Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "04" серпня 2015 р. Справа № 906/1043/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача-1: не прибув;

від позивача-2: Грищенко О.М. - дов. від 05.01.2015;

від відповідача: не прибув;

прокурор: Рудченко М.М. - посв. № 031535 від 23.01.2015

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом В.о. Коростенського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі

1. Коростенської міської ради (м. Коростень)

2. Комунального підприємства "Теплозабезпечення" (м. Коростень)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (м. Коростень)

про стягнення 19052,69 грн

Прокурор в інтересах позивачів подав до суду позов про стягнення з відповідача 19052,69 грн заборгованості за Договором № 257 про надання послуг з централізованого опалення від 01.01.2014, що виникла за період січень 2014 - квітень 2015 років, та складається з: 10564,91 грн суми основного боргу, 7618,82 грн пені, 662,17 грн інфляційних втрат та 206,79 грн 3 % річних.

В обґрунтування підстав звернення до суду з даним позовом в інтересах держави прокурор зазначає, що невиконання відповідачем зобов'язань по погашенню заборгованості за використану теплову енергію, порушує загальнодержавні економічні та соціальні інтереси держави. Несплата відповідачем коштів за надані послуги з теплопостачання ставить під загрозу належну підготовку позивача-1 до опалювального сезону 2015 - 2016 років та може створити виникнення перебоїв або припинення подачі теплової енергії споживачам.

До початку розгляду справи на адресу суду надійшли такі документи:

- 03.08.2015 від відповідача - відзив на позовну заяву з додатками, в якому повідомлено, що заборгованість за теплопостачання погашена. В частині стягнення пені відповідач просить суд відмовити або зменшити її розмір до 618,82 грн, у зв'язку зі скрутним фінансовим становищем, перебуванням на утриманні 2-х дітей та виставленням приміщення АДРЕСА_1 на торги для погашення заборгованості по валютному кредиту. Крім того, просить суд розглядати справу без його участі, у зв'язку з хворобою дитини (а. с. 58 - 62);

- 04.08.2015 від позивача-2 на виконання вимог ухвали суду надійшов лист від 03.08.2015 вих. № 1069, до якого долучені витребувані судом документи, а саме: копії рахунків-фактури за період січень 2014 - квітень 2015 років, акт звірки взаємних розрахунків станом на 03.08.2015 та довідка про стан заборгованості відповідача від 03.08.2015 вих. № 1068 (а. с. 63 - 80).

Прокурор та представник позивача-2 в судовому засіданні повідомили про повне погашення відповідачем суми основного боргу, у зв'язку з чим позовні вимоги підтримали в частині стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних нарахувань, проти зменшення пені заперечили.

Представник позивача-1 в судове засідання не прибув. Згідно з листом від 20.07.2015 вих. № 215 представник позивача-1 позовні вимоги прокурора підтримує в повному обсязі (а. с. 48).

Відповідач в судове засідання не прибув, з причин вказаних у відзиві на позовну заяву (а. с. 58), згідно з яким, зокрема, повідомив про погашення основної суми заборгованості, внаслідок чого просить суд відмовити або зменшити розмір нарахованої до стягнення пені до 618,82 грн, з підстав у ньому викладених.

Заслухавши пояснення прокурора та представника позивача-2, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2014 між Комунальним підприємством теплозабезпечення (позивач-2/виконавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (відповідач/споживач) було укладено Договір № 257 про надання послуг з централізованого опалення (далі - Договір, а. с. 8 - 11), згідно з п. 1 якого виконавець зобов'язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а споживач зобов'язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені Договором.

Сторони погодили, що згідно з п. 5.1 Договору, тарифи на послуги з центрального опалення з 01.01.2014 становлять 573,11 грн/1Гкал, в т. ч. 95,52 грн ПДВ.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що до моменту встановлення побудинкових засобів обліку теплової енергії розрахунки за фактично спожиту теплову енергію проводиться по щомісячних фактичних витратах пропорційно до теплового навантаження 0,004 Гкал/год.

Плата за теплову енергію надані послуги за наявності засобів обліку теплової енергії справляється за їх показаннями згідно з пунктами 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення (п. 6 Договору).

У відповідності до п. 7 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно з п. 8 Договору послуги оплачуються в безготівковій формі. За умови домовленості між сторонами у виключних випадках форма розрахунків може бути іншою.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов Договору № 257 від 01.01.2014, на підставі виставлених позивачем рахунків-фактури на оплату (а. с. 66 - 80)) в опалювальний період січень 2014 - квітень 2015 років, позивачем було надано відповідачу послуг з теплопостачання на загальну суму 11564,91 грн.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач свої зобов'язання щодо здійснення розрахунків за визначений позивачем до стягнення період виконав частково, сплативши на рахунок позивача 03.07.2015 - 1000,00 грн (а. с. 52), внаслідок чого станом на день подачі позову до суду у нього утворилась заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 10564,91 грн (11564,91 - 1000,00).

З метою досудового врегулювання спору, позивачем-2 була направлена на адресу відповідача претензія (а. с. 25) з вимогою сплатити наявну заборгованість за надані послуги.

У відповідь на претензію, однак вже під час розгляду справи в суді, відповідач частковими платежами (на суму 450,00 грн, 1490,00 грн та 8624,91 грн) погасив весь залишок заборгованості перед позивачем, що підтверджується копіями банківських виписок (а. с. 51), актом звірки взаємних розрахунків від 03.08.2015 (а. с. 65), довідкою позивача-2 від 03.08.2015 вих. № 1068 (а. с. 64) та довідкою КВЖРЕП № 2 від 23.07.2015 вих. № 387 (а. с. 61).

Оскільки заявлена до стягнення прокурором з відповідача сума боргу була сплачена ним після звернення до суду з даним позовом, провадження у справі в частині стягнення 10564,91 грн (450,00 + 1490,00 + 8624,91) слід припинити на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Розглядаючи питання про обґрунтованість вимог прокурора щодо нарахування і стягнення на користь позивача-2 з відповідача інфляційних нарахувань та 3 % річних, господарський суд враховує, що за ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку (а. с. 21 - 23), прокурор просить стягнути з відповідача інфляційні нарахування в сумі 662,17 грн за період з січня 2014 року по березень 2015 року (включно), а також 206,79 грн 3 % річних за аналогічний період з врахуванням квітня місяця 2015 року.

Перевіривши проведені позивачем нарахування інфляційних та 3 % річних, господарський суд встановив, що їх суми обґрунтовані та вірні.

Що стосується заявленої прокурором пені, що згідно з його розрахунком становить 7618,82 грн (а. с. 21 - 23), слід зазначити таке.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Як визначено в ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що застосування розміру пені за порушення строків розрахунків за отримані послуги, здійснювалося прокурором згідно з п. 12 Договору, за яким сторони визначили, що за несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня у розмірі, встановленому Законом України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" № 686-ХIV від 20.05.1999.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону встановлено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

З розрахунку прокурора вбачається, що пеня нарахована ним за зобов'язаннями червня 2014 року - квітня 2015 року, в яких період нарахування пені визначено на підставі приписів ч. 6 ст. 232 ГК України, ч. 2 ст.258, ч. 3 ст. 549 ЦК України та у розмірі згідно із ст. 1 ЗУ "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій".

Перевіривши розрахунок пені, виходячи з вказаного позивачем періоду нарахування, суд вважає вимогу про її стягнення у заявленій сумі обґрунтованою та такою, що відповідає умовам Договору і вимогам чинного законодавства України.

Разом з тим, враховуючи наявне у відзиві на позовну заяву клопотання відповідача про зменшення пені, слід зазначити, що відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З огляду на вищевказане, а також враховуючи факт сплати відповідачем основної заборгованості в повному обсязі під час розгляду справи в суді, враховуючи, що до стягнення з відповідача, окрім пені, нараховано також інфляційні та 3 % річних, господарський суд розцінив вказані у відзиві відповідача обставини як такі, що заслуговують на увагу, тому керуючись п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, суд вважає за доцільне зменшити розмір заявленої до стягнення пені на 50 %. Відтак, до стягнення з відповідача підлягає 3809,41 грн пені. У стягненні 3809,41 грн пені слід відмовити.

При цьому, суд враховує роз'яснення, надані в п. 9.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення", згідно з яким у резолютивній частині рішення господарські суди повинні зазначати у рішеннях про часткове задоволення майнових вимог, у тому числі в разі зменшення розміру неустойки згідно з пунктом 3 ст. 83 ГПК України, - про відмову в позові в решті вимог, припинення провадження або залишення без розгляду позову у цій частині.

За вказаних обставин до стягнення з відповідача підлягає 4678,37 грн, з яких 662,17 грн інфляційних нарахувань, 206,79 грн 3 % річних та 3809,41 грн пені. У стягненні 3809,41 грн пені суд відмовляє. В частині стягнення 10564,91 грн основного боргу суд припиняє провадження у справі на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (11500, АДРЕСА_2, ідент. номер НОМЕР_1)

на користь Комунального підприємства "Теплозабезпечення" (11500, Житомирська обл., м. Коростень, вул. Кірова, буд. 8а, ):

- 3809,41 грн пені,

- 662,17 грн інфляційних нарахувань,

- 206,79 грн 3 % річних.

3. В позові про стягнення 3809,41 грн пені відмовити.

4. В частині стягнення 10564,91 грн основного боргу припинити провадження у справі на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

5. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (11500, АДРЕСА_2, ідент. номер НОМЕР_1) в дохід Державного бюджету України 1827,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 07.08.15

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу-1 - рек. з повід.

3 - позивачу-2

4 - відповідачу - рек. з повід.

5 - прокурору