським обєднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Відповідно до ст.35 ГПК України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

У судовому засіданні 10.08.2015р. на питання суду стосовно роботи, проведеної адвокатом, представник позивача пояснив, що адвокат ОСОБА_3 займався виключно написанням претензії відповідачу, проте у звязку із тим, що позивач не був задоволений його роботою, останній доручив ведення справи представнику ОСОБА_2, на підставі виданої 18.06.2015р. на його імя довіреності (а.с.70).

Таким чином, враховуючи, що, витрати на адвоката не стосувалися розгляду справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для їх покладення на відповідача, у звязку із чим відмовляє в задоволенні зазначеної вимоги.

Враховуючи часткове задоволення судом позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, витрати по сплаті судового збору, згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Савранський завод продовольчих товарів (66200, Одеська область, Савранський район, селище міського типу Саврань, вул. Степова, буд. 1, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (66210, Одеська область, Савранський район, с. Камяне, вул. Леніна, 150, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму основного боргу у розмірі 491 195 /чотириста девяносто одна тисяча сто девяносто пять/грн. 00 коп., 3 % річних у сумі 9 681/девять тисяч шістсот вісімдесят одна/ грн. 56 коп.; інфляційні втрати у сумі 225 533 грн./двісті двадцять пять тисяч пятсот тридцять три/грн. 77 коп. та 14 528 /чотирнадцять тисяч пятсот двадцять вісім/ грн.21 коп. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14 серпня 2015 р.

Суддя Ю.М. Щавинська