ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.08.15р. Справа № 904/5087/15

За позовом державного промислового підприємства "Кривбаспромводопостачання", м. Кривий Ріг

до державного підприємства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг

про стягнення 578 534,44 грн. заборгованості за спожиту питну воду, 39 206,60 грн. інфляційних втрат, 2 881,54 грн. 3% річних, 54 812,05 грн. пені

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 16-05-1445 від 21.04.2015 року, представник

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №1527/01 від 06.042015 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

Державне промислове підприємство "Кривбаспромводопостачання" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" заборгованості у сумі 741 130,67 грн., з яких:

- 634 537,37 грн. заборгованість за спожиту питну воду;

- 48 223,07 грн. інфляційні втрати за лютий та березень 2015 року;

- 2 913,76 грн. 3% річних за загальний період з 07.02.2015 року по 05.05.2015 року;

- 55 456,47 грн. пені за загальний період з 07.02.2015 року по 05.05.2015 року.

Судовий збір у сумі 14 822,61 грн. позивач просить стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором на централізоване питне водопостачання від 18.12.2014 року в частині повної та своєчасної оплати за 400 535 м3 питної води отриманої в період з січня по березень 2015 року, що підтверджується актами надання послуг з централізованого постачання питної води:

- від 27.01.2015 року за січень 2015 року у кількості 133 865 м3 ;

- від 24.02.2015 року за лютий 2015 року у кількості 129 030 м3 ;

- від 26.03.2015 року за березень 2015 року у кількості 137 640 м3 .

На підставі зазначеного позивачем були виставлені відповідачу рахунки на оплату, а саме:

- № 0000051 від 27.01.2015 року на суму 248 988,90 грн.;

- № 0000176 від 24.02.2015 року на суму 239 995,80 грн.;

- № 0000308 від 26.03.2015 року на суму 256 010,40 грн.

07.07.2015 року позивач звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог у зв'язку з частковим погашенням відповідачем суми боргу та просить стягнути з відповідача:

- 578 534,44 грн. заборгованість за спожиту питну воду;

- 48 223,07 грн. інфляційні втрати за лютий та березень 2015 року;

- 2 913,76 грн. 3% річних за загальний період з 07.02.2015 року по 05.05.2015 року;

- 55 456,47 грн. пені за загальний період з 07.02.2015 року по 05.05.2015 року.

14.07.2015 року відповідачем надано відзив де останній зазначив, що державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" вживаються всі доступні заходи з метою погашення заборгованості за спірним договором, але станом на сьогоднішній день склалася ситуація непереборного характеру, яка унеможливлює здійснення своєчасних розрахунків за надані послуги, а саме Кабінетом Міністрів України 18.06.2014 року прийнято постанову № 217 "Про затвердження порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу". У відповідності до Реєстру нормативів перерахування коштів січень - травень 2015 року 100% коштів від населення, бюджетних установ та інших споживачів за надану підприємством відповідача теплову енергію перераховуються на спеціальні рахунки гарантованого постачальника природного газу НАК "Нафтогаз України". Крім того, відповідно до постанови про арешт коштів боржника від 24.10.2014 року по ВП № 27138066 державним виконавцем накладено арешт на всі рахунки підприємства, що теж обмежує можливість вчасно сплачувати за використане централізоване питне водопостачання. У зв'язку з зазначеним відповідач просить суд позовну заяву задовольнити частково, стягнути з державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" заборгованість за спожиту питну воду в розмірі 578 534,44 грн., інфляційні втрати - 14 961,36 грн., 3% річних - 2 899,82 грн., пеню - 55 034,48 грн.

22.07.2015 року позивач звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог у зв'язку частковим погашенням боргу відповідачем та просить стягнути з відповідача:

- 578 534,44 грн. заборгованість за спожиту питну воду;

- 39 206,60 грн. інфляційні втрати за лютий та березень 2015 року;

- 2 881,54 грн. 3% річних за загальний період з 07.02.2015 року по 05.05.2015 року;

- 54 812,05 грн. пені за загальний період з 07.02.2015 року по 05.05.2015 року.

27.07.2015 року відповідачем надано відзив на зменшену позовну заяву де просить суд зменшити неустойку (пеню) на 90%, а при вирішення зазначеного питання взяти до уваги майновий стан сторін, оцінити співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій до основного боргу, врахувати соціальну значущість підприємства, а також, що заборгованість виникла через масову несплату споживачами (населенням м. Кривого Рогу) послуг водопостачання, що є однією з причин несвоєчасного розрахунку з державним промисловим підприємством "Кривбаспромводопостачання", у зв'язку з чим відповідач просить суд позовну заяву задовольнити частково, стягнути з державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" 578 534,44 грн. заборгованості за спожиту питну воду, 14 961,36 грн. інфляційних втрат, 2 867,97 грн. 3% річних та 5 454,00 грн. пені, в решті позову відмовити.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2015 року порушено провадження у справі № 904/5087/15 та призначено її розгляд в засіданні на 07.07.2015 року.

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні від 07.07.2015 року було оголошено перерву до 14.07.2015 року, від 14.07.2015 року до 22.07.2015 року, від 22.07.2015 року до 28.07.2015 року, від 28.07.2015 року до 11.08.2015 року.

У судовому засіданні 11.08.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

18.12.2014 року між державним промислом підприємством "Кривбаспромводопостачання" (далі - виробник) та державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" (далі - споживач) укладено договір на централізоване питне водопостачання (далі - договір) згідно п.1.1 якого виробник зобов'язується надавати споживачу вчасно та відповідної якості послуги з централізованого постачання питної води до межі розподілу балансової належності мереж виробника, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором, по підключеннях:

1) ?300 мм до 10-го одиночного ? 700 мм № 2;

2) ?200 мм від в/в ? 1200 мм (Радушне - ШПФ) № 5.

У пункті 2.1 договору сторонами узгоджено обсяги питного водопостачання на 2015 рік, а саме графік подачі води на 2015 рік.

Згідно п.2.3 договору договірний обсяг питного водопостачання на наступний квартал може бути змінено (зменшено або збільшено) за заявкою споживача не пізніше, як за один місяць до початку кварталу. Якщо виробник має технічну можливість виконати таку заявку, зміна оформлюється додатковою угодою до діючого договору.

На момент укладення даного договору тариф на послуги питного водопостачання складає: 1,55 грн. (без ПДВ за 1 м3). Орієнтована сума договору на момент його укладення на підставі передбачених п. 2.1 договору обсягів централізованого питного водопостачання складає 2 883 000,00 грн. (з ПДВ). Загальна сума договору за результатами його виконання визначається фактичним обсягом централізованого питного водопостачання та відповідними рахунками виробника, наданими за умовами даного договору (п. 4.1 договору).

Відповідно до п. 4.3 договору розрахунки за послуги централізованого питного водопостачання проводяться споживачем на протязі поточного місяця, в повному обсязі, але не пізніше 06 числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виробника.

Згідно з п. 5.2.1 договору споживач питної води зобов'язаний в установлені договором терміни здійснювати оформлення актів про обсяг водопостачання, своєчасно вносити плату за використану питну воду, відповідно до встановлених тарифів централізованого водопостачання.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання обома сторонами та скріплення печатками, діє з 01.01.2015 року до 31.12.2015 року та вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку не буде письмово заявлено однією із сторін про відмову від цього договору, або його перегляд (п. 9.1 договору).

На виконання умов договору позивач в період січня 2015 року - березень 2015 року надав відповідачу послуги з централізованого водопостачання в обсязі 400 535 м3 , що підтверджується підписаними сторонами актами надання послуг з централізованого постачання питної води:

- від 27.01.2015 року за січень 2015 року у кількості 133 865 м3 ;

- від 24.02.2015 року за лютий 2015 року у кількості 129 030 м3 ;

- від 26.03.2015 року за березень 2015 року у кількості 137 640 м3 .

Позивачем для оплати за отримані відповідачем послуги з водопостачання вручено останньому рахунки на загальну суму 744 995,10 грн.:

- № 0000051 від 27.01.2015 року на суму 248 988,90 грн.;

- № 0000176 від 24.02.2015 року на суму 239 995,80 грн.;

- № 0000308 від 26.03.2015 року на суму 256 010,40 грн.,

що підтверджується випискою з журналу вручення рахунків (а.с. 20, 21 том 1).

Відповідач зобов'язання по оплаті виконав частково у сумі 110 457,73 грн. та відповідно до угоди про зарахування зустрічних вимог № 8 від 29.04.2015 року сторони домовилися про зарахування зустрічних вимог на суму 56 002,93 грн. Несплата відповідачем грошових коштів у сумі 578 534,44 грн. за спожиту питну воду і є причиною виникнення спору.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено наступне: зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Положеннями ст. 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Умовами ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено наступне: якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За викладеного та відповідно до умов договору наявність заборгованості відповідача у сумі 578 534,44 грн. на час звернення позивача до суду та вирішення спору підтверджується належними та допустимими доказами, в тому числі підписаним сторонами актом звірки взаємних розрахунків станом на 02.07.2015року (а.с. 50 том 1).

Враховуючи встановлені обставини справи і відповідно до умов договору строк оплати є таким, що настав, а вимоги позивача щодо стягнення заборгованості у сумі 578 534,44 грн. за поставлений товар такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення 3% річних та інфляційні втрати розраховані:

1) за рахунком № 0000051 від 27.01.2015 року на суму 248 988,90 грн. (з урахуванням часткової оплати 20.02.2015 року - 110 457,73 грн., 29.04.2015 року - 56 002,93 грн.) за період з 07.02.2015 року по 05.05.2015 року 3% річних складають 1 087,78 грн., інфляційні втрати за лютий та березень 2015 року - 13 287,05 грн.;

2) за рахунком № 0000176 від 24.02.2015 року на суму 239 995,80 грн. за період з 07.03.2015 року по 05.05.2015 року 3% річних складають 1 183,54 грн., інфляційні втрати за березень 2015 року - 25 919,55 грн.

3) за рахунком № 0000308 від 26.03.2015 року на суму256 010,40 грн. за період з 07.04.2015 року по 05.05.2015 року 3% річних складають 610,22 грн.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат встановлено, що він здійснений вірно, а тому заявлені до стягнення 3% річних у сумі 2 881,54 грн. та інфляційні втрати у сумі 39 206,60 грн. підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 7.1 договору при несвоєчасній оплаті (порушенні п.4.3 даного договору) за спожиту воду споживач зобов'язаний сплатити пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня. Термін позовної давності щодо нарахування пені встановлено відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України. нарахування пені здійснюється відповідно до ч. 6 ст. 232 господарського кодексу України (п.7.2 договору).

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку пені:

1) за рахунком № 0000051 від 27.01.2015 року на суму 248 988,90 грн. (з урахуванням часткової оплати 20.02.2015 року - 110 457,73 грн., 29.04.2015 року - 56 002,93 грн.) за період з 07.02.2015 року по 05.05.2015 року пеня складає 18 936,90 грн.;

2) за рахунком № 0000176 від 24.02.2015 року на суму 239 995,80 грн. за період з 07.03.2015 року по 05.05.2015 року пеня складає 23 670,82 грн.;

3) за рахунком № 0000308 від 26.03.2015 року на суму256 010,40 грн. за період з 07.04.2015 року по 05.05.2015 року пеня складає 12 204,33 грн.;

встановлено, що він здійснений вірно, а тому заявлена до стягнення пеня у сумі 54 812,05 грн. підлягає задоволенню.

У відзиві на позов відповідач просить зменшити розмір пені від суми заявленої позивачем на 90%, тобто зменшити розмір пені до 5 454,00 грн.

З приводу зазначеного клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В пункті 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України також зазначено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до пункту 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", передбачено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Господарський суд не вбачає, що в даному випадку має місце винятковий випадок, як того вимагає чинне законодавство для зменшення розміру неустойки. Окрім того, сторони знаходяться в рівних економічних умовах при здійсненні підприємницької діяльності та відповідачем не надано жодного документу в підтвердження відсутності грошових коштів та скрутний матеріальний стан.

На підставі вищевикладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 675 434,63 грн., з яких 578 534,44 грн. основний боргу, 39 206,60 грн. інфляційні втрати, 2 881,54 грн. 3% річних, 54 812,05 грн. пеня.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За статтею 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено з 1 січня 2015 року мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі - 1 218 грн.; у погодинному розмірі - 7,29 грн.

З урахуванням ціни позову у сумі 675 434,63 грн. судовий збір повинен складати 13 508,69 грн. (675 434,63 х 2% = 13 508,69). Сума сплаченого позивачем судового збору за платіжним дорученням № 2443 від 09.06.2015 року складає 14 822,61 грн. (а.с. 8 том 1).

Отже, надмірно сплачена позивачем сума судового збору складає 1 313,92 грн. (14 822,61 - 13 508,69 = 1 313,92).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За змістом частини першої пункту 5.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" питання про повернення судового збору вирішуються господарським судом за результатом розгляду відповідних матеріалів, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору.

З урахуванням викладеного, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України судовий збір у сумі 1 313,92 грн., сплачений у складі судового збору у сумі 14 822,61 грн. відповідно до платіжного доручення № 2443 від 09.06.2015 року.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 13 508,69 грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтею 7 Закону України "Про судовий збір", статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, будинок 1, ідентифікаційний код 00130850) на користь державного промислового підприємства "Кривбаспромводопостачання" (50069, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Миру, 15-а, ідентифікаційний код 00191017) основний боргу у сумі 578 534,44 грн., пеню у сумі 54 812,05 грн., 3% річних у сумі 2 881,54 грн., інфляційні втрати у сумі 39 206,60 грн., судовий збір у сумі 13 508,69 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повернути державному промисловому підприємство "Кривбаспромводопостачання" (50069, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Миру, 15-а, ідентифікаційний код 00191017) з Державного бюджету України в особі Управління Державної Казначейської Служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області (49027, м. Дніпропетровськ, пл. Шевченка, 7, ідентифікаційний код 37989269, р/р 3005 в ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області (Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, код банку за ), МФО 805012, КБКД 22030001, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891, КБКД 22030001) надмірно сплачений судовий збір у сумі 1 313,92 грн., сплачений у складі судового збору у сумі 14 822,61 грн. відповідно до платіжного доручення № 2443 від 09.06.2015 року, оригінал якого знаходиться у матеріалах справи, про що винести ухвалу.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.08.2015 року.

Суддя ОСОБА_3