КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2015 р. Справа№ 911/2793/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Ткаченка Б.О.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі судового засідання Котовський С.А.

за участю представників:

від позивача: Пилипенко Р.Б. - за належно оформленою довіреністю;

від відповідача: Цвід О.І. - за належно оформленою довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Рябової Алли Євгенівни

на ухвалу Господарського суду Київської області від 02.07.2015 року

у справі № 911/2793/15 (суддя Ярема В.А.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Рябової Алли Євгенівни

до відповідача Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області

про визнання договору дійсним, зобов'язання вчинити певні дії та визнання переважного права

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Рябова Алла Євгенівна звернулась до Господарського суду Київської області з позовними вимогами до відповідача Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання договору дійсним, зобов'язання вчинити певні дії та визнання переважного права.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.07.2015 року у справі № 911/2793/15 позовну заяву та додані до неї документи повернуті позивачу без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою, Фізична особа-підприємець Рябова Алла Євгенівна звернулась до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо порушення провадження та проведення судового розгляду по суті.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції невірно тлумачить вимоги статті 4 Закону України «Про судовий збір», якою встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Підпунктом 2.2. ст.4 цього Закону передбачено, що за подання позовної заяви немайнового характеру справляється 1-н розмір мінімальної зарплати.

Даний Закон не визначає сплату судового збору за кожну пов'язану вимогу немайнового характеру окремо. Відтак, при зверненні до суду апелянт сплатив судовий збір у розмірі, визначеному п.п. 2.2. ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції необгрунтовано підійшов до аналізу правового змісту заявлених позовних вимог та не врахував обставини пов'язаності вимог немайнового характеру, а також наявність спільних доказів щодо одних і тих же обставин, які необхідно перевіряти під час вирішення господарського спору, а саме: відповідність договору оренди від 28.03.2001 року №16 вимогам актів цивільного законодавства, його реєстрацію в установленому порядку, причин відсутності нотаріальне о посвідчення та наявності передумов для виникнення господарських прав та обов'язків у сторін даної угоди, наявності у позивача переважного права на поновлення договору на новий термін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2015 року колегією суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А.; судді Куксов В.В., Пономаренко Є.Ю. апеляційну скаргу прийнято до розгляду, відновлено строк на подання апеляційної скарги, порушено апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 04.08.2015 року.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як зазначалось, ухвалою Господарського суду Київської області від 02.07.2015 року у справі № 911/2793/15 (суддя Ярема В.А.), позовну заяву Фізичної особи-підприємця Рябової Алли Євгенівни та додані до неї документи повернуті позивачу без розгляду.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду якщо порушено правила об'єднання вимог або об'єднано в позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Пунктом 3.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо).

Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Так, з позовної заяви вбачається, що позивач просить суд:

- визнати дійсним укладений 28.03.2001 року між сторонами договір оренди земельної ділянки №16;

- зобов'язати відповідача розглянути питання щодо надання позивачу дозволу стосовно поновлення договору оренди земельної ділянки №16 від 28.03.2001 року;

- визнати за позивачем переважне право на користування земельною ділянкою площею 39,00 м2, розташованою по вул. О. Вишні у м. Вишневе, на умовах оренди згідно принципу мовчазної згоди.

За висновком суду першої інстанції, заявлення трьох самостійних вимог, які мають різне нормативне обґрунтування, та потребують детального розгляду по суті окремо, суттєво утруднить для нього вирішення спору.

Зазначені висновки є формально-суб'єктивними, право на отримання яких надано суду процесуальним законом і не може мати будь-якої об'єктивної оцінки

Зважаючи на наведене суд має право повернути позовну заяву та додані до неї документи без розгляду з підстав п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 18.06.2014 року у справі №910/571/14.

Також, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Пунктами 2.1., 2.2., статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлені ставки судового збору в таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру 1 розмір мінімальної заробітної плати.

При цьому, частиною першою ст. 4 названого Закону визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом станом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про державний бюджет на 2015 рік" розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2015 року становить 1218,00 грн.

Таким чином, розмір судового збору за подання до господарського суду позовної заяви з вимогою немайнового характеру становить 1218,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру, а сплаченого сума судового збору становить 1218,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №Р24А27039 від 30.06.2015 року.

У відповідності до п. 2.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Враховуючи зазначений пункт постанови пленуму Вищого господарського суду України, колегія суддів не приймає доводів апелянта, стосовно того, що позивачем вірно сплачено судовий збір за одну немайнову вимогу у розмірі 1218,00 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

З огляду наведеного, а також враховуючи те, що платіжне доручення №Р24А27039 від 30.06.2015 року не може вважатись належним доказом сплати судового збору у встановленому розмірі, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви без розгляду в порядку п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна заява Фізичної особи-підприємця Рябової Алли Євгенівни підлягає поверненню без розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та виніс законну та обґрунтовану ухвалу у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

При цьому, доводи Фізичної особи-підприємця Рябової Алли Євгенівни, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а підстави для скасування ухвали господарського суду відсутні.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Рябової Алли Євгенівни на ухвалу господарського суду Київської області у справі № 911/2793/15 слід відмовити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Рябової Алли Євгенівни на ухвалу Господарського суду Київської області від 02.07.2015 року у справі № 911/2793/15 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 02.07.2015 року у справі № 911/2793/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/2793/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді Б.О. Ткаченко

Є.Ю. Пономаренко