номер провадження справи 1/50/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2015 Справа № 908/4163/15

за позовом: Концерну "Міські теплові мережі" в особі Філії Концерну "Міські теплові мережі" Ленінського району (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, фактична адреса: 69095, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 2-А)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль" (69093, м. Запоріжжя, вул. Руставі, 12)

про стягнення 190 837 грн. 68 коп.

Суддя Немченко О.І.

Представники сторін:

від позивача - Бєліков О.С., довіреність № 157/20-19 від 08.06.2015 р.;

від відповідача - не з'явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Концерн "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну "Міські теплові мережі" Ленінського району звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль" 135 075 грн. 83 коп. основного боргу, пені в розмірі 23 620 грн. 35 коп., 3% річних в сумі 1 037 грн. 86 коп. та 31 103 грн. 64 коп. інфляційних втрат.

Позов заявлено на підставі ст.ст. 11,15,16,258,526,530,625,629 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, Закону України "Про теплопостачання", Правил користування тепловою енергією, умов договору, і обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача договірних умов щодо оплати за отриману від позивача теплову енергію.

20.07.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, судове засідання призначено на 06.08.2015 р., про що сторони були повідомлені належним чином, відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 06.08.2015 р. представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та надав докази направлення на адресу відповідача акту звірки. Клопотанням просив повернути надміру сплачений судовий збір.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся ухвалою суду від 20.07.2015р., яка була надіслана на адресу відповідача, зазначену в позові та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (69093, м. Запоріжжя, вул. Руставі, 12). Відповідач не є припиненим. Ухвала не повернулась до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

За таких обставин, враховуючи положення ст. 64 ГПК України, суд вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає вирішенню цього спору.

Згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

За заявою присутнього представника позивача, розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

По закінченні судового засідання оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.04.2007 р. між Концерном "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну "Міські теплові мережі" Ленінського району (теплопостачальною організацією, позивачем у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Грааль" (споживачем, відповідачем у справі) був укладений договір № 100999 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді (надалі - договір).

Відповідно до п.1.1 договору, за цим договором теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невдємною частиною.

Відповідно до договору, теплова енергія відпускалась до приміщення, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Руставі, 12.

Договір підписано з боку обох сторін.

До договору сторонами були складені та підписані додатки та додаткова угода.

На виконання умов договору, позивач за період: жовтень 2014 р. - березень 2015 р. відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 135 075 грн. 83 коп. (згідно розрахунку, доданого до позову).

Взяті зобов'язання щодо оплати за отриману теплову енергію у вказаний період відповідач не виконав, у зв'язку з чим, за ним виникла заборгованість в сумі 135 075 грн. 83 коп.

Позивач звертався до відповідача із претензією від 22.05.2015 р. № 2056/09 з вимогою про погашення заборгованості, у т.ч. спірної, однак відповідач відповіді не надав, прострочену заборгованість не сплатив.

Враховуючи несплату відповідачем позивачу спірної заборгованості, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Стягнення з відповідача на користь позивача 135 075 грн. 83 коп. основного боргу, пені в розмірі 23 620 грн. 35 коп., 3% річних в сумі 1 037 грн. 86 коп. та 31 103 грн. 64 коп. інфляційних втрат, було предметом судового розгляду в цій справі.

Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, на підставі наступного:

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. (Аналогічна норма міститься і у ст. 526 Цивільного кодексу України.). До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини сторін були врегульовані договором № 100999 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.04.2007 р.

На виконання умов договору, позивач надав відповідачу відповідні послуги у період: жовтень 2014 р. - березень 2015 р. на загальну суму 135 075 грн. 83 коп., що підтверджується матеріалами справи, зокрема, актами приймання-передачі теплової енергії та рахунками.

Згідно з п. 6.3 договору, відповідач, на підставі акту приймання-передачі теплової енергії у термін до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов'язаний перерахувати на поточний рахунок теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію.

Пунктом 6.6 договору передбачено, що відповідач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від теплопостачальної організації за адресою: вул. Щаслива, буд. № 2а, тел. 224, 78,68,, документи за розрахунковий період: рахунок-фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії, податкову накладну, акт звіряння розрахунків (за вимогою споживача).

З підстав неотримання відповідачем безпосередньо у позивача зазначених документів, позивач, направив відповідачу копії розрахункових документів за спірний період.

Відповідачем підписані акти приймання-передачі позивачу не повернуті.

Відповідно до п. 6.6.2 договору, акти вважаються погодженими та є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.

Заборгованість в розмірі 135 075 грн. 83 коп. за отриману теплову енергію у період: жовтень 2014 р. - березень 201 р. відповідачем позивачу сплачена не була.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Відповідно до чинного законодавства України, позовні заяви повинні подаватись до суду в разі порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача. Тобто подання позовної заяви є способом захисту порушених прав та законних інтересів правомірної сторони.

Факт надання позивачем відповідачу у заявлений період теплової енергії та наявність простроченої заборгованості відповідача перед позивачем в заявленій до стягнення сумі 135 075 грн. 83 коп. відповідачем не спростований. Доказів сплати спірної заборгованості суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено правомірність заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 135 075 грн. 83 коп. основного боргу.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2.8 договору сторони передбачили, що в разі несплати або несвоєчасної оплати споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого у п. 6.3 договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати.

З урахуванням здійсненого судом перерахунку суми пені за допомогою ІПС «Законодавство», беручи до уваги умови договору, суму простроченого боргу, що існував протягом розрахункового періоду, дати початку нарахування та зазначену позивачем дату закінчення нарахування суми пені, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню в сумі 23 620 грн. 35 коп.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням здійсненого судом перерахунку сум інфляційних втрат та 3% річних, за допомогою ІПС «Законодавство», з урахуванням рекомендацій Вищого господарського суду України щодо нарахування річних та інфляційних та Верховного суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, беручи до уваги умови договору, суму простроченого боргу, що існував протягом розрахункового періоду, дати виникнення заборгованості та зазначену позивачем дату закінчення нарахування відповідних сум, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню в заявлених позивачем до стягнення саме у позовній заяві сумах: 1 037 грн. 86 коп. та 31 103 грн. 64 коп. (при цьому суд враховує, що згідно розрахунків позивача та суду вказані суми є дещо більшими, однак позивач позовні вимоги не уточнював і згідно прохальної частини позову просив стягнути з відповідача 1 037 грн. 86 коп. 3 % річних та 31 103 грн. 64 коп. інфляційних втрат).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача 135 075 грн. 83 коп. основного боргу, пені в розмірі 23 620 грн. 35 коп., 3% річних в сумі 1 037 грн. 86 коп. та 31 103 грн. 64 коп. інфляційних втрат.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 3 816 грн. 75 коп. за позовом відноситься на відповідача.

При цьому, суд задовольняє клопотання позивача про повернення переплаченої суми судового збору в розмірі 932 грн. 24 коп., на підставі п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

При цьому, у даному випадку, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми і повернення переплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Повернення переплаченої суми судового збору судовим рішенням не суперечить чинному законодавству.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, п.1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль" (69093, м. Запоріжжя, вул. Руставі, 12, , з рахунків, встановлених державним виконавцем під час виконання судового рішення) на користь Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну "Міські теплові мережі" Ленінського району (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, фактична адреса: 69095, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 2-А, , на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № 2813 у Філії -Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957) основний борг в сумі 135 075 (сто тридцять п'ять тисяч сімдесят п'ять) грн.. 83 коп. Видати наказ.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грааль" (69093, м. Запоріжжя, вул. Руставі, 12, , з рахунків, встановлених державним виконавцем під час виконання судового рішення) на користь Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну "Міські теплові мережі" Ленінського району (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, фактична адреса: 69095, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 2-А, , на рахунок № 1951 у Філії -Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957) 23 620 (двадцять три тисячі шістсот двадцять) грн. 35 коп. пені, 1 037 (одна тисяча тридцять сім) грн. 64 коп. 3% річних, 31 103 (тридцять одна тисяча сто три) грн. 64 коп. інфляційних втрат та 3 816 (три тисячі вісімсот шістнадцять) грн. 75 коп. судового збору. Видати наказ.

4. Повернути Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну "Міські теплові мережі" Ленінського району (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, фактична адреса: 69095, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 2-А, , на рахунок № 1951 у Філії -Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957) з Державного бюджету України (одержувач: УДКСУ у м.Запоріжжя (Орджонікідзевський район), 22030001, банк одержувача: ГУДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015, , рахунок №3007) судовий збір у розмірі 932 (дев'ятсот тридцять дві) грн. 24 коп. сплачених платіжним дорученням № 8991 від 02.06.2015 р. (на суму 2 921 грн. 99 коп.).

Дане судове рішення є підставою для повернення Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну "Міські теплові мережі" Ленінського району (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, фактична адреса: 69095, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 2-А, ) з Державного бюджету України судового збору у розмірі 932 (дев'ятсот тридцять дві) грн. 24 коп.

Оригінал платіжного доручення № 8991 від 02.06.2015 р. на суму 2 921 (дві тисячі дев'ятсот двадцять одна) грн. 99 коп. знаходиться в матеріалах справи господарського суду Запорізької області № 908/4163/15.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено і підписано « 07» серпня 2015 року.

Суддя О.І. Немченко