номер провадження справи 4/57/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2015 Справа № 908/2110/15-г

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КАНТ", (61024, м. Харків, вул Лермонтівська, буд.21, кв.1)

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", (85300, Донецька область, м. Красноармійськ, пл. Шибанкова, 1а)

про стягнення 6668020,37 грн. заборгованості за договором №1074п від 08.10.2013р., 2457249, 84 грн. інфляційного нарахування на суму боргу та 277645,99 грн. 3 % річних.

Колегія суддів господарського суду Запорізької області у складі: головуючий суддя Зінченко Н.Г., судді Колодій Н.А., Сушко Л.М.

За участю представників сторін:

від позивача - Бабалік І.В., довіреність №15/14 від 06.04.2015р.;

від відповідача -не з'явився;

31.03.2015 р. до господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "КАНТ", м. Харків до відповідача Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", Донецька область, м. Красноармійськ про стягнення 6668020,37 грн. заборгованості за договором №1074п від 08.10.2013р., 2463637, 84 грн. інфляційного нарахування на суму боргу та 277645,99 грн. 3 % річних.

Статтею 1 Закону України від 12.08.2014 р. № 1632-VII «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» встановлено, що у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим в районі проведення антитерористичної операції таким судам, та зобов'язано забезпечити розгляд: господарських справ, підсудних господарським судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, - господарськими судами, що визначаються головою Вищого господарського суду України.

Розпорядженням Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. № 28-р «Про зміну територіальної підсудності господарських справ» у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя господарськими судами Донецької і Луганської областей, Донецьким апеляційним господарським судом у районі проведення антитерористичної операції на підставі ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» встановлено, що розгляд господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області, здійснюється господарським судом Запорізької області.

У відповідності до п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 р. № 01-06/1290/14 у разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно із Законом України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 31.03.2015 р. порушено провадження у справі № 908/2110/15-г, справі № 908/2110/15-г присвоєно номер провадження справи 4/57/15, судове засідання призначено на 13.05.2015 р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

Розпорядженням Голови господарського суду Запорізької області Немченко О.І. від 13.05.2015 р., на підставі ст. 4-6 ГПК України, у зв'язку з виробничою необхідністю, справу №908/2110/15-г передано на колегіальний розгляд суддів у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя - Зінченко Н.Г., судді - Боєва О.С., Кагітіна Л.П.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Запорізької області Вознесенської О.І. від 01.07.2015 р., на підставі ст. 4-6 ГПК України, враховуючи перебування станом на 01.07.2015 р. суддів господарського суду Запорізької області Кагітіної Л.П. та Боєвої О.С. у відпустці, на підстав ст. 4-6 Господарського процесуального кодексу України, справу №908/2110/15-г передано на колегіальний розгляд суддів у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя - Зінченко Н.Г., судді - Колодій Н.А., Сушко Л.М.

Ухвалою суду від 01.07.2015р., на підставі ст. ст., ст. 4-6, 86 ГПК України, прийнято справу №908/2110/15-г до колегіального розгляду, судове засідання призначено на 01.07.2015 р. В судовому засіданні 01.07.2015 р., на підставі ст.. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 03.08.2015р.

В судовому засіданні 03.08.2015р. справу розглянуто, прийнято і оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, вступну і резолютивну частини рішення.

За письмовим клопотанням представника позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 01.07.2015р. позивач звернувся до суду з письмовою заявою про уточнення позовних вимог, в яких, посилаючись на ст. 22 ГПК України, просить суд прийняти до уваги, що при зверненні до суду з позовом у даній справі позивач не врахував рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених в листі Верховного суду України №62-97р. від 03.04.1009р., у зв'язку з чим інфляційне нарахування на суму боргу, за заявлений період, становить - 2 457 249,84 грн.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених ст. 5 ГПК України в цій частині, відмовитися від позову або зменшити розмір позовних вимог.

В пункті 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що статтею 22 ГПК України не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Враховуючи викладене, розглянувши подану позивачем заяву та матеріали справи № 908/2110/15-г, суд дійшов висновку, що за своєю юридичною природою зазначена заява є заявою про зменшення позовних вимог, яка подана позивачем у відповідності до приписів ст. 22 ГПК України, відповідає вимогам чинного процесуального законодавства, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів сторін, а тому приймається судом до розгляду.

Отже, судом розглянуті та вирішені по суті зменшені позовні вимоги, в частині інфляційного нарахування на суму боргу, а саме в сумі 2 457 249,84 грн.

Крім того, в судовому засіданні 03.08.2015р. представник позивача звернувся до суду з письмовою заявою, якою пояснив, що станом на час вирішення спору в судовому засіданні заборгованість ПАТ "Шахтоуправління "Покровське" перед ТОВ "КАНТ" за договором №1074п від 08.10.2013р. становить 5668020,37 грн. основного боргу за поставлений товар. Зазначене пояснюється тим, що після порушення провадження у справі № 908/2110/15-г відповідачем було погашено 1000 000,00 грн. основного боргу, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, з урахуванням поданих заяв, на підставі договору купівлі-продажу №1074п від 08.10.2013р., ст., ст. 509, 526, 530, 610, 625 ЦК України просить позов задовольнити, стягнути з Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", Донецька область, м. Красноармійськ суму 5668020,37 грн. заборгованості за договором №1074п від 08.10.2013р., 2457249, 84 грн. інфляційного нарахування на суму боргу та 277645,99 грн. 3 % річних.

03.08.2015р. на електрону адресу суду від позивача надійшло клопотання про виправлення описки у справі №908/2110/15-г, в якому позивач просить виправити допущену описку при оформлені ухвали господарського суду Запорізької області від 01.07.2015 р. №908/2110/15-г, а саме при зазначенні дати призначення судового засідання.

Розглянувши подане клопотання, судом клопотання про виправлення описки відхилено.

При вирішенні клопотання суд виходив з того, що на підставі ст. 4-6 ГПК України, господарський суд Розпорядженням керівника апарату господарського суду Запорізької області Вознесенської О.І. від 01.07.2015 р., враховуючи перебування станом на 01.07.2015 р. суддів господарського суду Запорізької області Кагітіної Л.П. та Боєвої О.С. у відпустці, справу №908/2110/15-г було передано на колегіальний розгляд суддів у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя - Зінченко Н.Г., судді - Колодій Н.А., Сушко Л.М.

У зв'язку з цим, ухвалою суду від 01.07.2015р., прийнято справу №908/2110/15-г до колегіального розгляду в новому складі суду, судове засідання призначено на 01.07.2015 р.

Зазначену ухвалу суду від 01.07.2015р. представник відповідача отримав нарочно, про що свідчить відповідна розписка в отриманні процесуального документу, яка міститься в матеріалах справи №908/2110/15-г. В судовому засіданні 01.07.2015р., було оголошено перерву, про дату, час та місце розгляду справи №908/2110/15-г, було повідомлено в судовому засіданні 01.07.2015р. представнику відповідача - Пишній В.Г.

Відповідно до ст. 77 ГПК України суддя має право оголосити перерву в засіданні в межах встановленого строку вирішення спору з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Відповідно до положень ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Представниками юридичних осіб можуть бути керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, а також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Отже, Публічному акціонерному товариству "Шахтоуправління "Покровське" було повідомлено про час та місце розгляду справи №908/2110/15-г, через повноваженого представника у справі, присутнього в судовому засіданні 01.07.2015р.

В судовому засіданні 13.05.2015р. відповідач надав заперечення проти позову в якому проти позову відповідач заперечив, заявлені вимоги вважає безпідставними та необґрунтованими. Свої заперечення відповідач мотивує тим, що ПАТ «ШУ «Покровське» не є боржником який прострочив виконання грошових зобов'язань і з цих причин у позивача немає підстав для застосування до ПАТ «ШУ «Покровське» статті 625 ЦКУ в частині вимог про сплату суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Статтею 612 ЦКУ передбачено, що прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Крім того, позивач не повідомив ПАТ «ШУ «Покровське» про нову реєстрацію у м. Харкові, тобто не здійснив дії, які дають можливість відповідачу без порушення закону перераховувати йому грошові кошти. Про те, що юридична адреса позивача змінилася, нам стало відомо лише з позовної заяви. Згідно Постанови Правління НБУ № 466 від 06 серпня 2014 року «Про призупинення здійснення фінансових операцій» банки України призупинили здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою. Юридична адреса ООО «Кант» на вказаний період часу була у м. Донецьк. Також зазначає, що строк дії договору закінчився, тобто договірні зобов'язання Покупця по сплаті грошових сум саме як ціни товару теж припинили своє існування в часі, але можуть виникнути зобов'язання по відшкодуванню збитків на суму заборгованості під час дії договору. Враховуючи викладене, відповідач просить суд в позові відмовити.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

08.10.2013 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "КАНТ" (позивачем у справі) та Публічним акціонерним товариством "Шахтоуправління "Покровське" (відповідачем у справі) був укладений Договір купівлі-продажу № 1074п з відповідними додатками до нього (далі за текстом - Договір).

За умовами Договору позивач (Продавець) зобов'язався передати, а відповідач (Покупець) зобов'язався прийняти та оплатити, згідно з умовами договору обладнання та продукцію - виробничо - технічного призначення - Товар. Номенклатура, кількість, ціна, строк та умови поставки товару обумовлюються сторонами в додаткових угодах, що є невід'ємною частиною договору (пункт 1.1 Договору).

Відповідно до п. п. 3.1, 3.2 Договору ціна за договором відповідає рівню звичайних цін. Покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця протягом 30 (тридцяти) днів з дати постачання товару, якщо інше не передбачено в додаткових угодах до договору. Датою оплати товару вважається дата зарахування коштів на рахунок Продавця.

Додатковими угодами № 1 від 08.10.2013, № 2 від 14.10.2013, № 3 від 17.10.2013, № 4 від 15.11.2013, № 5 від 20.01.2014 встановлено, що датою постачання вважається дата відмітки про отримання товару, зазначена в товарно-транспортній накладній.

Відповідно до п. 8.1 Договору договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2014р.

Як встановлено судом в ході судового вирішення спору, на виконання умов Договору позивачем поставлено відповідачу товар, передбачений умовами договору, що підтверджується видатковими накладними за цей період, а саме:

- видаткова накладна № 627/13 від 05.11.2013р.,

- видаткова накладна № 634/13 від 06.11.2013р.,

- видаткова накладна № 645/13 від 08.11.2013р.,

- видаткова накладна № 648/13 від 09.11.2013р.,

- видаткова накладна № 689/13 від 19.11.2013р.,

- видаткова накладна № 741/13 від 05.12.2013р.,

- видаткова накладна № 765/13 від 27.12.2013р.,

- видаткова накладна № 004/14 від 15.01.2014р.,

- видаткова накладна № 011/14 від 20.01.2014р.,

- видаткова накладна № 031/14 від 28.01.2014р.,

а всього на загальну суму 12465628,96 грн.

Вище зазначені видаткові накладні за спірний період підписані уповноваженими особами позивача та відповідача і скріплені відбитками печаток підприємств.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, факт поставки позивачем відповідачу товару згідно умов Договору купівлі-продажу № 1074п від 08.10.2013 р. доведений відповідними видатковими накладними, які узгоджені сторонами та підтверджують факт прийняття відповідачем товару без жодних зауважень та претензій, про що свідчать підписи скріплені печатками сторін на вказаних видаткових накладних. (Оригінали зазначених документів досліджувалися судом в судовому засіданні, належним чином посвідчені копії - залучені до матеріалів справи).

Крім того, факт отримання товару підтверджується довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей встановленої форми, товарно-транспортними накладними, копії зазначених документів долучені до матеріалів справи, оригінали оглянуті в судовому засіданні.

Таким чином, позивач взяті на себе зобов'язання згідно умов Договору виконав у повному обсязі та належним чином.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов'язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором - у строк, визначений відповідно до статті 530 ЦК України. (частина 1 статті 693 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, що в порушення умов Договору відповідач у встановлені строки та в повному обсязі з позивачем не розрахувався. Оплату за поставлений товар, що поставлявся позивачем за умовами Договору купівлі-продажу № 1074п від 08.10.2013 р., відповідач здійснив частково в сумі 5797608,59 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями за спірний період. Решту суми боргу відповідач не сплатив.

Таким чином, відповідач порушив взяті на себе за умовами Договору купівлі-продажу №1074п від 08.10.2013 р. зобов'язання та вимоги чинного законодавства, у зв'язку із чим станом на час вирішення справи в судовому засіданні за ним рахується заборгованість за поставлений товар в сумі 6668020,37 грн.

22.12.2014 р. позивачем на адресу відповідача була направлена претензія №304 про сплату заборгованості в розмірі 49513,25 грн. основного боргу за договором купівлі-продажу №1074п від 08.10.2013р. Крім того, в зазначеній претензії зазначалось про нове місцезнаходження позивача, а також позивач зазначив банківські реквізити на зазначене перерахування. Вказана претензія була направлена за належною юридичною адресою відповідача, що підтверджується описом вкладення в цінний лист, який скріплений відбитком календарного штемпелю відділення зв'язку 23.12.2014 р. та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за 23.12.2014 р.

Відповідачем претензія залишена без відповіді та задоволення.

Доводи відповідача стосовно того, що строк дії договору закінчився та договірні зобов'язання Покупця по сплаті грошових сум саме як ціни товару теж припинили своє існування спростовується наступним.

На підставі дій позивача, який передав товар по накладній, та дій відповідача, який цей товар прийняв, у сторін виникли взаємні права та обов'язки: у позивача - право вимагати оплати за товар, а у відповідача - обов'язок сплатити вартість отриманого товару.

Виходячи із загальних положень щодо оплати товару, за договором купівлі-продажу в порядку ст. 692 ЦК України, після того як покупець прийняв товар або товаро - розпорядчі документи на нього він зобов'язаний здійснити оплату за поставлений товар. Покупець зобов'язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Отже, колегія суддів вважає строк виконання зобов'язання таким, що настав.

При цьому підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема в постанові Вищого господарського суду України від 21.04.2011 р. у справі № 9/252-10.

Доводи відповідача стосовно того, що позивач не повідомив відповідача про нову реєстрацію у м. Харкові, колегія суддів зазначає, що з метою досудового врегулювання спору 22.12.2014 р. позивачем на адресу відповідача була направлена претензія №304, в якій було вказане нове місцезнаходження позивача, а також банківські реквізити на перерахування існуючої заборгованості, отримання якої відповідачем підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за 23.12.2014 р.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідачу було відомо про існуючу заборгованість перед позивачем за договором купівлі-продажу № 1074п від 08.10.2013 р., що підтверджується видатковими накладними на постачання товару та частковою сплатою поставленого товару, а відтак відповідач навмисно ухилявся від оплати поставленого товару.

Глава 50 ЦК України передбачає підстави та умови припинення зобов'язання, зокрема, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, зобов'язання відповідача оплатити поставлений товар не припинено.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 68 Конституції України закони України підлягають обов'язковому виконанню на всій території України всіма юридичними та фізичними особами.

Згідно п. 4.4. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

У зв'язку із погашенням відповідачем, станом на час розгляду справи, боргу за Договором купівлі-продажу № 1074п від 08.10.2013 р. за отриманий товар в сумі 1000 000,00 грн. після звернення позивача до суду з позовною заявою у справі № 908/2110/15-г, що підтверджується відповідними платіжними, копії яких залучені до матеріалів справи, а оригінали оглянуті в судовому засіданні, провадження у справі № 908/2110/15-г в частині стягнення основного боргу в сумі 1000 000,00,00 грн. слід припинити на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України у зв'язку із відсутністю предмету спору в цій частині позовних вимог. (Оригінали зазначених банківських виписок долучені до матеріалів справи).

Таким чином, на час судового вирішення спору основна заборгованість відповідача перед позивачем становить 5668020,37 грн.

На день розгляду спору відповідач оплату отриманого товару в повному обсязі суду не довів.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає позовну вимогу про стягнення основного боргу за отриманий товар за договором купівлі-продажу № 1074п від 08.10.2013 р. документально підтвердженою, доведеною, заснованою на законі та такою, що підлягає задоволенню частково в сумі 5668020,37 грн.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться втрати від інфляції та 3 % річних.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Сума втрат від інфляції грошових коштів за прострочення виконання грошового зобов'язання, згідно розрахунку позивача, становить 2457249, 84 грн., а сума 3 % річних, згідно розрахунку позивача, становить 277645,99 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що розрахунок позивачем виконані не вірно, оскільки допущені арифметичні помилки при розрахунку інфляції грошових коштів.

З урахуванням викладеного, вимога про стягнення з відповідача інфляційних витрат за порушення строків оплати за Договором купівлі-продажу № 1074п від 08.10.2013 р. підлягає задоволенню частково в сумі 2255059,64 грн. В іншій частині вимог про стягнення інфляційних витрат судом відмовляється в задоволенні позову.

Перевіривши в судовому засіданні наданий позивачем розрахунок 3 % річних, колегією суддів встановлено, що розрахунок 3 % річних позивачем виконаний не вірно, допущено помилку при визначенні періоду, за який нараховується 3 % річних, а саме позивачем не враховані приписи п.1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», про те що, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Фактично у спірних правовідносинах стягненню з відповідача на користь позивача, за заявлений період, підлягає 284 275, 36 грн. 3 % річних.

Однак, оскільки судом спір вирішується в межах заявлених позовних вимог, зменшення розміру позовних вимог у відповідності до ч. 4 ст. 22 ГПК України є гарантованим процесуальним законом правом позивача до прийняття рішення по справі, а позивачем заявлено до стягнення 277645,99 грн. 3 % річних, то судом позовні вимоги в цій частині задовольняються в межах суми, заявленої позивачем.

Доводи відповідача щодо безпідставності нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань у зв'язку із відсутністю його вини в порушенні зобов'язань щодо своєчасних розрахунків за поставлений товар за Договором купівлі-продажу № 1074п від 08.10.2013 р. колегією суддів відхиляються, оскільки у спорі про стягнення заборгованості, на відміну від деліктного позову, питання вини не має значення, бо навіть за її відсутності заборгованість має бути погашена. Крім того, згідно з ч.1ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки фактичними обставинами справи доведено факт порушення відповідачем зобов'язань щодо оплати поставленого товару, то суд також вважає безпідставними твердження відповідача про відсутність підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Заперечення відповідача на позовну заяву суд визнав хибними.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає вимоги позивача обґрунтованими, заснованими на законі, доведеними та такими, що підлягають задоволенню частково в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" 5668020,37 грн. заборгованості за договором №1074п від 08.10.2013р., 2555059, 64 грн. інфляційного нарахування на суму боргу та 277645,99 грн. 3 % річних. В частині позовних вимог про стягнення 1000 000,00 грн. основного боргу провадження у справі припиняється на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України. В частині позовних вимог про стягнення 202 190,20 грн. інфляційного нарахування на суму боргу в задоволенні вимог відмовляється.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, враховуючи міру та ступінь вини кожної із сторін у доведені спору до суду, судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини, пропорційно розміру правомірно заявлених позовних вимог.

Керуючись п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, ст., ст. 22, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КАНТ", м. Харків до Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", Донецька область, м. Красноармійськ задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", (85300, Донецька область, м. Красноармійськ, пл. Шибанкова, 1а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КАНТ", (61024, м. Харків, вул Лермонтівська, буд.21, кв.1, код ЄДРПОУ 19383 (п'ять мільйонів шістсот шістдесят вісім тисяч двадцять) грн. 37 коп. основного боргу, 2255059 (два мільйони двісті п'ятдесят п'ять тисяч п'ятдесят дев'ять) грн. 64 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 277645 (двісті сімдесят сім тисяч шістсот сорок п'ять) 99 коп. річних відсотків та 71 321 (сімдесят одну тисячу триста двадцять одну) грн. 56 коп. судового збору. Видати наказ.

3. В частині позовних вимог про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", Донецька область, м. Красноармійськ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КАНТ", м. Харків 1000 000,00 грн. основного боргу за договором купівлі-продажу №1074п від 08.10.2013р. провадження у справі припинити.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України "06" серпня 2015 р.

Головуючий Н.Г.Зінченко

Судді Н.А. Колодій

Л.М. Сушко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.