РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2015Справа №910/14345/15

За позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Компанія Ді Сі"

про стягнення заборгованості в розмірі 55 724,93 грн.,

Суддя О.С.Комарова

В судовому засіданні брали участь:

від позивача: Решетниченко О.С. (представник за довіреністю);

від відповідача: Гайдар С.А. (представник за довіреністю).

В судовому засіданні 04 серпня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва 04 червня 2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 47-1668 від 28.05.2015 року до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Компанія Ді Сі" м. Київ, про стягнення заборгованості в розмірі 55 724,93 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як споживач, не здійснив оплату вартості наданих йому позивачем комунальних послуг, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за правочином, укладеним в усній формі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2015 року (суддя Комарова О.С.) прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 910/14345/15, розгляд справи призначено на 14.07.2015 року.

Через відділ діловодства суду 03.07.2015 р. від позивача надійшли документи, які було долучено судом до матеріалів справи.

Через відділ діловодства суду 07.07.2015 р. від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, в яких відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначені документи суд долучив до матеріалів справи.

В судове засідання 14.07.2015 року представники сторін з'явились, дали усні пояснення по суті спору, представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача заперечив проти позову.

В судовому засіданні 14.07.2015 року судом було оголошено перерву до 04.08.2015 року.

Через відділ діловодства суду 28.07.2015 року представником відповідача було подано клопотання про залучення доказів у справі, яке було долучено до матеріалів справи.

Через відділ діловодства суду 03.08.2015 року представником позивача було подане додаткове пояснення, яке суд прийняв до свого провадження.

В судове засідання 04.08.2015 року представники сторін з'явились, подали усні пояснення по суті спору. Представник позивача подав клопотання, яким долучив додаткові документи до матеріалів справи, а також надав заяву, якою підтвердив наявність боргу відповідача станом на дату винесення рішення в розмірі 55 724,93 грн. Представник відповідача проти позову заперечив.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Компанія Ді Сі" (надалі - споживач, субабонент, відповідач) займає приміщення за адресою м. Київ, проспект Воз'єднання, буд. 1. Комунальне підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (надалі - постачальник, виконавець, позивач) на підставі договорів з тепло та водопостачальними організаціями (ПАТ «Київенерго», ТОВ «Єврореконструкція», ПАТ АК «Київводоканал») приєднав до своєї мережі відповідача, як субабонента та надавав відповідачу послуги з центральною опалення, холодного та гарячого водопостачання, а відповідач фактично споживав послуги.

Таким чином, між відповідачем і позивачем фактично склалися позадоговірні відносини, які підпадають під ознаки договору про надання комунальних послуг.

Позивач зазначає, що в період з 01.11.2012р. по 30.04.2015р. виконавець надав замовнику узгоджені сторонами послуги вартістю 34 471,51 грн., однак замовник послуги не оплатив, внаслідок чого у відповідача, за розрахунками позивача, утворилась заборгованість, яка станом на червень 2015 року, яка становить 34 471,51 грн.

З викладеними позивачем в позові твердженнями відповідач не погоджується та в своїх запереченнях вказує, що комунальні послуги, на які посилається виконавець, споживач фактично не споживав, а тому в нього не міг виникнути обов'язок оплачувати послуги, які не надавалися. Окрім того, відповідач зазначає, що неодноразово сповіщував позивача про припинення нарахування комунальних послуг з підстав неналежної якості надання з боку останнього, проте відповідей від позивача не надходило.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 509 Цивільного Кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до приписів ст. 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з відповідними приписами ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору в період з 01.11.2012р. по 30.04.2015р. позивач надав відповідачу узгоджені сторонами послуги, що підтверджується розробками по групрахунках, розшифровками рахунків абонента та обліковими картками про споживання теплової енергії (копії документів наявні в матеріалах справи).

Доказів сплати з боку споживача на користь постачальника коштів в оплату наданих послуг за період з 01.11.2012р. по 30.04.2015р., станом на червень 2015 р. до суду не надано.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене, зважаючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку відповідача, а також те, що доказів здійснення з боку позивача на користь відповідача сплати грошових коштів в оплату послуг по Договору за період з 01.11.2012р. по 30.04.2015р., станом на червень 2015 року до суду не надано, обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором послуг за вказаний період в сумі 34 471,51 грн.

Щодо викладених відповідачем заперечень щодо надання послуг, то суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Підтвердженим є надання виконавцем споживачу послуг в момент, в тому числі, складання останнім листів, зазначених вище, що підтверджується розробками по групрахунках, розшифровками рахунків абонента та обліковими картками про споживання теплової енергії за визначений період, а відтак викладені відповідні заперечення не спростовують викладених в позові обставин щодо надання виконавцем споживачу послуг за вказаною домовленістю.

Положеннями статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 1.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку відповідача, приймаючи до уваги прострочення споживачем оплати наданих виконавцем послуг за період з 01.11.2012р. по 30.04.2015р., обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача 19 509,75 грн. інфляційних втрат і 1 743,88 грн. 3% річних за період з листопада 2012 року по квітень 2015 року включно.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до приписів ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Положеннями ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1 827,00 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Компанія Ді Сі" (ЄДРЮОФОП 31350429, адреса: 12160, м. Київ, просп. Возз'єднання, буд. 1), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (ЄДРЮОФОП 03366612, адреса: 02002, м, Київ, вул. Челябінська, буд. 9-Г), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: основного боргу - 34 471,51 грн. (тридцять чотири тисячі чотириста сімдесят одна гривня 51 копійка), інфляційної складової боргу - 19 509,75 грн. (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот дев'ять гривень 75 копійок), 3% річних - 1743,88 грн. (одна тисяча сімсот сорок три гривні 88 копійок) та судові витрати - 1 827,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень). Видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 10.08.2015 року.

Суддя О.С. Комарова