номер провадження справи 1/47/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.08.2015 Справа № 908/6142/14

Суддя господарського суду Запорізької області Немченко О.І.,

розглянувши матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Шахта Росія (85483, Донецька область, м. Новогродівка, вул. Гагаріна, буд.3) на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України (01001,м. Київ, вул. Городецького, буд. 13, представник ОСОБА_1 69006, м. Запоріжжя, пр-т Металургів,6) з виконання наказу виданого 14.05.2015 р. у справі № 908/6142/14

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія ОСОБА_2 обладнання паливно-енергетичного комплексу (ТОВ НВКНОПЕК) (юридична адреса: 83001, м. Донецьк, вул. Постишева, буд. 60; адреса для листування: 04070, м. Київ, вул. Туровська, буд.4; представник ОСОБА_2 (04073, м. Київ, вул. Сирецька, 31, каб. 9)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Шахта Росія (85483, Донецька область, м. Новогродівка, вул. Гагаріна, буд.3; представник ОСОБА_3 86194, АДРЕСА_1)

про стягнення 16 552 824 грн. 53 коп.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_2- довіреність від 14.01.2015 р.

від відповідача ОСОБА_3, довіреність б/н від 28.02.2014 р.;

від виконавчого органу: ОСОБА_1, дов. № 20-22/55 від 27.04.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Шахта Росія звернулось до господарського суду Запорізької області із скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України з виконання наказу виданого 14.05.2015 р. у справі № 908/6142/14 та скасування постанови про арешт коштів від 03.06.2015 р.

Ухвалою від 25.06.2015 р. розгляд скарги було призначено на 23.07.2015 р. на 14 год. 30 хв., про що сторони були повідомлені належним чином.

23.07.2015 р. від відповідача у справі електронною поштою надійшов лист із письмовими поясненнями, в якому відповідач вказав на те, що постанову про відкриття виконавчого провадження, яка направлена 09.07.2015 р., отримав лише 15.07.2015 р., а постанова про арешт коштів на адресу боржника не надходила. Враховуючи несвоєчасне отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, відповідач звернувся до виконавчого органу із заявою про відкладення провадження виконавчих дій.

Клопотанням вих. № б/н від 21.07.2015 р. позивач просив суд перенести судове засідання.

В судове засідання 23.07.2015 р. представники позивача та відповідача не зявились. Присутній представник виконавчого органу підтримав подане письмове клопотання про відкладення судового засідання з розгляду скарги для необхідності подання матеріалів виконавчого провадження.

Судом клопотання сторін були задоволені.

Судове засідання здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Враховуючи неявку сторін, задоволення їх клопотань, відповідно до ст. 77 ГПК України, суд відклав розгляд скарги на 06.08.2015 р. на 16 год. 15 хв.

06.08.2015 р. від позивача у справі надійшли заперечення на скаргу, в яких позивач просить залишити без задоволення скаргу. Вважає дії виконавчого органу щодо строку та порядку направлення боржникові постанови законними.

В судовому засіданні 06.08.2015 р. представник боржника підтримав доводи, викладені в скарзі. Представник позивача заперечив проти скарги, з підстав, викладених у письмовому відзиві. Представник виконавчого органу заявив клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку з відсутністю на даний час матеріалів виконавчого провадження та неможливості їх надання суду.

Судом було оголошено перерву в судовому засіданні до 11.08.2015 р.

11.08.2015 р. до суду від відповідача надійшло нормативне обґрунтування заявлених у скарзі вимог щодо скасування постанови. При цьому, скаржник посилається на те, що виконавчим органом неправомірно накладено кошти на всі кошти на рахунках боржника, тоді як згідно закону арешт накладається в межах суми стягнення. До того ж, вказує на те, що в постанові вказано і рахунок, за допомогою якого боржник сплачує до бюджету податки та збори.

В судовому засіданні 11.08.2015 р. представник боржника підтримав скаргу у повному обсязі. Представник стягувача заперечив проти скарги, просив залишити її без задоволення. Представник виконавчого органу також заперечував проти скарги з підстав викладених у поданих до суду письмових запереченнях., в яких просив у задоволенні скарги відмовити, помиляючись на те, що дії виконавчого органу та оскаржувана постанови відповідають чинному законодавству.

По закінченні судового засідання, судом було винесено ухвалу про задоволення скарги відповідача, за наступних підстав:

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Згідно із ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно з п. 9.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за змістом частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" і частини першої статті 121-2 ГПК розгляду господарським судом підлягають ті скарги на рішення, дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби, які подано прокурором або сторонами виконавчого провадження (стягувачем чи боржником), відкритого на підставі виданого господарським судом виконавчого документа; скарги ж, подані іншими, крім зазначених, особами розгляду в господарських судах не підлягають.

Так, боржник просить у скарзі про: 1) визнання протиправними дії (у скарзі боржник зазначає на бездіяльність, однак, в судовому засіданні боржник вказував саме на дії, і фактично це є саме діями, що було враховано судом при розгляді скарги в цій частині) відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо передбаченого Законом України «Про виконавче провадження» строку та порядку направлення ТОВ «ШАХТА «РОСІЯ» постанови про відкриття виконавчого провадження; 2) визнання протиправними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо порушення передбаченого Законом України «Про виконавче провадження» строку та порядку направлення ТОВ «ШАХТА «РОСІЯ» постанови про арешт коштів від 03.06.2015 року; 3) скасування постанови про арешт коштів боржника, винесену Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 03.06.2015 року за виконавчим провадженням №47740751, згідно якої з метою забезпечення виконання вимог виконавчого документа відповідно до заяви стягувача накладений арешт на всі кошти ТОВ «ШАХТА «РОСІЯ».

З урахуванням пояснень наданих відповідчем в судовому засіданні щодо предмету скарги, та згідно вимог чинного законодавства, предметом судового розгляду є: визнання незаконними дій відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо порушення встановленого Законом України "Про виконавче провадження" строку направлення ТОВ «ШАХТА «РОСІЯ» постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2015 року за виконавчим провадженням №4774075; визнання незаконними дій відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо порушення встановленого Законом України "Про виконавче провадження" порядку та строку направлення ТОВ «ШАХТА «РОСІЯ» постанови про арешт коштів від 03.06.2015 року за виконавчим провадженням №477407 та визнання недійсною постанови про арешт коштів боржника, винесену Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 03.06.2015 року за виконавчим провадженням №47740751.

Як встановлено судом, у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває на виконанні виконавче провадження ВП 47740751 з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 № 908/6142/14 про стягнення з ТОВ «Шахта Росія» з усіх рахунків, встановлених державним виконавцем при виконанні судового рішення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «ОСОБА_2 обладнання паливно-енергетичного комплексу» (далі - ТОВ «НВК «НОПЕК») 11 986 932,70 грн. основного боргу, 2 991 894,49 грн. інфляційних втрат, 1 022 334,33 грн. 3% річних та 73 038,07 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, передбачено нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець здійснює примусове виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Зазначене положення міститься і у п. 9.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року за № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України».

У розгляді скарг боржника на дії органу Державної виконавчої служби, господарський суд перевіряє відповідність цих дій приписам Закону України «Про виконавче провадження».

При розгляді таких скарг, суди мають враховувати, що підставами для визнання постанов недійсними можуть бути їх невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який їх виніс. Обов'язковою умовою визнання цих постанов недійсними є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідних постанов прав та охоронюваних законом інтересів боржника.

Суд вважає, що оскаржувані боржником дії та оскаржувана постанова порушують охоронювані законом інтереси боржника.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 п. 2 ст. 25 Закону, у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Так, 03.06.2015 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 47740751 з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 № 908/6142/14 про стягнення з ТОВ «Шахта Росія» на користь ТОВ «НВК «НОПЕК» коштів.

Вказаною постановою державний виконавець, відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону встановив боржнику строк для добровільного виконання рішення та попереджено боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Також, згідно заяви стягувача та відповідно до вимог ст. 25 Закону, державним виконавцем 03.06.2015 винесено постанову про арешт коштів боржника.

Частиною 5 ст. 25 Закону встановлено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як зазначає боржник, останньому стало відомо про здійснення виконавчого провадження та арешт коштів 15.06.2015 р., саме тоді, коли дізнався про неможливість здійснення розрахункових операцій через їх зупинення, з причин виконання наказу у справі № 908/6142/14. Копію цієї постанови боржник отримав через банк в електронному вигляді.

Враховуючи, що скаргу боржником було подано 25.06.2015 р., тобто протягом 10 денного строку з моменту, коли останньому стало відомо про вчинення виконавчим органом відповідних дій та винесення ним оскаржуваної постанови, скаржником не пропущено встановлений законом процесуальний строк для подання скарги, а отже і клопотання про відновлення строку подання скарги судом не розглядалось.

В обґрунтування доводів щодо протиправних дій виконавчого органу щодо передбаченого Законом України «Про виконавче провадження» строку та порядку направлення постанов, скаржник посилається на те, що лише 15.07.2015 р. на адресу боржника рекомендованим листом № 15957-0-33-15/20 від 03.06.2015 р. надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2015 р. А постанова про арешт коштів від 03.06.2015 р. до цього часу на адресу відповідача не надходила.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Відповідно до чинного законодавства України, скарги повинні подаватись до суду в разі порушення законних прав та інтересів заявника. Тобто подання скарги є способом захисту порушених прав та законних інтересів правомірної сторони.

Так, в підтвердження порушення виконавчим органом порядку повідомлення боржника про здійснення дій направлених на виконання судового наказу у цій справі та строку направлення постанов, скаржник надає конверт (оригінал конверту був оглянутий судом в судовому засіданні), в якому на його адресу надійшов лист щодо відкриття виконавчого провадження та постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2015 р., які згідно поштових штемпелів на конверті були направлені 09.07.2015 р., а надійшли адресату лише 15.07.2015 р.

Отже, боржник, отримавши лише 15.07.2015 р. копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2015 р., яка була направлена на його адресу лише 09.07.2015 р., не мав можливості реалізувати свої законні права щодо самостійного виконання вимог виконавчого документа в строк до 10.06.2015 р. До того ж, взагалі не був обізнаний про виконавче провадження з виконання судового наказу у цій справі. А отже не мав можливості своєчасно та належно реалізовувати свої права та законні інтереси, у звязку із винесенням відповідних постанов.

Отже, направлення скаржникові постанови про відкриття виконавчого провадження із запізненням свідчить про порушення виконавчим органом ст. 25 та ст. 31 закону щодо доведення до відома боржника про винесення цієї постанови, а також порушення прав боржника щодо обізнаності про здійснення виконавчого провадження та самостійного, у встановлені строки, виконання судового наказу.

Не направлення на адресу відповідача постанови про арешт коштів є також порушенням порядку та строків, визначених законом.

Таким чином в даному випадку, здійснення примусового виконання рішення, що виявилось у вчиненні відповідних оскаржуваних дій, відбулось з порушенням порядку та строків, передбачених законом. До того ж, це призвело до порушення прав та законних інтересів боржника щодо обізнаності про виконавче провадження та можливості реалізовувати свої права при здійсненні цього виконавчого провадження.

Отже, вищезазначеними діями виконавчий орган порушив охоронювані законом права боржника щодо обізнаності про здійснення виконавчого провадження та винесення постанов про відкриття виконавчого провадження та арешт коштів.

Список згрупованих рекомендованих відправлень з повідомленням від 09.06.2015 р., наданий виконавчим органом, не є належним доказом відправлення виконавчим органом боржникові копії вказаних постанов, оскільки зазначений список не містить поштового штемпелю, назви направляємого документу, адресу боржника. І до того ж, містить посилання на направлення одного додатку, що не відповідає доводам представника виконавчого органу щодо направлення цим відправленням двох постанов: про відкриття та арешт коштів. До того ж, у разі якщо, і вважати, що цим відправленням дійсно 09.06.2015 р. направлено копію постанови від 03.06.2015 р. про відкриття виконавчого провадження, зазначене суперечить ч. 5 ст. 25 Закону, згідно якої, копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Таким чином, виконавчим органом не доведено належним чином та належними доказами направлення боржникові у встановленому законом порядку та строки постанов про відкриття виконавчого провадження та арешт коштів.

Отже, права та охоронювані законом інтереси боржника порушені внаслідок протиправних дій органу державної виконавчої служби.

На підставі викладеного, суд вважає незаконними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо передбаченого Законом України «Про виконавче провадження» строку та порядку направлення ТОВ «ШАХТА «РОСІЯ» постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт коштів від 03.06.2015 року.

Недійсною є і постанова про арешт коштів боржника, оскільки вказаною постановою накладено арешт на всі кошти боржника, які містяться на рахунках та належать боржникові, при цьому, стягнення на кошти боржника не обмежено розміром, необхідним для виконання судового наказу у цій справі, тоді як згідно Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на кошти боржника звертається в розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору. Зазначення суду в наказі слів «з усіх рахунків» не дає підстав виконавчому органу не обмежувати арешт коштів на цих рахунках розміром, необхідним для виконання судового наказу. До того ж, слід зазначити, що вказаною постановою накладено арешт на всі кошти, які знаходяться на р/р 6381 в Державній казначейській службі, за допомогою якого боржник сплачував до бюджету України податки та збори, передбачені Податковим кодексом України, і ці кошти є бюджетними, що не відповідає ст.ст. 52, 65 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 9.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року за № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд визнає доводи скаржника правомірними, задовольняє скаргу відповідача та приймає ухвалу про визнання незаконними дій відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо передбаченого Законом України «Про виконавче провадження» строку та порядку направлення ТОВ «ШАХТА «РОСІЯ» постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт коштів від 03.06.2015 року, та визнає недійсною постанову про арешт коштів боржника, винесену Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 03.06.2015 року за виконавчим провадженням №47740751.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Шахта Росія на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.

Визнати незаконними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо порушення встановленого Законом України "Про виконавче провадження" строку направлення ТОВ «ШАХТА «РОСІЯ» постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2015 року за виконавчим провадженням №4774075.

Визнати незаконними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо порушення встановленого Законом України "Про виконавче провадження" порядку та строку направлення ТОВ «ШАХТА «РОСІЯ» постанови про арешт коштів від 03.06.2015 року за виконавчим провадженням №477407.

Визнати недійсною постанову про арешт коштів боржника, винесену Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 03.06.2015 року за виконавчим провадженням №47740751.

Ухвала набирає законної сили в день її винесення.

Копію цієї ухвали направити учасникам судового процесу.

Ухвалу оформлено та підписано 17.08.2015 р.

Суддя

господарського суду

Запорізької області ОСОБА_5