ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2015 р.Справа № 916/844/15-г
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Величко Т.А.,

суддів: Богатиря К.В., Бєляновського В.В.

(Склад колегії сформовано на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями)

при секретарі: Альошиній Г.М.

за участю представників сторін:

від позивача - Рура Н.В.;

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення господарського суду Одеської області від 09.07.2015р.

по справі №916/844/15-г

за позовом: Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

до Кодимської районної державної адміністрації Одеської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю " 36,6"

про стягнення 312156,44 грн.

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до господарського суду Одеської області з позовними вимогами до Кодимської районної державної адміністрації Одеської області про стягнення заборгованості за кредитним договором №707 від 26.11.2007р. в розмірі 312156,44 грн., яка складається з: 16416,37грн. прострочена заборгованість за кредитом, 110627,38грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 185112,69грн. заборгованість з пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ТОВ " 36,6" умов кредитного договору, в результаті чого за період з 27.11.2007р. по 21.01.2015р. виникла вказана заборгованість. Зобов'язання за кредитним договором забезпечено договором поруки від 19.03.2004р. №707 між банком та Кодимською РДА.

Заявлена поручителю 22.01.2015р. претензія про сплату боргу залишена без виконання. Рішення апеляційного суду Одеської області від 29.02.2012р. №22/4/1590/25/2012, яким підтверджено отримання ТОВ " 36,6" кредиту у вигляді поновлюваної кредитної лінії в розмірі 137000грн. - до даного часу не виконано.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.03.2015р. порушено провадження у справі за даним позовом.

12.03.2015р. до господарського суду надійшло клопотання від Кодимської РДА про залучення ТОВ " 36,6" в якості співвідповідача по справі №916/844/15-г за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до Кодимської РДА про стягнення 312156,44 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.03.2015р. залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ " 36,6".

У відзиві на позовну заяву Кодимська РДА позовні вимоги не визнала. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України від 16.01.2003р. №435-IV (чинного на момент укладення договору поруки) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно п.1.3 кредитного договору №707 від 26.11.2003р. термін повернення кредиту 26.11.2004р., а позивач звернувся з даним позовом 02.03.2015р., тобто після спливу шестимісячного терміну, визначеного законодавством.

14.04.2015р. до господарського суду від ПАТ КБ «Приватбанк» надійшло клопотання про поновлення строку для звернення до суду з позовною заявою.

12.04.2005р. господарським судом Одеської області було винесено рішення №26/80-05-1936, яким стягнуто з ТОВ « 36,6» заборгованість за вказаним кредитним договором на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

29.02.2012р. рішенням апеляційного суду Одеської області стягнуто з поручителів ТОВ « 36,6» на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за вказаним кредитним договором.

Постановою господарського суду Одеської області віл 11.02.2013р. у справі №916/64/13-г ТОВ « 36,6» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, яка триває на теперішній час.

Ці обставини зазначені позивачем як підстава для поновлення строку для звернення до суду з даним позовом.

В поясненнях по справі від арбітражного керуючого Чигви Олега Сергійовича вказано, що вимоги за кредитним договором №707 від 26.11.2003р. були заявлені в процедурі банкротства ТОВ « 36,6» та повністю визнані і включені до реєстру вимог кредиторів. Сума визнаних вимог кредитора ПАТ КБ «Приватбанк» - 272835,36грн. В зв'язку із відсутністю у боржника ліквідного майна, погашень вимог кредитора, зокрема, ПАТ КБ «Приватбанк» не відбулося. Процедура банкрутства триває на даний час.

14.04.2015р. Кодимська РДА звернулася до господарського суду Одеської області з зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним договору, яка була повернута ухвалою господарського суду Одеської області від 16.04.2015р. в порядку п.6 ст.63 ГПК України.

В доповненнях до відзиву на вказану позовну заяву Кодимська РДА повторно звернула увагу суду на те, що аналіз ст.559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії договору поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора і суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема, і застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

17.05.2015р. ПАТ КБ «Приватбанк» вдруге подав до господарського суду Одеської області клопотання про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності та отримання права на судовий захист, оскільки судові рішення 2005р., 2012р. не принесли позитивних результатів щодо стягнення заборгованості.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.05.2015р. справу №916/844/15-г призначено до колегіального розгляду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.05.2015р. дану справу прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючої судді Погребної К.Ф., суддів Роги Н.В., Літвінова С.В.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.06.2015р. справу прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Погребна К.Ф., судді Рога Н.В., Горячук Н.О.

Рішенням господарського суду Одеської області від 09.07.2015р. у задоволенні позову відмовлено.

Суд дійшов висновку, що оскільки п.1.3 кредитного договору №707 від 26.11.2003р. визначено термін виконання основного зобов'язання - термін повернення кредиту як 26.11.2004р., а позивач звернувся до відповідача як до поручителя з вимогою про сплату заборгованості лише 21.05.2015р. (претензія від 21.05.2015р.) тобто, зі значним пропуском шестимісячного строку після дати настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором, порука відповідача за договором поруки від 19.03.2004р. за №707/р/3 припинилася до надсилання йому вимоги позивача 21.05.2015р., і є припиненою на момент відкриття цієї справи, що є підставою для відмови в позові.

В апеляційній скарзі, не погоджуючись з висновками суду, ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 09.07.2015р. по даній справі та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

На думку скаржника, суд необґрунтовано прийшов до висновку про те, що позивачем пропущено строк для звернення до суду. Пунктом 6.1 кредитного договору №707 від 26.11.2003р. передбачено, що договір діє до повного виконання сторонами зобов'язання. На даний час зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконані, а тому не можуть вважатися припиненими і продовження нарахування процентів, пені, штрафних санкцій за користування кредитом, що відповідає вимогам ст.ст.1054,1056-1 ЦК України.

12.04.2005р. господарським судом винесено рішення 28/80/05-1936, яким стягнуто з ТОВ « 36,6» заборгованість на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

29.02.2012р. рішенням апеляційного суду Одеської області №224/1590/25/2012 було стягнуто з поручителів ТОВ « 36,6» на користь банку заборгованість.

11.02.2013р. постановою господарського суду Одеської області №916/64/13-г ТОВ « 36,6» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. Але всі вказані заходи не принесли позитивних результатів щодо стягнення заборгованості, що підтверджує наявність у ПАТ КБ «Приватбанк» достатніх правових підстав для звернення до суду із даним позовом.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи (фактичні обставини справи) на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським судом та заслухавши пояснення присутнього в засіданні представника позивача, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Як свідчать матеріали справи і це встановлено господарським судом.

26.11.2003 року між ПриватБанком та Товариством з обмеженою відповідальністю "36,6" було укладено кредитний договір № 707, відповідно до умов п. 1.1. якого Банк зобов'язався надати Позичальнику в строк до 26.11.2004 року кредит у вигляді поновленої кредитної лінії з загальним лімітом в сумі 137000 грн. в обмін на зобов'язання Позичальника щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісійної винагороди, а також пені у випадку неналежного виконання своїх зобов'язань в строки та в розмірі, що передбачені п.п. 1.3., 2.2.2., 2.2.3., 5.1. цього договору.

Пунктом 6.1 Кредитного договору № 707 від 26.11.2003 р. передбачено, що договір діє до повного виконання сторонами зобов'язань.

30.04.2009р. Загальними зборами акціонерів ПриватБанку було прийнято рішення про зміну Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" та 17.07.2009 року було проведено відповідну реєстрацію змін.

Позивач вказує, що на виконання умов кредитного договору свої зобов'язання виконав, надавши кредитні кошти Позичальнику.

Проте Позичальник повернення грошових коштів, наданих у кредит, та відсотків за їх користування у відповідності до вимог Кредитного договору не здійснив, чим порушив порядок виконання покладених на нього зобов'язань.

Внаслідок зазначених дій Позичальника за кредитним договором за період з 27.11.2003 року то 21.01.2015 року виникла заборгованість, що не була погашена у встановлені кредитним договором строки, тобто прострочена заборгованість, в розмірі 312156,44 грн., і складається з наступного:

- прострочена заборгованість за кредитом - 16416,37 грн.;

- прострочена заборгованість за відсотками - 110 627,38 грн.;

- заборгованість з пені - 185112,69 грн.;

19.03.2004 року в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № 707 між, Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та Кодимською районною державною адміністрацією був укладений договір поруки № 707/Р/З.

Згідно п.1 договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором №707 від 26.11.2003 року в обсязі основного боргу, відсотків, штрафів, пені.

Відповідний договір поруки вступає в силу з моменту його підписання сторонами та припиняється в порядку передбаченому ст. 194 ЦК України.

22.01.2015 року Позивач направив на адресу відповідача претензію з вимогою погасити заборгованість в сумі 312156,44грн., проте зазначена претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

За поясненнями позивача, підтвердженням кредитних правовідносин також є рішення Апеляційного суду Одеської області від 29.02.2012 року № 22ц/1590/25/2012, яким встановлено отримання ТОВ "36,6" кредиту у вигляді поновлюваної кредитної лінії у розмірі 137 000 грн., яке до теперішнього часу не виконано.

Посилаючись на вищенаведені обставини, Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось з відповідним позовом до суду про стягнення з Кодимської районної державної адміністрації Одеської області як поручителя за кредитним договором №707 від 26.11.2003р. заборгованості за цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПриватБанком та Товариством з обмеженою відповідальністю "36,6" було укладено кредитний договір № 707.

Відповідно до умов п. 1.1. якого Банк зобов'язався надати Позичальнику в строк до 26.11.2004 року кредит у вигляді поновленої кредитної лінії з загальним лімітом в сумі 137000 грн. в обмін на зобов'язання Позичальника щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісійної винагороди, а також пені у випадку неналежного виконання своїх зобов'язань в строки та в розмірі, що передбачені п.п. 1.3., 2.2.2., 22.3., 5.1. цього договору.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором №707 від 26.11.2004 року, 19.03.2004 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та Кодимською районною державною адміністрацією був укладений договір поруки № 707/Р/З., згідно умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором №707 від 26.11.2003 року в обсязі основного боргу, відсотків, штрафів, пені.

Порука за своєю правовою природою є видом забезпечення виконання зобов'язання (частина 1 статті 546, частина 2 статті 553 ЦК України).

Забезпечувальні засоби дають можливість кредитору отримати майнове задоволення у випадку неналежного виконання основного зобов'язання боржником.

Юридична природа видів забезпечення виконання зобов'язань виключає можливість їх самостійного виникнення та існування, оскільки вони виступають як акцесорні (похідні, додаткові) зобов'язання. Акцесорне зобов'язання залежить від основного зобов'язання, і відповідно не може існувати самостійно без останнього.

У розрізі кредитних правовідносин, порукою забезпечується виконання позичальником свого зобов'язання за кредитним договором (частина 1 статті 1054 ЦК України).

Так, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина 1 статті 553 ЦК України).

При цьому, хоча порука і є акцесорним зобов'язанням, законом передбачені підстави її припинення як пов'язані з припиненням основного зобов'язання, так і з інших підстав, не похідних від основного зобов'язання, але пов'язаних з ним (відмова або прострочення кредитора, переведення боргу тощо).

Пунктом 6 договору поруки передбачено, що відповідний договір поруки вступає в силу з моменту його підписання сторонами та припиняється в порядку передбаченому ст. 194 ЦК України.

Статтею 194 ЦК Української РСР (редакція від 18.07.1963р. №1540-VI) передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох місяців з дня настання строку зобов'язання не пред'явить позову до поручителя. Якщо строк виконання зобов'язання не зазначений, або визначений моментом вимоги, то при відсутності іншої угоди відповідальність поручителя припиняється після закінчення одного року з дня укладення договору поруки.

За приписами частини 4 ст. 559 ЦК України (редакція від 16.01.2003р. №435-IV на момент укладання договору поруки), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

За приписами статті 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Згідно з частиною 1 ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до висновків наведених у Постанові судової палати у цивільних Верховного суду України від 17.09.2014р. №6-53це14 визначено, що регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на наведене, для визначення строку дії Договору поруки підлягають застосуванню норми частини 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя (аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 21.05.2012 № 3/43/2011/5003).

Верховний Суд України у постанові від 23.05.2012 у справі № 6-33цс12 вказав, за змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналогічної правової позиції щодо припинення поруки та застосування статті 251, та частини 4 статті 559 ЦК України Верховний Суд України також притримується в своїх постановах від 18.07.2012 № 6-78цс12 та від 21.05.2012 № 6-48цс11.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Таким чином, оскільки зазначення в п. 6 Договору поруки про його дію відповідно до вимог ст. 194 ЦК (ст. 559 ЦК редакція на момент укладання) , то позивач у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України мав звернутися до відповідача як поручителя з вимогою про виконання його зобов'язань за Договором поруки не пізніше ніж протягом 6 місяців після того, як позичальник прострочив виконання основного зобов'язання на користь позивача.

Господарський суд дійшов правильних висновків, що оскільки пунктом 1.3 кредитного договору №707 від 26.11.2003р., визначено термін виконання основного зобов'язання, а саме термін повернення кредиту як 26.11.2004р., а позивач звернуся до відповідача як до поручителя з вимогою про сплату заборгованості лише 21.05.2015р. (претензія від 21.05.2015р.), тобто зі значним пропуском шестимісячного строку після дати дня настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором, тому порука відповідача за Договором поруки від 19.03.2004 за № 707/р/3 припинилася до надсилання йому вимоги позивача 21.05.2015р. і є припиненою на момент вирішення цієї справи, що є підставою для відмови в позові.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є обґрунтованим, відповідає законодавству та встановленим судом обставинам справи.

Та обставина, що позивач не може отримати заборгованість за чинним рішенням господарського суду Одеської області - з боржника, за рішенням апеляційного суду Одеської області - з поручителів, не є підставою для повторного звернення до суду із вказаним позовом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а зводять до тлумачення норм чинного законодавства на свою користь.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,

суд постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства КБ "ПриватБанк" залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 09.07.2015р. у справі №916/844/15-г- без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя К.В. Богатир

Суддя В.В. Бєляновський