ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2015 року Справа № 904/553/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Чус О.В.

при секретарі судового засідання: Валяр М.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Половинко Б.М., довіреність № б/н від 06.07.15, представник;

представник відповідача не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Славутич" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2015 року по справі № 904/553/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд продукт", м.Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Славутич"

про стягнення 260 275, 38 грн.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2015 року по справі № 904/553/15 (суддя Ярошенко В.І.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд продукт" до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Славутич" про стягнення 260 275, 38 грн. задоволені частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Славутич" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд продукт" основний борг - 215 767, 09 грн., пеню - 44 065, 49 грн. та витрати по сплаті судового збору - 5 196, 66 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з того, що відповідач здійснив неповну оплату за поставлений товар, а саме: частково оплатив за поставлений товар суму у розмірі 56 500 грн., що в еквіваленті складає 7168, 33 доларів США. Несплаченою залишилась вартість поставленого товару у розмірі 215 767, 09 грн. Також суд стягнув з відповідача пеню за несвоєчасне виконання зобов»язання щодо оплати поставленого товару.

Підстави з яких порушено питання про перегляд рішення:

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Славутич" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на недоведеність обставин що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд, встановлюючи факт поставки товару за Договором поставки № ПКП-01/1204-20 на суму 167 500,00 грн. враховував видаткові накладні № 8П/25-04 та № 9/25-04 від 25.04.2012р., які не можуть бути прийняті до уваги, як документи первинного бухгалтерського обліку, оскільки не містять обов»язкових реквізитів, а саме: не містить відомості про місце складання та не містить змісту господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. Крім того, суд не звернув увагу на те, що позивачем неправильно здійснені розрахунки заборгованості, з урахуванням курсової різниці, тобто з 22.01.2015р., оскільки для вирахування суми заборгованості необхідно визначити день звернення до суду з позовом, а позовна заява була подана до суду пізніше.

Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу:

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротрейд продукт" вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та безпідставними, оскільки строк на подання апеляційної скарги був пропущений відповідачем без поважних причин. Видаткові накладні підписані у повній відповідності до діючого законодавства та відповідач не заперечує факту поставки товару, який також підтверджується іншими документами по справі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.06.2015р. апеляційна скарга була прийнята та призначена до розгляду у судове засідання на 03.08.2015р.

У судове засідання відповідач не забезпечив явку повноважного представника, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.77).

Враховуючи те, що неявка вказаного представника не перешкоджає розгляду справи, а матеріали справи достатні для об»єктивного, повного та всебічного розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за наявними матеріалами у справі.

У судовому засіданні 03.08.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи встановлені апеляційною інстанцією:

20.04.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротрейд продукт" (далі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Славутич" (далі - відповідач, покупець) було укладено договір поставки № ПКП-01/1204-20 (далі - договір) (а.с. 9-11).

У пункті 3.5 договору передбачено, що датою поставки партії товару вважається дата зазначена в видатковій накладній на товар, підписаній уповноваженими представниками сторін. Перехід ризиків випадкової загибелі або знищення майна відбувається в момент передання товару покупцю за видатковими накладними.

Загальна вартість товару, що поставляється за договором складає еквівалент 20852, 50 доларів США, що на дату підписання цього договору за курсом згідно п. 4.5 договору становить 167500 грн., в тому числі ПДВ (20%) - 27916, 67 грн.

Загальна вартість товару підлягає перерахуванню в строки та в порядку, передбаченому п. 4.6 договору.

Відповідно до п. 4.6 договору у випадку, якщо середньозважений курс на міжбанківському ринку станом на останній банківський день, що передує дню здійснення покупцем платежу, зазначеного в п. 4.2.2 договору, (далі - новий курс) є вищим за початковий курс більш, ніж на 1 (один) відсоток, відсоток, вартість товару (окрім вартості товару, що була оплачена згідно п. 4.2.1 договору) в національній валюті України перераховується та сплачується у відповідності до нового курсу. У інших випадках застосовується початковий курс.

Середньозважений курс на міжбанківському ринку в межах цього договору визначатиметься сторонами на підставі відповідних показників на сайті: http://www.bank.gov.ua/control/uk/allinfo (п. 4.8 договору).

Не зважаючи на зазначене в п. 4.6 договору, у разі прострочення здійснення покупцем остаточної оплати товару згідно п. 4.2.2 договору, постачальник при зверненні до суду має право для підрахунку суми заборгованості у якості нового курсу використати, на вибір постачальника, курс гривні до долару США, що діяв в останній день строку, коли товар мав бути оплачений покупцем або курс гривні до долару США, що діяв на день, що передує дню звернення постачальника до суду за показниками згідно п. 4.8 договору (п. 7.2 договору).

Відповідно до видаткових накладних від 25.04.2012 № 8П/25-04 та № 9П/25-04, підписаними обома сторонами (арк. с.12-13), на виконання умов договору, позивач 25.04.2012 поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 167500 грн. (що у еквіваленті складає 20852, 50 доларів США).

Відповідач здійснив часткову оплату поставленого товару у розмірі 56500 грн., що в еквіваленті складає 7168, 33 доларів США, відповідно до банківських виписок, копії яких містяться у матеріалах справи (арк. с. 14-18).

Мотиви з яких суд апеляційної інстанції виходив:

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, а саме цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, що склалися між сторонами, є правовідносинами поставки, які регулюються нормами законодавства про поставку товару в тому числі параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 265 ГК України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 ЦК України цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Доводи апеляційної скарги, щодо невідповідності видаткових накладних від 25.04.2012 № 8П/25-04 та № 9П/25-04 вимогами, які застосовуються до документів первинного бухгалтерського обліку відхиляються колегією суддів з огляду на наступне:

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для відображення у бухгалтерському обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують та підтверджують факти здійснення господарських операцій і які повинні мати визначені цим Законом та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. N 88, обов'язкові реквізити, зокрема, дату і місце складання первинного документа.

Пунктом 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку визначено, що первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватись із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов'язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що видаткові накладні № 8П/25-04 та № 9П/25-04 від 25.04.2012 року відповідають вимогам вищезазначених нормативно-правових актів, а відтак є належними та допустимими доказами підтвердження здійснення господарської операції.

Доводи апеляційної скарги, щодо того, що позивачем при розрахунках було використано курс гривні до долару США не на дату звернення до господарського суду , а на дату підписання позовної заяви, відхиляються колегією суддів з огляду на наступне:

Дійсно пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі прострочення здійснення покупцем остаточної оплати товару згідно п. 4.2.2 договору, постачальник при зверненні до суду має право для підрахунку суми заборгованості у якості нового курсу використати, на вибір постачальника, курс гривні до долару США, що діяв в останній день строку, коли товар мав бути оплачений покупцем або курс гривні до долару США, що діяв на день, що передує дню звернення постачальника до суду за показниками згідно п. 4.8 договору.

Позов надійшов до канцелярії господарського суду Дніпропетровської області 29.01.2015р., в той час як позивачем взято до обрахунку дані, щодо курсу валют станом на 22.01.2015р..

Відповідно до інформації з офіційного сайту Національного банку України (http://www.bank.gov.ua/control/uk/allinfo) станом на 22.01.2015 курс гривні до долару США склав 15, 767642 грн., а станом на 28.01.2015р. курс гривні до долару США склав 15, 8694грн.

Таким чином, з урахуванням принципу диспозитивності, колегія суддів вважає розрахунки місцевого господарського суду вірними .

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, колегія суддів не встановила інших підстав для його зміни або скасування, що у відповідності до п.1 ч.1 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України є підставою для його залишення без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Розподіл судових витрат у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Славутич" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2015 року по справі № 904/553/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2015 року по справі № 904/553/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови складено 05.08.2015р.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна

Суддя О.В.Чус