ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.08.15р. Справа № 904/4687/15

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Київ

до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК"

про зобов'язання вчинити певні дії

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - договір про надання правової допомоги № 22/06/15 від 22.06.2015 року,

від відповідача: ОСОБА_3 - представник, довіреність №8166-К-Н-О від 16.10.2014 року

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м. Київ звернулося до господарського суду із позовом, яким просить зобов'язати публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк":

- зобов'язати відповідача перерахувати на його користь грошові кошти у розмірі 90 623,09 грн. на поточний рахунок №1877, відкритий у Печерській філії ПАТ КБ "ПриватБанк" у м. Києві, МФО 300711.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем в особі філії "Кримське регіональне управління" ПАТ КБ "Приватбанк" взятих на себе зобов'язань по договору банківського обслуговування №WWPHJX від 04.08.2009 року щодо самовільного перерахування коштів з рахунку №2619 на рахунок №2619 у сумі 65311,00грн.

Відповідач заперечує проти позову посилаючись на те, що вимога позивача про зобов'язати відповідача перерахувати на його корить грошові кошти не підлягає задоволенню, оскільки така форма розрахункового документа не передбачена діючим законодавством. Також, відповідач зазначає, що позивач уклав договір про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахункового-касового обслуговування з Кримською філією ПАТ КБ "Приватбанк", яка територіально знаходиться на тимчасово окупованій території України. Таким чином до спірних правовідносин необхідно застосовувати спеціальні норми Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Відокремлений підрозділ ПАТ КБ "Приватбанк" на території автономної Республіки Крим та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

13.07.2015р. позивачем надано до матеріалів справи платіжне доручення №101 від 26.06.2015 року та №102 від 26.06.2015 року.

Ухвалою господарського суду від 27.07.2015 року строк розгляду вирішення спору продовжено до 11.08.2015 року.

За клопотанням відповідача від 05.08.2015 року здійснювалась технічна фіксація судового процесу.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 10.08.2015року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до договору банківського рахунку на комплексне обслуговування №WWPHJX від 04.08.2009 року, Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (далі Відповідач) здійснювалось обслуговування поточного рахунку №2619 МФО 384436 відкритого Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі Позивач), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 в Філії «Кримське регіональне управління» ПАТ "КБ "ПриватБанк» (далі - рахунок), в електронному вигляді, через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms повідомлення інші), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг" (далі - Правила).

Зазначені правила розміщені у мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua є публічною офертою, що містить умови та правила надання послуг банком його партнерами, до якої приєднується клієнт підписуючи заяву у відділенні банку.

Фактично послуги з банківського обслуговування надавалися Відповідачем в особі його структурного підрозділу за місцем розташування Позивача у м. Сімферополь.

Станом на 27.05.2014 вихідний залишок за рахунком 2619 складав 65311,00 грн., що підтверджується випискою за травень 2014 року по рахунку 2619 UAN.

28.05.2014 ПАТ «КБ «ПриватБанк» в особі Філії «Кримське регіональне управління» ПАТ "КБ "ПриватБанк» в односторонньому порядку платіжним дорученням № Е0528LOА35, перерахував грошову суму у розмірі 65311,00 грн. з рахунку 2619 позивача на рахунок останнього №2619, МФО 305299 ПАТ «КБ«ПриватБанк» з призначенням платежу: «Сальдо рахунку відповідно до наказу 6695879».

Позивач направив на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» лист із вимогою про повернення на поточний рахунок №1877, відкритий у Печерській філії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" у м. Києві МФО 300711, грошової суму в розмірі 65311,00 грн. що була списана 28.05.2014 в односторонньому порядку ПАТ КБ «Приватбанк» з рахунку ФОП ОСОБА_1 на поточний рахунок ФОП ОСОБА_1 № 2619 відкритий у Дніпропетровському Регіональному управлінні ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299.

Відповідач відповідь на лист надав, проте будь - яких дій, щодо повернення грошових коштів в розпорядження позивач не вчинив.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду.

Частиною 1 статті 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відносини між банком та клієнтом (володільцем банківського рахунка) щодо укладення договору банківського рахунка та здійснення операцій за рахунком клієнта урегульовано положеннями глави 72 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Згідно з ст. 1071 Цивільного кодексу України, яка регулює порядок списання коштів з рахунку клієнта, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Пунктом 3.1.1.3. Умов та правил надання банківських послуг визначено, що банк має право використовувати кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Нарахування відсотків на залишки вільних коштів на рахунку клієнта (розміри, порядок оплати і терміни) здійснюється відповідно до діючих тарифів банку на розрахункове інкасове обслуговування клієнта.

Клієнт (в даному випадку позивач) є власником наявних у нього на рахунку грошових коштів, і яке (права власності) є непорушним в силу приписів ст. 41 Конституції України.

Пункт 3.1.1.26. Умов та правил надання банківських послуг унормовує, що розрахункові документи, які надійшли в банк протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли в банк після операційного часу, банк виконує його наступним операційним днем. Розрахункові документи на списання коштів з рахунків платника, що надійшли в банк в післяопераційний час, виконуються поточним днем за наявності технічної можливості з одночасною оплатою такої послуги відповідно до тарифів банку.

Відповідно до пункту 3.4.1.18. Умов та правил надання банківських послуг банк і клієнти зобов'язані дотримуватись вимог законодавства України з питань відкриття і ведення рахунків. За порушення зазначених вимог банки і клієнти несуть відповідальність, передбачену законодавством України.

За приписами ст. 21.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ініціювання переказу проводиться шляхом, зокрема, подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа.

Розрахунковим є документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунку платника на рахунок отримувача (п. 1.35 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Одним із видів розрахункових документів є платіжне доручення, що містить доручення платника банку або іншій установі - члену платіжної системи, що його обслуговує, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача (ст. 1.30, ст. 22.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги - доручення, мають подаватися ініціатором до банку, що його обслуговує. При використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання (ст. ст. 22.3, 22.4 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту (ст. 22.9 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (ст. 30.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Право розпорядження коштами, що знаходяться на рахунку, відкритому в банку, надане лише власникові рахунку.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (ст. 1074 Цивільного кодексу України).

Позивач, станом на дату звернення з позовом до суду, не надав до матеріалів справи доказів подання до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" оформлених платіжних доручень про перерахування вказаних суми на розрахунковий рахунок №1877, відкритий у Печерській філії ПАТ КБ "Приватбанк" у м. Києві.

Перерахування банком відповідної суми з банківського рахунку клієнта без оформлення та подання клієнтом до банку платіжного документу на цю суму - чинним законодавством не дозволяється.

Слід зазначити, що подані позивачем під час розгляду справи платіжні доручення №101 від 26.06.2015 року та №102 від 26.06.2015 року не сприймаються судом як належний доказ порушення прав позивача відповідачем, оскільки вони складені та подані лише після порушення провадження по справі, а відтак суд доходить висновку, що на час звернення до суду право позивача відповідачем не порушено.

Враховуючи вищевикладене, нарахування позивачем 3 % річних в розмірі 1814,39 грн. за період з 28.05.2014 року по 30.04.2015 року та інфляційних в розмірі 23497,7 грн. є безпідставним.

Отже, вимоги позивача є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 1, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 17.08.2015 року.

Суддя ОСОБА_4