ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.15 cправа№ 914/2283/15

за позовом: Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний комплекс «Моршинкурорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» м. Моршин Львівська область

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Моршин Львівська область

про стягнення 31 738,84 грн. заборгованості

суддя Юркевич М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Бунчак Р.П.- представник

від відповідача: не з'явився

На розгляд до господарського суду Львівської області поступила позовна заява дочірнього підприємства «Санаторно-курортний комплекс «Моршинкурорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 21 887,26 грн. заборгованості по орендній платі, 9 044,78 грн. пені та 806,80 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду від 13.07.2015р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 28.07.2015р.

28.07.2015р. розгляд справи було відкладено на 11.08.2015р. з підстав викладених у відповідній ухвалі суду.

В судових засіданнях представник позивача підтримував заявлені позовні вимоги, подавав докази в їх обгрунтування, просив суд позов задоволити.

Представник відповідача в жодне судове засідання свою явку не забезпечив, вимог ухвал суду не виконував, причини неявки суду не повідомляв.

Виходячи з того, що відповідач ухиляється від виконання вимог ухвал суду, не забезпечив явку свого уповноваженого представника судове засідання, а в силу приписів ст. 69 ГПК України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, судом з'ясовано:

01.10.2013р. між ДП «СКК «Моршинкурорт» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» (позивачем) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір оренди нежитлового приміщення №169/о-2013, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення - відділення «Бальнеологічна лікарня» загальною площею 27,3 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2, для торгівлі продуктовими товарами.

Пунктом 3 договору сторони встановили орендну плату за користування приміщенням у розмірі 1 301,64 грн. за перший місяць оренди. Розмір оренди за кожний наступний місяць визначається орендодавцем з урахуванням індексу інфляції за минулий місяць.

Згідно п. 7.1 договору строк його дії становить з 01.10.2013р. до 30.09.2014р.

На виконання умов договору, сторонами 01.10.2013р. було підписано акт прийому-передачі майна. (а.с.22)

Як стверджує позивач, в період дії договору відповідач систематично прострочував оплату орендних платежів починаючи з 01.11.2013р., внаслідок чого допустив заборгованість в розмірі 21 887,26 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач підтвердив свою заборгованість перед позивачем в акті звірки взаєморозрахунків від 12.09.2014р. (а.с.24).

Так, беручи до уваги наведенні вище обставини, а також враховуючи, що відповідач станом на час розгляду справи не здійснив погашення заборгованості, позивач просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 21 887,26 грн. основного боргу з урахуванням 9 044,78 грн. пені та 806,80 грн. 3% річних.

Розглянувши доводи позовних вимог, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення. При цьому, суд виходить з наступного:

Згідно положень статті 193 ГК України та статей 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Судом встановлено, між сторонами виникли договірні відносини на підставі договору оренди від 01.10.2013р. №169/о-2013.

Підставою для звернення позивача до суду стало невиконання відповідачем умов договору в частині сплати орендних платежів у період з листопада 2013р. по вересень 2014р.

З матеріалів справи також вбачається, що заборгованість відповідача за спірний період становить 21 887,26 грн.

Більше того, даний борг перед позивачем відповідач визнав у акті звірки взаєморозрахунків від 12.09.2014р. (а.с. 24).

З огляду на це, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 21 887,26 грн. основного боргу обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

В той же час, господарський суд зазначає, що відповідачем не представлено жодних доказів, які спростовували б наявність заборгованості станом на час розгляду спору.

Крім того, відповідно до ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищенаведеної норми позивач, у зв'язку з неналежним виконанням з боку відповідача своїх договірних зобов'язань в частині оплати, здійснив нарахування останньому 9 044,78 грн. пені, та 806,80 грн. 3 % річних.

Господарський суд, здійснивши перевірку нарахованих сум встановив, що позивач при розрахунку завищив розмір пені. Зокрема, за результатами перерахунку, суд дійшов висновку, що така становить - 5 770,69 грн. (замість 9 044,78 грн. вказаних у позовній заяві).

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що у відповідності до ч.6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Так, позивачем було нараховано відповідачу пеню на основну суму заборгованості (21 887,26 грн.) за період з 01.10.2014р. по 01.06.2015р., тобто за межами періоду за який таке нарахування могло здійснюватися згідно вищенаведеної норми.

Зокрема, суд зазначає, що правильним періодом за який має бути нарахована пеня на основну суму боргу є з 01.10.2014р. по 31.03.2015р., і така згідно перерахунку здійсненого судом складає 5 770,69 грн.

В той же час, розрахунок 3 % річних в сумі 806,80 грн. було здійснено позивачем правильно та обґрунтовано, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, задоволенню підлягають позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 21 887,26 грн. основного боргу, 5 770,69 грн. пені та 806,80 3 % річних.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо об'єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення частково.

Витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 43,33,34,44,49,75,82,82-1,84,85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний комплекс «Моршинкурорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (82482, АДРЕСА_1, код ІПН НОМЕР_1) на користь Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний комплекс «Моршинкурорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (82482, Львівська область, м. Моршин, вул. Паркова площа, 3, ) 21 887,26 грн. основного боргу, 5 770,69 грн. пені, 806,80 3 % річних та 1 638,53 грн. витрат по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

3. В частині позовних вимог про стягнення 3 274,09 грн. пені - відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст.116 та 117 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 11.08.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано12.08.2015р.

Суддя Юркевич М. В.