Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

11 серпня 2015 року Справа № 927/969/15

позивач: публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго",

вул. Горького, 40, м. Чернігів, 14000

відповідач: приватне акціонерне товариство "Камвольно-суконна компанія "Чексіл",

вул. Щорса, 66, м. Чернігів, 14014

предмет спору: про стягнення 2196418,99 грн.

Суддя Лавриненко Л.М.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №28/4161 від 23.07.2015 року, представник;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 29.06.2015 представник;

ОСОБА_3, довіреність №5 від 30.06.2015 року, представник, був присутній в судовому засіданні 11.08.2015 року.

Рішення приймається після оголошеної в судовому засіданні перерви, з 28.07.2015 по 11.08.2015, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем публічним акціонерним товариством "Чернігівобленерго" подано позов про стягнення з відповідача приватного акціонерного товариства "Камвольно-суконна компанія "Чексіл" 2150642,11 грн. боргу за споживання активної електроенергії; 2279,30 грн. боргу за споживання реактивної електроенергії; 2071,31 грн. 3% річних та 41426,27 грн. пені, за неналежне виконання умов договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 року, з додатками №№ 3,4/4,8,8.1., до договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 року.

Представниками сторін в судовому засіданні 28.07.2015 року подано письмові клопотання про відмову здійснення технічної фіксації судового процесу, які задоволено судом.

Представник позивача в судовому засіданні 28.07.2015 року надав письмове клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових документів, яке задоволено судом.

Представник відповідача в поданому 28.07.2015 року відзиві на позов щодо заявлених позовних вимог частково заперечував, посилаючись на те, що позивач не намагається врегулювати спір з відповідачем в досудовому порядку та відповідно до п.7.6. договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 року укласти договір щодо реструктуризацію заборгованості. Крім того, відповідач вказує на збільшення позивачем імовірної суми боргу шляхом включення в розрахунок заборгованості неустойки та судового збору, чого можна було уникнути при досудовому врегулюванні спору. Відповідач також зазначає про часткове погашення боргу за спожиту електричну енергію на загальну суму 600000,00 грн. та про наміри відповідача погасити заборгованість в сумі 1000000,00 грн. і сплатити поточні платежі за спожиту електроенергію, оскільки примусове стягнення заборгованості органами Державної виконавчої служби неприпустиме для підприємства та приведе до повної зупинки та втрати великої кількості робочих місць для міста. На даний час заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію становить 1552921,41 грн.

З метою вирішення між сторонами питання стосовно мирного врегулювання спору, в судовому засіданні 28.07.2015 року судом було оголошено перерву до 11.08.2015 до 09:00.

В судовому засіданні 11.08.2015 року суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача виклав позовні вимоги. В поданих письмових поясненнях позивач вказує, що 14.07.2015 року відповідачем було сплачено заборгованість за реактивну електроенергію в сумі 2279,30 грн. та після порушення провадження у справі 600000,00 грн. боргу за активну енергію, згідно рахунку №1815_05-2015 від 31.05.2015 року на суму 1048199,34 грн., що підтверджується копією банківських виписок за 20.07.2015 та 27.07.2015. Таким чином, заборгованість відповідача за активну електричну енергію складає 1550642,11 грн., а саме: по рахунку № 1815_05-2015 від 31.05.2015 року 448199,34 грн.; по рахунку №1815_06-2015 від 30.06.2015 року 1102442,77 грн. (по якому оплат не було).

Представник відповідача щодо заявлених позовних вимог не заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ч. 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 275 Господарського кодексу України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 26 Закону України „Про електроенергетику та Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.96р.зі змінами та доповненнями, постачання електроенергії для забезпечення потреб споживачів здійснюється на підставі договору на постачання електроенергії, що укладається між споживачем та електропостачальною організацією.

01.09.2008 року між відкритим акціонерним товариством енергопостачальна компанія „Чернігівобленерго (постачальник), правонаступником якого є позивач відповідно до п. 1.3. Статуту публічного акціонерного товариства Чернігівобленерго, затвердженого рішенням Загальних зборів акціонерів відкритого акціонерного товариства енергопостачальної компанії Чернігівобленерго від 18.04.2011 року, протокол №7 (державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 20.04.2011 року, № запису 0001479) та закритим акціонерним товариством "Камвольно-суконна компанія "Чексіл" (споживач), яке перейменовано у приватне акціонерне товариство „Камвольно-суконна компанія "Чексіл, що підтверджується довідкою АА №334891 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та витягом №20910052 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, було укладено договір про постачання електричної енергії № 1815.

Відповідно до умов зазначеного договору позивач (постачальник) взяв на себе зобовязання продавати електричну енергію відповідачу (споживачу) для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 54000 кВт, 60 кВт, а споживач оплачувати постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка продажу електричної енергії: встановлена згідно додатків №2/1,2/2 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" до цього договору.

Додатком № 4/4 до договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 року сторони погодили, що фактичні обсяги електричної енергії, спожитої протягом розрахункового періоду фіксуються споживачем за показами розрахункових засобів обліку 31 числа кожного місяця/кварталу та заносяться в «Акт-звіт про зняття показань розрахункових приладів обліку електроенергії», який не пізніше наступного дня за підписом відповідальної посадової особи надається постачальнику, після чого споживач отримує від постачальника рахунки на оплату спожитої електроенергії, інших платежів за розрахунковий період та Акт про використану (спожиту) електричну енергію протягом розрахункового періоду. Постачальник має право самостійно, у вищезазначений термін, проводити зняття показів розрахункових приладів обліку, заносити в «Акт-звіт про зняття показань розрахункових приладів обліку електроенергії» та надавати на погодження відповідальній посадовій особі споживача. Споживач не пізніше наступного дня отримує від постачальника рахунки на оплату спожитої електроенергії, інших платежів за розрахунковий період та акт про використану (спожиту) електричну енергію протягом розрахункового періоду. Акт про використану (спожиту) електричну енергію протягом розрахункового періоду підписується споживачем та повертається постачальнику протягом 3 робочих днів від дня його отримання.

Пунктом 2.2.4. договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 року передбачено, що постачальник зобовязаний надавати споживачу рахунки на оплату спожитої електроенергії та інших платежів за розрахунковий період у терміни визначені в додатку №3 до цього договору „Порядок розрахунків.

На виконання умов договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 року, позивач за період з 01.05.2015 по 30.06.2015 здійснював відпуск відповідачу електроенергії, у звязку з чим відповідачу, відповідно до п. 2.2.4. були виставлені рахунки на оплату, а саме: за активну електроенергію рахунки №1815_05-2015 від 31.05.2015 на суму 1048199,34 грн. (отриманий споживачем 04.06.2015); №1815_06-2015 від 30.06.2015 на суму 1102442,77 грн. (отриманий споживачем 02.07.2015), копії яких додано до матеріалів справи (а.с.22-26, 28-32). Всього споживачу виставлено рахунків за спожиту активну електроенергію на загальну суму 2150642,11 грн.

Помісячний обсяг спожитої відповідачем активної електричної енергії за період з 01.05.2015 по 30.06.2015 підтверджується Актами про використану електричну енергію від 31.05.2015 та 30.06.2015, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками (а.с.21, 27).

Тарифи на відпущену позивачем електроенергію в травні 2015р. та червні 2015р. встановлені постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Щодо встановлення на травень 2015р. роздрібних тарифів на електроенергію з урахуванням граничних рівнів тарифів при поступовому переході до формування єдиних роздрібних тарифів для споживачів на території України» від 28.04.2015р. № 1321 та «Щодо встановлення на червень 2015р. роздрібних тарифів на електроенергію з урахуванням граничних рівнів тарифів при поступовому переході до формування єдиних роздрібних тарифів для споживачів на території України» від 26.05.2015р. № 1619 .

Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії передбачений сторонами в додатку № 8 до договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 року.

Позивачем, відповідно до умов договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 року, були надані послуги за перетікання реактивної електроенергії та відповідно виставлено рахунок №1815_06-2015 від 30.06.2015 на суму 2279,30 грн. (отриманий споживачем 02.07.2015).

Вартість наданих послуг з перетікання реактивної електроенергії за період з 01.06.2015 по 30.06.2015 підтверджується Актом за перетікання реактивної електроенергії від 30.06.2015, який підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками, копія якого додана до матеріалів справи (а.с.33).

У сторін відсутні розбіжності щодо вартості та обсягу спожитої електричної енергії за спірний період.

У відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Частинами 6,7 ст.276 Господарського кодексу України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

У відповідності до п.2.3.3. та п. 2.3.4. договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 року, споживач зобовязаний оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії за діючими у цей період тарифами по класах напруги, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період, згідно з умовами додатку № 3 до цього договору „Порядок розрахунків, додатку № 4 до цього договору „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії та діючого законодавства. Здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком № 8 до цього договору „Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії в терміни проведення остаточного розрахунку.

Додатком № 3 до договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 року, сторони встановили розрахунковий період з: 1 числа календарного місяця по 31 число цього календарного місяця включно; плановими платежами: перший плановий платіж, самостійно до 5-го числа поточного розрахункового періоду у розмірі 50% вартості заявленого обсягу споживання, згідно договору, з врахуванням сальдо на початок розрахункового періоду; другий плановий платіж, самостійно до 15 числа розрахункового періоду у розмірі 50% вартості заявленого обсягу споживання, згідно договору. Остаточний розрахунок не пізніше перших 3-х операційних днів з дня отримання рахунку.

Порядок розрахунків за перетікання реактивної енергії визначено в додатку №8.1. до договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 року, відповідно до „Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, затвердженої наказом Мінпаливоенерго України №19 від 17.01.2012р., погодженої НКРЕ, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.02.2002 за №93/6381.

Таким чином, по рахунку за активну електроенергію №1815_05-2015 від 31.05.2015 на суму 1048199,34 грн. (отриманий споживачем 04.06.2015) відповідач зобов»язаний був розрахуватись до 09.06.2015 включно (6,7.06. вихідні); по рахунку №1815_06-2015 від 30.06.2015 на суму 1102442,77 грн. (отриманий споживачем 02.07.2015) до 07.07.2015 включно (4,5.07. вихідні).

Як свідчать матеріали справи, після порушення провадження у справі, відповідачем було здійснено проплати в рахунок погашення основного боргу за спожиту активну електричну енергію, а саме: по рахунку №1815_05-2015 від 31.05.2015 року 600000,00 грн. (20.07.2015 100000,00 грн. та 27.07.2015 500000,00 грн.), що підтверджується копіями банківських виписок за 20.07.2015 та 27.07.2015, доданих до матеріалів справи. По рахунку №1815_06-2015 від 30.06.2015 року на суму 1102442,77 грн. оплат відповідачем здійснено не було.

Відповідач відзивом на позов також підтвердив факт часткової оплати 600000,00 грн. боргу за спожиту активну електричну енергію, згідно платіжних доручень №2172 від 20.07.2015 року на суму 100000,00 грн. та №2245 від 27.07.2015 року на суму 500000,00 грн., призначення платежу: оплата за активну електроенергію по дог.1815 від 01.09.2008, рах.1815 від 31.05.2015 (а.с.68,69).

Приймаючи до уваги, що відповідачем після порушення провадження у справі було сплачено 600000,00 грн. боргу за спожиту активну електричну енергію, суд доходить висновку що спір між сторонами в частині стягнення 600000,00 грн. боргу за спожиту активну електричну енергію врегульовано, предмет спору відсутній, а тому провадження у справі в частині стягнення 600000,00 грн. боргу за спожиту активну електричну енергію підлягає припиненню.

Таким чином, заборгованість відповідача за активну електричну енергію становить 1550642,11 грн. (залишок боргу по рахунку № 1815_05-2015 від 31.05.2015 року 448199,34 грн. та по рахунку №1815_06-2015 від 30.06.2015 року 1102442,77 грн.

Пунктом 16 додатку № 8.1. до договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 року передбачено, що кошти за перетікання реактивної електроенергії перераховуються споживачем на поточний рахунок постачальника електричної енергії протягом трьох операційних днів з дня отримання рахунку.

Відповідно за реактивну електричну енергію по рахунку №1815_06-2015 від 30.06.2015 на суму 2279,30 грн. (отриманий відповідачем 02.07.2015 року) відповідач зобов»язаний був здійснити розрахунок до 07.07.2015 включно (4,5.07. вихідні).

Відповідно до банківської виписки, наданої позивачем, відповідачем 14.07.2015 року було здійснено оплату в розмірі 2279,30 грн., призначення платежу: оплата за реактивну електроенергію по дог. 1815 від 01.09.2008, рах.1815_06-2015 від 30.06.2015.

Приймаючи до уваги, що позивач звернувся до суду з позовною заявою 16.07.2015 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції відділу документального забезпечення канцелярії суду, а заборгованість за реактивну електроенергію в розмірі 2279,30 грн. була сплачена відповідачем 14.07.2015 року, тобто до порушення провадження у справі, суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 2279,30 грн. боргу за перетікання реактивної електроенергії є безпідставні та задоволенню не підлягають.

Позивач просить стягнути з відповідача 41353,62 грн. пені за прострочку оплати спожитої активної електроенергії за період з 10.06.2015 по 03.07.2015 та 72,65 грн. пені за прострочку оплати спожитої реактивної енергії за період з 10.06.2015 по 25.06.2015, відповідно до п. 4.2.1. договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 року.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобовязань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобовязання.

У відповідності до ст. 547 Цивільного кодексу України, правочин щодо забезпечення виконання зобов»язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов»язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань», платник грошових коштів сплачує на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобовязання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Пунктом 4.2.1. договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 року передбачено, що за внесення платежів, передбачених п.п.2.3.3.-2.3.4. договору, з порушенням термінів, визначених у додатку № 3 „Порядок розрахунків до цього договору, споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

Таким чином, п. 4.2.1. договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 року, сторонами передбачена відповідальність Споживача у вигляді стягнення пені за внесення платежів, передбачених п.п. 2.3.3.-2.3.4. договору, з порушенням термінів, визначених у додатку № 3 „Порядок розрахунків до цього договору, яким визначено порядок та строки здійснення оплати за спожиту активну електроенергію.

Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії сторонами визначено додатком № 8 до цього договору.

Оскільки судом встановлено, що рахунок за реактивну електричну енергію №1815_06-2015 від 30.06.2015 на суму 2279,30 грн. (отриманий відповідачем 02.07.2015 року), відповідно до п.16 додатку № 8.1. до договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 року, відповідач зобов»язаний був оплатити в строк по 07.07.2015 включно (4,5.07. вихідні), суд доходить висновку про відсутність прострочки оплати у відповідача за спожиту реактивну енергію за вказаний у розрахунку період з 10.06.2015 по 25.06.2015.

Матеріалами справи підтверджується прострочка оплати спожитої активної електроенергії, тому суд доходить висновку, що позивачем правомірно нараховано 41353,62 грн. пені за прострочку оплати спожитої активної електроенергії за період з 10.06.2015 по 03.07.2015.

Позивач, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, за несвоєчасні розрахунки за спожиту активну та реактивну електроенергію, просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 2067,68 грн. за активну електроенергію за період з 10.06.2015 по 03.07.2015 та 3% річних в розмірі 3,63 грн. за реактивну електроенергію за період з 10.06.2015 по 25.06.2015.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується прострочка виконання відповідачем взятих на себе зобовязань щодо оплати за спожиту активну електричну енергію, тому позивачем правомірно нараховано 3% річних в розмірі 2067,68 грн. за активну електроенергію за період з 10.06.2015 по 03.07.2015.

Враховуючи ту обставину, що рахунок за реактивну електричну енергію №1815_06-2015 від 30.06.2015 на суму 2279,30 грн. був отриманий відповідачем 02.07.2015 року, і відповідно до п.16 додатку № 8.1. до договору про постачання електричної енергії № 1815 від 01.09.2008 року, відповідач зобов»язаний був його оплатити в строк по 07.07.2015 включно (4,5.07. вихідні), суд доходить висновку про відсутність прострочки оплати у відповідача за спожиту реактивну енергію за вказаний у розрахунку період з 10.06.2015 по 25.06.2015 та відповідно підстав для нарахування та стягнення 3% річних за спожиту реактивну енергію в сумі 3,63 грн. за період з 10.06.2015 по 25.06.2015.

Посилання відповідача на безпідставність та необґрунтованість позову у звязку з невикористанням позивачем механізмів досудового врегулювання спору, судом до уваги не приймається з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов'язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002 у справі № 1-2/2002 за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Кампус Коттон клаб" щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), зокрема і у цивільному та господарському процесах, право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Аналогічна правова позиція міститься в п. 3.17.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції.

Враховуючи, що відповідач в порушення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобовязання не виконав, за спожиту активну електроенергію своєчасно в повній сумі не розрахувався, суд з урахуванням вищезазначеного доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 1550642,11 грн. боргу за активну електроенергію; 2067,68 грн. 3% річних та 41353,62 грн. пені. В частині стягнення 600000 грн. основного боргу за спожиту активну енергію провадження у справі підлягає припиненню. В решті позову відмовити.

Оскільки спір виник у звязку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VI, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 43881,27 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 202, 205, 525, 526, 546, 549, 625, 626, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 175, 193, 230, 231, 275, 276 Господарського кодексу України, ст. 26 Закону України Про електроенергетику, ст.49, п.1-1 ст.80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 4 Закону України „Про судовий збір, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі в частині стягнення 600000 грн. боргу за активну електроенергію припинити.

2. Позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Камвольно-суконна компанія "Чексіл", вул. Щорса, 66, м. Чернігів, 14014 (, п/р 0531 у Чернігівській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк» м. Чернігів, МФО 353014) на користь публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго", вул. Горького, 40, м. Чернігів, 14000 (, п/р зі спеціальним режимом використання 2791 в філії Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 353 грн. 11 коп. боргу за активну електроенергію.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Камвольно-суконна компанія "Чексіл", вул. Щорса, 66, м. Чернігів, 14014 (, п/р 0531 у Чернігівській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк» м. Чернігів, МФО 353014) на користь публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго", вул. Горького, 40, м. Чернігів, 14000 (, п/р 2791 в філії Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 353553) 2067 грн. 68 коп. 3% річних; 41353 грн. 62 коп. пені та 43881 грн. 27 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

5. В решті позову відмовити.

Повне рішення підписано 12.08.2015 року.

Суддя Л.М. Лавриненко