ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2015 р. Справа № 914/905/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого - судді Гнатюк Г.М.

суддів - Кордюк Г.Т.

- ОСОБА_1

Розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Банк Демарк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію № 03/12-2118 від 13.07.2015 року, м. Чернігів

на рішення Господарського суду Львівської області від 11.06.2015 року

у справі № 914/905/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства Банк Демарк, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію, м. Чернігів

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства Кредобанк, м. Львів

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Приватні інвестиції, м. Київ

про стягнення 174 697,05грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача-1: ОСОБА_2 - представник,

від відповідача-2: ОСОБА_3 представник,

23.07.2015р. на адресу суду поступила апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Банк Демарк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію на рішення господарського суду Львівської області від 11.06.2015р. у даній справі, яка автоматизованою системою документообігу суду розподілена до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_4 При цьому, відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями, до складу колегії входять судді Кравчук Н.М. та Мирутенко О.Л.

Ухвалою суду від 27.07.2015р. зазначена вище апеляційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду на 11.08.2015р.

У звязку з перебуванням судді Мирутенка О.Л. у відпустці, розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 10.08.2015 року у склад колегії для розгляду вказаної справи внесено зміни, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя Гнатюк Г.М., судді Кордюк Г.Т. та Кравчук Н.М.

В судове засідання 11.08.2015р. зявилися представники відповідачів 1,2, яким розяснено їх права та обовязки, передбачені ст.22 ГПК України та які надали суду усні пояснення.

Представник позивача (скаржника) не забезпечив явку свого повноважного представника в судове засідання 11.08.2015р., хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Клопотань про відкладення розгляду справи від позивача не поступало.

Враховуючи, що ухвалою суду від 27.07.2015р. явка повноважних представників сторін в судове засідання не була визнана судом обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

Встановив :

Рішенням господарського суду Львівської області від 11 червня 2015 року у справі №914/905/15 (суддя Морозюк А.Я.) в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Банк Демарк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Кредо банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» 174697,05грн. відмовлено повністю.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство Банк Демарк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, так як місцевим господарським судом прийнято його з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, у звязку з чим просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити повністю.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції невірно застосовано положення ст.216 ЦК України, оскільки позивачем не ставилося питання про застосування двосторонньої реституції за недійсним договором купівлі-продажу по реалізації майна ССГ ТзОВ «Науково-виробнича фірма «Насіння-Сервіс» на прилюдних торгах. При цьому, апелянт посилається на положення Закону України «Про іпотеку» та зазначає, що має пріоритетне право на отримання грошових коштів від продажу майна ССГ ТзОВ «Науково-виробнича фірма «Насіння-Сервіс», оскільки таке перебувало в іпотеці.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу (вх. №01-04/4970/15 від 11.08.2015р.) та в судовому засіданні представник ПАТ «Кредобанк» спростовує доводи скаржника та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Відповідачем-2 письмового відзиву на апеляційну скаргу не подано, однак представником в судовому засіданні заперечено доводи апеляційної скарги та зазначено про обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке просить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, оцінивши докази, заслухавши пояснення представників відповідачів, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 11.06.2015р. у справі №914/905/15 слід залишити без змін, враховуючи наступне.

Публічне акціонерне товариство Банк Демарк, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію звернулося до господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства Кредобанк 261 000,00грн. незаконно отриманих коштів від продажу нерухомого майна. Згодом, подано заяву про зменшення позовних вимог та стягнення з відповідача суми 174697,05грн.

За ініціативою суду, ухвалою від 27.04.2015р. залучено до участі у справі іншого відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Приватні інвестиції (відповідач-2).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем -1 отримано кошти в сумі 174 697,05грн. за реалізацію майна ССГ ТзОВ Науково-виробнича фірма Насіння-Сервіс, яке перебувало в іпотеці позивача.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що 07.02.2008 р. між ПАТ Банк Демарк та ССГ ТзОВ Науково-виробнича фірма Насіння-Сервіс був укладений договір іпотеки № 12-065/3 посвідчений нотаріально, згідно якого ССГ ТзОВ Науково-виробнича фірма Насіння-Сервіс передало Банку Демарк в іпотеку нерухоме майно - свинокомплекс, що знаходиться за адресою: смт. Нововоронцовка Херсонської області, вул. Гирлянська, 1. 27.03.2012 року Банк Демарк було повідомлено про те, що в межах зведеного виконавчого провадження про стягнення з ССГ ТзОВ Науково-виробнича фірма Насіння-Сервіс заборгованості, державним виконавцем було описано, арештовано нерухоме майно- свинокомплекс, що знаходиться за адресою: смт. Нововоронцовка Херсонської області, вул. Гирлянська, 1, і 11.01.2012р. Приватним підприємством ОСОБА_5Ш. даний обєкт було продано на прилюдних торгах, покупцем стало ТзОВ Агромир-СТ.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.08.2012 р. у справі № 5024/566/2012 (залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 07.11.2012 р. у справі №5024/566/2012) було скасовано рішення господарського суду Херсонської області від 02.07.2012р. у справі № 5024/566/2012 (про відмову у задоволенні позову ПАТ Банк Демарк), позов ПАТ Банк Демарк задоволено, визнано недійсними прилюдні торги проведені Приватним підприємством ОСОБА_5Ш. з реалізації нерухомого майна ССГ ТзОВ Науково-виробнича фірма Насіння-Сервіс, а саме: свинокомплексу, що розташований за адресою: вул.Гирлянська, буд.1 смт. Нововоронцовка Херсонської області, оформлені протоколом № 2211317 від 11.01.2012р.

Зважаючи на те, що постанова Одеського апеляційного господарського суду від 22.08.2012 р. у справі № 5024/566/2012 набрала законної сили, обставини встановлені у ній, відповідно до ст..35 ГПК України, мають преюдиціальне значення.

Зокрема, в мотивувальній частині постанови Одеського апеляційного господарського суду від 22.08.2012 р. у справі № 5024/566/2012 зазначено, що 07.02.2008р. між ВАТ Банк Демарк (іпотекодержатель) та ССГ ТзОВ Науково-виробнича фірма Насіння-Сервіс(іпотекодавець, майновий поручитель МПП Таврія) було укладено договір іпотеки, за яким іпотекою забезпечуються вимоги іпотекодержателя до МПП Таврія (боржника) за кредитним договором № 12-065 від 07.02.2008 р., укладеним між іпотекодержателем і боржником. Іпотекодавець з метою забезпечення викладених в кредитному договорі зобовязань заставляє свинокомплекс. Листом від 27.03.2012 р. № 4515 ВПВР УДВС ГУЮ у Херсонській області повідомив ПАТ Банк Демарк, що в межах зведеного виконавчого провадження про стягнення з ССТОВ НВФ Насіння-Сервіс заборгованості на користь інших осіб та держави, виконавчою службою описано та арештовано нерухоме майно- свинокомплекс, що знаходиться по вул. Гирлянській, 1 в смт. Нововоронцовка. На прилюдних торгах з реалізації нерухомого майна ССТОВ НВФ Насіння-Сервіс, проведених ПП Нива-В.Ш. 11.01.2012 р., зазначений свинокомплекс продано ТзОВ Агромир-СТ. Одержані від реалізації кошти перераховано ПАТ Кредобанк, згідно з договором іпотеки від 11.05.2006 р. Про що державним виконавцем від 25.01.2012 р. був складений відповідний акт про реалізацію предмета іпотеки.

Крім цього, в мотивувальній частині постанови Одеського апеляційного господарського суду від 22.08.2012 р. у справі № 5024/566/2012 зазначено, що 11.05.2006 р. між ВАТ Кредобанк(іпотекодержатель) та ССГ ТзОВ Науково-виробнича фірма Насіння-Сервіс(іпотекодавець) було укладено договір іпотеки, який забезпечує виконання зобовязань іпотекодавця та вимог іпотекодержателя за кредитним договором №27 від 11.05.2006 р., який укладено між іпотекодавцем та іпотекодержателем. Згідно з пунктом 1.3 договору визначено, що предметом іпотеки є нерухоме майно, яке зазначено у вказаному пункті договору. 29.11.2011 р. між ПАТ Кредобанк та ТОВ Фінансова компанія Приватні інвестиції відповідно до чинного законодавства був укладений договір факторингу. Згідно даного договору відбулося відступлення(купівля-продаж) права вимоги за кредитним договором №27 від 11.05.2006 р., що був укладений між ПАТ Кредобанк та СТОВ НВФ Насіння-Сервіс, зобовязання за яким було забезпечено шляхом укладення з позичальником 11.05.2006 р. договору іпотеки свинокомплексу, розташованого по вул. Гирлянській, 1 в смт. Нововоронцовка.

Факт укладення 29.11.2011 р. між ПАТ Кредобанк та ТОВ Фінансова компанія Приватні інвестиції договору факторингу і уступки банком права вимоги до ССГ ТзОВ Науково-виробнича фірма Насіння-Сервіс за кредитним договором №27 від 11.05.2006 р. на користь ТОВ Фінансова компанія Приватні інвестиції(нового кредитора) підтверджується також іншими матеріалами справи, зокрема долученими до матеріалів справи копіями витягу з договору факторингу від 29.11.2011р., витягу з додатку № 1 до договору факторингу від 29.11.2011 р., акту прийому-передачі портфеля заборгованостей від 14.12.2011р., договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 16.12.2011р. (а.с.41-53).

В матеріалах справи міститься також розпорядження старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Херсонській області від 30.01.2012 р. (виконавче провадження № 3-720) та платіжне доручення ГУЮ у Херсонській області №539 від 01.02.2012 р., які свідчать про перерахування 01.02.2011р. на користь ПАТ Кредобанк було перераховано кошти в сумі 174697,05грн. як стягнення боргу з ССГ ТОВ НВФ Насіння-Сервіс.

Зазначені кошти в сумі 174697,05 грн. згідно меморіального ордеру №4482328 від 23.02.2012р. ПАТ "Кредобанк" перерахувало на рахунок ТзОВ Фінансова компанія Приватні інвестиції на виконання пункту 7.6 договору факторингу від 29.11.2011р., яким передбачено що у випадку отримання банком будь-яких оплат в рахунок заборгованостей, що становлять предмет цього договору, банк (ПАТ Кредобанк) зобовязується переказати на рахунок нового кредитора (ТзОВ Фінансова компанія Приватні інвестиції) отримані кошти у строк: в разі одержання сум до 15 числа поточного місяця, перерахувати їх до 25 числа поточного місяця; в разі одержання коштів після 15 числа поточного місяця перерахувати їх до 10 числа наступного місяця.

Однак, позивач, посилаючись на положення ч.7 ст.3, ст.4, ст.13 Закону України Про іпотеку просив задоволити позовні вимоги та стягнути зазначені вище кошти на його користь, обґрунтовуючи тим, що переважне право звернення стягнення на предмет іпотеки мав саме ПАТ Банк Демарк.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачі по справі не набували спірні кошти за рахунок позивача (ПАТ Банк Демарк), відтак позивач не є особою яка має право вимоги за заявленим позовом.

Як вбачається з п.п.3.13 пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року №1 Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, із змінами та доповненнями, розяснено, що за змістом положень Закону України Про виконавче провадження та Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Міністерством юстиції України від 15.12.99 №74/5, державний виконавець здійснює підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації майна проводяться спеціалізованими організаціями, з якими Державною виконавчою службою укладається відповідний договір (пункт 5.11 названої Інструкції). З урахуванням правової процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та особливостей, передбачених законодавством щодо проведення прилюдних торгів, у тому числі складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів, слід мати на увазі, що складання такого акта є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку. Предметом спору може бути як протокол відповідних торгів із зазначенням сторін та істотних умов, так і договір купівлі-продажу, якщо він укладався.

Визначення договору купівлі-продажу міститься у ст.655 ЦК України, відповідно до якої за договором купівлі-продажу одна сторона(продавець) передає або зобовязується передати майно(товар) у власність другій стороні(покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно(товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Двостороння реституція, як загальний правовий наслідок недійсності правочину, що не відповідає вимогам закону, закріплена у ч.1 ст.216 ЦК України. Так, відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Виходячи із правового змісту двосторонньої реституції, вона поширюється на сторони угоди, тобто у правовідносинах купівлі-продажу на продавця та покупця. Однак, позивач по справі (ПАТ Банк Демарк) не був стороною договору купівлі-продажу по реалізації майна ССГ ТзОВ Науково-виробнича фірма Насіння-Сервіс на прилюдних торгах, так як не придбавав і не продавав вказаного майна, тобто не являється ні продавцем, ні покупцем, тому на нього не поширюється двостороння реституція.

Посилання апелянта на п.7 ст.38 Закону України «Про іпотеку» як на підставу

стягнення коштів з ПАТ «Кредобанк», суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, так дана стаття регламентує порядок реалізації іпотекодержателем свого права на продаж предмета іпотеки від свого імені. При наявності відповідного застереження в іпотечному договорі, іпотекодержатель зобов'язаний дотриматись встановлених даною статтею послідовності дій, що передують укладенню договору купівлі-продажу іпотекодержателем предмету іпотеки, зокрема: за 30днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Натомість у даному випадку кошти отримані в процесі виконавчого провадження по чинному договору іпотеки, укладеному ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «НВФ Насіння-Сервіс», відкритого на підставі чинного виконавчого документу про стягнення коштів на користь ПАТ «Кредобанк».

У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Згідно ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому, у відповідності до ч.1 ст.43 ГПК України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи позивача викладені в апеляційній скарзі спростовуються викладеним вище аналізом обставин справи та чинного законодавства, а тому судом апеляційної інстанції відхиляються.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Банк Демарк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги, в порядку ст.49 ГПК України, слід віднести на скаржника.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

Постановив:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 11.06.2015 року у справі №914/905/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Банк Демарк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію залишити без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути в господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя Гнатюк Г.М.

Суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Кравчук Н.М.

Повний текст постанови

виготовлено 14.08.2015р.