ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2015 р.Справа № 922/3397/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Лук'яненко Ю.Ю.

розглянувши справу

за позовом Харківської обласної ради м. Харків
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - Сердюк І.В.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Харківська обласна рада (позивач) звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (відповідач), в якій просить суд стягнути з відповідача на користь Харківської обласної ради:

- заборгованість з орендної плати за договором оренди №200Н від 10.06.2013 року в сумі 44 464,68 грн., пеню в сумі 6 335,13 грн. та судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди №200Н від 10.06.2013 року в частині повного та своєчасного внесення орендної плати за орендовані приміщення.

У межах строків визначених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 06.07.2015 року до 21.07.2015 року та з 21.07.2015 року до 05.08.2015 року.

29.07.2015 року через канцелярію суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (вх.№30422), у якій позивача збільшив розмір пені та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 9673,25 грн.

Ухвалою від 05.08.2015 року заяву про збільшення розміру позовних вимог (вх.№30422) було повернуто судом без розгляду.

Позивач у судовому засіданні 05.08.2015 року позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання 05.08.2015 року не з'явився, відзив на позов та документи витребувані судом не надав. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвал суду за адресою вказаною у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та співпадає з адресою вказаною у позовній заяві. Проте, ухвали суду від 12.06.2015 року, від 06.07.2015 року, від 21.07.2015 року повернулися до канцелярії суду з поштовою відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Зважаючи на те, що Вищий господарський суд України у п. 4 Інформаційного листа від 02.06.2006р. № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" зазначив, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "в зв`язку з закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи вважаються належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення учасників судового процесу про час та місце розгляду справи.

Присутній у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та вважає за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні без участі представника відповідача, пояснив, що ним надані всі документи, які необхідні для розгляду справи по суті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.07.2015 року сторони попереджені про розгляд справи за наявними в ній матеріалами у разі неявки представників сторін у судове засідання та ненадання витребуваних судом документів. Враховуючи викладене, а також достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судового засідання та надання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Згідно із статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 05.08.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

10.06.2013 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та Харківською обласною радою укладено договір оренди комунального майна №200Н.

Відповідно до п.1.1. договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 1178,2 м2, а саме: відкритий асфальтобетонний майданчик площею 1160,0 м2 та одноповерхову будівлю, літ. «Д-1», загальною площею 18,2 м2, далі - Майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2, що знаходиться на балансі Департаменту цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації, далі Балансоутримувач, склад і вартість якого визначено відповідно до звіту суб'єкта оціночної діяльності про незалежну оцінку Майна, складеного станом на 19.04.2013, вартість якого становить 464 200,00 грн. (чотириста шістдесят чотири тисячі двісті гривень 00 коп.) без урахування ПДВ.

Майно передається в оренду з метою розташування стоянки для автомобілів площею 1160,0 кв.м та розміщення охоронної служби площею 18,2 кв.м.

Згідно п.1.2. договору, стан майна на момент укладення договору визначається в акті приймання- передачі.

Відповідно до пункту 3.3 договору оренди, орендна плата перераховується до бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30%, щомісяця не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до п. 5.2 договору орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (у грошовій формі).

Пунктом. 2.1. договору встановлено, що набуття орендарем права користування майном настає після підписання сторонами: цього договору та акту приймання-передачі майна.

На підставі акт приймання передачі, який скріплений печатками юридичних осіб та підписами уповноважених представників сторін, від 10.06.2013 року позивачем передано а відповідачем прийнято в строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 1178,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 16).

Відповідно до п.10.1. договору, сторони узгодили, що цей договір діє з 10.06.2013 року по 09 червня 2016 року включно.

31 березня 2015 року між Позивачем та Відповідачем було укладено додаткову угоду № 1, відповідно до якої Договір було розірвано за згодою сторін, а орендоване Майно повернуте Позивачеві згідно Акту приймання - передачі орендованого майна.

Як зазначає позивач, зобов'язань за договором Відповідач належним чином не виконав та станом на момент припинення Договору заборгованість Відповідача перед обласним бюджетом у загальній сумі становила 50799,81 грн. ( у тому числі: 44464,68 грн. - з орендної плати та 6 335,13 грн. - пені).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 24 червня 2014 року у справі № 922/1607/14, за позовною заявою прокуратури Дзержинського району м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської обласної ради, позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Харківської обласної ради заборгованість з орендної плати за червень 2013 року по квітень 2014 року та пені станом на 26.05.2014 року за договором оренди №200Н від 10.06.2013 року в розмірі 15 823,37 грн. В частині позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 527,35 грн. припинено провадження у справі.

Таким чином, позивач зазначає, що з урахуванням вищевказаного рішення Господарського суду Харківської області, Відповідач додатково зобов'язаний сплатити суму заборгованості з орендної плати в розмірі 44 464,68 грн. за період з травня 2014 року по березень 2015 року та 6 335,13 грн. - пені за період з 21.07.2013 року по 22.04.2015 року.

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу Відповідача було направлено претензію від 04 грудня 2014 року вих. № 01-37/1815 з вимогою стосовно негайної сплати заборгованості, однак вона залишена без задоволення.

Наведена обставина й стала підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами у справі виникли зобов'язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору найму (оренди), згідно якого та в силу ст. 759 Цивільного кодексу України, наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. ст. 759, 762, 776, 797 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), складається з плати за користування нею і плати за користування земельною ділянкою.

Згідно положень ст. 180 ГК України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положеннями ст. ст. 2, 10, 18, 18-1, 19, 21 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" встановлено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Істотними умовами договору оренди крім інших є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації. Умови договору оренди є чинними на весь строк дії договору і у випадках, коли після його укладення (приведення у відповідність з цим Законом) законодавством встановлено правила, які погіршують становище орендаря.

Орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Орендар зобов'язаний використовувати та зберігати орендоване майно відповідно до умов договору, запобігати його пошкодженню, псуванню. Поточний ремонт майна, переданого в оренду, проводиться орендарем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором. Капітальний ремонт майна, переданого в оренду, проводиться орендодавцем або іншим балансоутримувачем цього майна за його рахунок, якщо інше не встановлено договором. Якщо орендодавець або інший балансоутримувач майна, переданого в оренду, не здійснив капітального ремонту майна і це перешкоджає його використанню відповідно до призначення та умов договору, орендар має право: відремонтувати майно, зарахувавши вартість ремонту в рахунок орендної плати, або вимагати відшкодування вартості ремонту; вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін.

Відповідно до ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Крім того, згідно частини 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до частини 5 ст. 762 Цивільного кодексу України, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи наведені норми, судом здійснено перевірку розрахованої позивачем суми заборгованості з орендної плати, та встановлено що розрахунок позивача є хибним, та не узгоджується з наявними у матеріалах справи доказами.

Так, судом здійснено запит судді Присяжнюку О.О., яким здійснювався розгляд справи №922/1607/14 щодо періоду, за який позивачем було нараховано та заявлено до стягнення орендну плату та пеню.

Відповідно до отриманої відповіді судді Присяжнюка О.О., під час розгляду справи позивачем було збільшено розмір позовних вимог та заявлено до стягнення суму заборгованості з орендної плати у розмірі 18706,02 грн. нарахованих за червень 2013 року - квітень 2014 року та пеню в сумі 527,35, яка відповідно до наданого розрахунку була нарахована:

- за зобов'язаннями червня 2013 року з 21.07.2013 року по 20.01.2014 року у сумі 8,01 грн.;

- за зобов'язаннями липня 2013 року з 21.08.2013 року по 20.02.2014 року у сумі 19,83 грн.;

- за зобов'язаннями серпня 2013 року з 21.09.2013 року по 20.03.2014 року у сумі 11,10 грн.;

- за зобов'язаннями вересня 2013 року з 21.10.2013 року по 20.04.2014 року у сумі 123,96 грн.;

- за зобов'язаннями жовтня 2013 року з 21.11.2013 року по 20.05.2014 року у сумі 104,13 грн.;

- за зобов'язаннями листопада 2013 року з 21.12.2013 року по 26.05.2014 року у сумі 145,33 грн.;

- за зобов'язаннями грудня 2013 року з 21.01.2014 року по 26.05.2014 року у сумі 171,36 грн.;

- за зобов'язаннями січня 2014 року з 21.02.2014 року по 26.05.2014 року у сумі 135,20 грн.;

- за зобов'язаннями лютого 2014 року з 21.03.2014 року по 26.05.2014 року у сумі 102,83 грн.;

- за зобов'язаннями березня 2014 року з 21.04.2014 року по 26.05.2014 року у сумі 63,72 грн.;

- за зобов'язаннями квітня 2014 року з 21.05.2014 року по 26.05.2014 року у сумі 10,98 грн.

Відповідно до виписки по групі рахунків, яка міститься в матеріалах справи №922/1607/14, 30.05.2014 року відповідачем на рахунок Харківської обласної ради були перераховані кошти у сумі 3410,00 грн., з яких Харківською обласною радою було погашено заборгованість з орендної плати у розмірі 2882,65 грн. та пеню в розмірі 527,35 грн., у зв'язку з чим, за результатами розгляду справи було винесено рішення від 07.07.2014 року про часткове задоволення позову.

Разом з тим, у наданому позивачем розрахунку заборгованості з орендної плати позивачем обрано весь період за який майно надавлось в оренду відповідачу, без урахування сум, які були стягнуті за рішенням суду у справі №922/1607/14.

Таким чином, здійснивши власний розрахунок суми заборгованості з орендної плати за договором оренди комунального майна №200Н від 10.06.2013 року, судом встановлено що до стягнення підлягає сума заборгованості яка виникла з травня 2015 року по березень 2015 року, оскільки заборгованість за червень 2013 року - квітень 2014 року була предметом спору у справі №922/1607/14. Отже сума заборгованості з орендної плати, що підлягає до стягнення з відповідача складає 44425,72 грн.

В частині стягнення нарахованої суми у розмірі 38,96 грн. слід відмовити, як безпідстано нарахованої.

Щодо стягнення з відповідача пені у сумі 6335,13 грн. за період з 21.07.2013 року по 22.04.2015 року суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст.ст. 230, 231 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Проте, частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки, встановлений законом, може бути змінено у договорі.

У відповідності до п. 3.5 Договору сторонами була встановлена відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

За прострочення внесення орендної плати, позивач просить стягнути з відповідача пеню, яка нарахована позивачем за зобов'язаннями червня 2013 року -березня 2015 року у сумі 6335,13 грн. за період з 21.07.2013 року по 22.04.2015 року.

Проте, суд не може погодитись з такою вимогою позивача, оскільки, розмір пені повинен розраховуватись за зобов'язаннями квітня 2014 (починаючи з 27.05.2015 року до березня 2015 року, оскільки пеня за зобов'язаннями червня 2013 року - квітня 2014 року (по 26.05.2014 року) була предметом спору у справі №922/1607/15.

Таким чином, здійснивши власний розрахунок пені, суд встановив, що розмір пені належний до стягнення з відповідача складає 5566,21 грн. за період з 27.05.2014 року по 22.04.2015 року за зобов'язаннями квітня 2014 року по березень 2015 року.

В частині пені у розмірі 768, 92 грн. слід відмовити.

За результатами розгляду справи, суд керуючись статтями 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, при частковому задоволенні позову - пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 1797,95 грн. покласти на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, п.1-1 ст.80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( 61057, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Харківської обласної ради ( 61002, м.Харків, вул.Сумська,64, код 24283333, р/р0007 в ГУДКСУ в Харківській області ,МФО 851011,отримувач коштів УДКСУ у Московському районі, м.Харків, )- орендної плати в сумі 44 425,72 грн. , пеню 5566,21 грн. та 1797,95 грн. судовий збір.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В частині основного боргу в сумі 38,96 відмовити.

Вчастині пені в сумі 768, 92 грн. відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повне рішення складено 10.08.2015 р.

Суддя О.О. Ємельянова