ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2015 р. Справа № 911/2424/15

Господарський суд Київської області у складі судді Черногуза А.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю КЕС-УА Холдинг до Товариства з обмеженою відповідальністю Перший столичний хлібозавод про стягнення суми,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 (дов. №63 від 16.08.2015);

відповідача: ОСОБА_2 (дов. №23/06-1 від 23.06.15).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю КЕС-УА Холдинг до Товариства з обмеженою відповідальністю Перший столичний хлібозавод про стягнення 1 706 331,08 грн., з яких 1 560 953,24 грн. курсової різниці, 86 917,84 грн. втрат від інфляції та 58 460,00 грн. 14% річних.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором генерального підряду № 61/ПСХ від 09.10.2013.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.06.2015 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 23.06.2015.

У судовому засіданні 23.06.2015 оголошено перерву до 04.08.2015.

У судовому засіданні 04.08.2015 оголошено перерву до 11.08.2015.

У судовому засіданні 11.08.2015 суд заслухав пояснення представників сторін.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 Господарського процесуального кодексу України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. (Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про судове засідання та те, що реалізація норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом у сторін документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від субєктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права подавати та витребовувати через суд докази, а також враховуючи положення п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом в межах наданих повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

У судовому засіданні 11.08.2015 суд, після виходу з нарадчої кімнати в порядку ст. 82-1 Господарського процесуального кодексу України, проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

Установив:

09.10.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю Перший столичний хлібозавод (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю КЕС-УА Холдинг (генпідрядник) було укладено договір генерального підряду № 61/ПСХ. Крім того, сторонами було укладено низку додаткових угод до договору, якими сторони змінювали умови останнього, тож його умови цитуються судом у їх кінцевій редакції.

Відповідно до п. 2.1. договору замовник доручає, а генпідрядник зобовязується за завданням замовника та згідно з будівельними нормами виконати власними та залученими силами і своїми матеріально-технічними засобами будівельні роботи в об'ємах передбачених додатками до даного договору на обєкті будівництва, відповідно до умов договору, (за винятком робіт, на виконання яких замовником буде укладено прямі договори), ліквідувати недоробки та дефекти, що виявлені в ході виконання робіт та приймання робіт замовником або в гарантійні строки експлуатації та передати результат виконаних робіт замовнику, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити належним чином виконані роботи.

Відповідно до п. 4.2. договору (з урахуванням змін) договірна ціна становить 6564109,02 грн, що в еквіваленті складає 800598,73 доларів США, по курсу продажу валюти встановленому на офіційному сайті АТ «ОСОБА_3 Аваль», який діяв на банківський день підписання договору та складає 8,199 грн 1 долар США станом на 09.10.2013.

Згідно п. 11.2. договору замовник перераховує генпідряднику аванс 20% від договірної ціни в розмірі 800000,00 грн, що в еквіваленті складає 97572,87 доларів США по курсу продажу валюти встановленому на офіційному сайті АТ «ОСОБА_3 Аваль», який діє на банківський день підписання договору та складає 8,199 грн 1 долар США станом на 09.10.2013.

Будівельно-монтажні роботи, виконані за цим договором, приймаються замовником за актами виконаних робіт в порядку та у строки, визначні даним договором. Сторони домовилися, що приймання-передача виконаних робіт може здійснюватися не частіше двох разів за календарний місяць (п. 12.1. договору).

Подальша оплата здійснюється замовником згідно графіку фінансування (додаток № 4 до договору). Оплата замовником генпідряднику згідно графіка фінансування платежів № 1-8, № 1.1, № 1.2, № 1.3, № 2.1., № 2.2, № 3.1 підлягає зміні у випадку збільшення курсу продажу валюти встановленому на офіційному сайті АТ «ОСОБА_3 Аваль», який діє на банківський день здійснення платежу та/або у випадку якщо на день здійснення платежу індекс інфляції перевищує 100%. Сума платежів № 1-8, № 1.1, № 1.2, № 1.3, № 2.1., № 2.2., № 3.1. в гривнях підлягає корегуванню за формулою: S = Z х К1 / К0 х К2, де S сума платежу у гривні, Z сума платежу у доларах США, К0 курс продажу валюти на дату підписання договору, К1 курс продажу валюти на дату здійснення платежу, К2 коефіцієнт, що враховує індекс інфляції та дорівнює (100% + індекс інфляції у відсотках) : 100%. У випадку зменшення курсу продажу валюти на дату здійснення платежу порівняно з курсом продажу, що діяв на дату підписання даного договору сума платежу перерахунку не підлягає (п. 11.3. договору в редакції додаткової угоди № 6 від 24.02.2014).

Оплата замовником генпідряднику згідно графіка фінансування платежу № 9 підлягає зміні у випадку збільшення курсу продажу валюти встановленому на офіційному сайті АТ «ОСОБА_3 Аваль», який діє на банківський день здійснення платежу та/або у випадку якщо на день здійснення платежу індекс інфляції перевищує 100%. До суми основного платежу № 9 згідно графіка фінансування додається вартість користування грошовими коштами, яка складає 14% річних та розраховується за період користування з 15.01.2014 по дату здійснення платежу № 9 замовником. Сума платежу № 9 в гривнях підлягає корегування за формулою: S = Z х К1 / К0 х К2 + (Z х К1 / К0 х К2) х (14% / 100%) х (Т / 365), де S сума платежу в гривні, Z сума платежу в доларах США, К0 курс продажу валюти на дату підписання договору, К1 курс продажу валюти на дату здійснення платежу, К2 коефіцієнт, що враховує індекс інфляції та дорівнює: (100% + індекс інфляції у відсотках) : 100%, Т період користування грошовими коштами в календарних днях, який визначається з 15.01.2014 до дати здійснення платежу № 9 замовником, 14% - вартість користування коштами, 365 фактична кількість календарних днів у році. У випадку зменшення курсу продажу валюти на дату здійснення платежу порівняно з курсом продажу, що діяв на дату підписання даного договору сума платежу перерахунку не підлягає (п. 11.3.1. в редакції додаткової угоди № 3 ВІД 26.11.2013).

З матеріалів справи вбачається, що генпідрядник передав, а замовник прийняв відповідно до актів приймання виконаних будівельних робіт № 1 за листопад 2013 року, № 2/11 за листопад 2013 року, № 1/12 за грудень 2013 року, № 1/01 за січень 2014 року, № 2/01 за січень 2014 року, № 1/03 за березень 2014 року виконані роботи згідно договору загальною вартістю 6564109,00 грн (копії погоджених сторонами актів містяться в матеріалах справи). Відтак, судом встановлено, що генпідрядник належним чином виконав свої договірні зобовязання, а відтак у замовника виник обовязок оплатити їх у повному обсязі.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України яякщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що замовником було оплачено вартість прийнятих робіт без врахування положень п.п. 11.3., 11.3.1 договору щодо коригування суми платежу з врахуванням курсу продажу валюти, індексу інфляції та 14% річних, відтак, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 1560953,24 грн курсової різниці, 86917,84 грн втрат від інфляції, 58460,00 грн 14% річних.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначав, що, по-перше, зміна ціни договору не була узгоджена сторонами та, що її зміна шляхом коригування з врахування курсу іноземної валюти та індексу інфляції є безпідставною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, по-друге, що відповідачем не порушувались строки оплати, а тому є безпідставним застосування до нього заходу відповідальності нарахування 14% річних, по-третє, що чинним законодавством не передбачено можливості визначення ціни договору в іноземній валюті.

Суд не погоджується з такими твердженнями відповідача, виходячи з наступного. Так, сторонами в договору було чітко передбачено еквівалент ціни договору в доларах США, а п.п. 11.3., 11.3.1 договору встановлено порядок сплати вартості робіт, зокрема, чітко визначено порядок коригування суми платежу з урахування курсу продажу валюти. Вказані умови договору були узгоджені сторонами, а відтак, є безпідставним твердження відповідача про односторонню зміну позивачем ціни договору. Щодо застосування 14% річних, то вони, в контексті договору є складовою частиною формування платежу №9 та не ставляться законодавством та договором в залежність від факту прострочення зобовязання.

Щодо визначення ціни договору в іноземній валюті, то ст.ст. 524, 533 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Так, Цивільним кодексом України чітко передбачено можливість визначення грошового еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті, а відтак спірні положення договору відповідають вимогам чинного законодавства щодо вираження зобовязання.

Водночас, розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачем здійснено повну оплату за договором, як то визначено в графіку фінансування погодженому сторонами у валюті гривні, що підтверджується і позивачем у тексті позовної заяви.

Проте, п.п. 11.3., 11.3.1 договору чітко встановлено формули коригування платежів № 1-8, № 1.1, № 1.2, № 1.3, № 2.1., № 2.2, № 3.1: S = Z х К1 / К0 х К2, платежу № 9: S = Z х К1 / К0 х К2 + (Z х К1 / К0 х К2) х (14% / 100%) х (Т / 365), в яких Z сума платежу в доларах США. Такий спосіб визначення ціни договору був узгоджений сторонами, відповідно ціна договору підлягає корегуванню при застосуванні даних формул, за наявності умов у п. 4.3. договору

Таким чином, господарським судом Київської області встановлено, що договором чітко встановлені формули корегування платежів, що не протирічить вимогам Цивільного кодексу України, а його умови визначені на розсуд сторін і погодженні ними, що вказує на принцип свободи договору.

Фактично за такими умовами договору сторони визначили особливості формування ціни договору за умови коливання курсу іноземної валюти, що не заборонено законодавством.

Проте, з розрахунку, наданого позивачам, вбачається, що ним застосовувались інші формули для нарахування спірних сум, що не були жодним чином погоджені з відповідачем.

Крім того, судом встановлено, що здійснити розрахунок за формулами, зазначеними в договорі не вбачається можливим, оскільки сторонами ані в додаткових угодах, ані в графіку фінансування платежів не визначено доларового (США) еквіваленту кожного з платежів вказаних в графіку фінансування та позначених у договорі (як платіж №1-8, №1.1, №1.2, №1.3, №2.1, №2.2, №3.1, №9), що в свою чергу унеможливлює застосування визначених договором формул для обрахунку належного до сплати платежу в порядку, передбаченому п.п. 11.3., 11.3.1. договором, у звязку з чим і підстави для здійснення платежів за даним договором із застосуванням формул вказаних у п.п. 11.3., 11.3.1 договору, у відповідача були відсутні, зокрема з підстав не узгодження сторонами показника Z, який є показником суми кожного з платежів вказаних у графіку фінансування у доларах США, так як останні визначені сторонами лише в гривні.

Враховуючи викладене, суд вважає наданий позивачем розрахунок складений без врахування положень договору, а вимоги про стягнення з відповідача 1560953,24 грн курсової різниці, 86917,84 грн втрат від інфляції, нараховані позивачем на підставі п.п. 11.3, 11.3.1. договору, безпідставними та необґрунтованими.

Так, щодо нарахування 14 % річних в порядку п. 11.3.1 договору, то суд приходить до висновку, що останнє не є нерозривно пов'язаним із вказаною в договорі формулою, оскільки має самостійний характер. Суд також звертає увагу на те, що визначення останнього девятого платежу у договорі із застосуванням коригування 14% річних також розцінюються судом, як погоджений сторонами спосіб формування ціни договору, який не підпадає під дію ст.ст. 536 та 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши розрахунок платежу з урахуванням збільшення останнього на 14% річних наданий позивачем, суд встановив, що він є арифметично невірним. Склавши власний розрахунок, суд дійшов висновку, що вказана вимога підлягає задоволенню частково за період з 15.01.2014, враховуючи дату кожної з окремих проплат, по 31.07.2014 - 7594,52 грн, по 02.09.2014 443,01 грн, по 19.09.2014 4256,16 грн, по 01.10.2014 19 696,53 грн, що в сумі = 32 490,22 грн.

Суд акцентує увагу на тому, що для визначення платежу №9 судом не використовується погоджена сторонами формула з підстав наведених вище, а для визначенням кінцевої суми оплати по платежу №9, 14% річних нараховуються на суму платежу визначену в графіку фінансування в гривнях.

Судом враховано також і те, що втрати коштів від інфляції та 3% річних, в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем не заявлялись, позаяк всі нарахування заявлені позивачем, проведені з підстав здійснення відповідачем оплати без врахування погоджених сторонами формул, із застосуванням яких формується кожен платіж за договором.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 38 Господарського процесуального кодексу України сторонами доказів.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 648,40 грн. (1 706 331,08 х 32 490,32 / 100% = 1,90%; 34 126,62 х 1,90%).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Перший столичний хлібозавод () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю КЕС-УА Холдинг () 32 490,22 грн. боргу, а також 648,40 грн. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ.

Повний текст рішення складено 17.08.2015

Суддя А.Ф. Черногуз