РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року Справа №902/272/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дужич С.П.

судді Мамченко Ю.А. ,

судді Саврій В.А.

при секретарі Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

позивача - представник ОСОБА_1Б.(довіреність № 59 від 26.05.2015р.),

- представник ОСОБА_2 (довіреність № 12/14 від 17.03.2015р.);

відповідача - представник ОСОБА_3 (доручення 33 від 04.08.2015р.),

- представник ОСОБА_4 (доручення №2 від 04.08.2015р.).

розглянувши апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5 підприємства Вінастеріск на рішення господарського суду Вінницької області від 29 квітня 2015 року у справі №902/272/15 (суддя Банасько О.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртранснафта" в особі Філії "Магістральні нафтопроводи "Дружба"

до ОСОБА_5 підприємства Вінастеріск

про стягнення 79578 грн. 97 коп. заборгованості за договором про надання телекомунікаційних послуг №63 від 30.11.2012 р.

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2015 року, рішенням господарського суду Вінницької області було частково задоволено позов ПАТ "Укртранснафта" в особі Філії "Магістральні нафтопроводи "Дружба" до ПП Вінастеріск про стягнення 79578,97 грн. - заборгованості за договором про надання телекомунікаційних послуг №63 від 30 листопада 2012 року та стягнуто з відповідача на користь позивача - 60000,00 грн. - боргу, 3487,19 грн. - пені, 10387,22 грн. - інфляційних втрат, 1073,84 грн. - 3% річних, 1720,96 грн. - судового збору та відмовлено у стягненні 138,89 грн. - 3 % річних, 3946,08 грн. - інфляційних втрат, 545,75 грн. - пені.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки стягнуто заборгованість за послуги, які підприємству не надавалися. Так, з умовами Договору про надання телекомунікаційних послуг №63 від 30 листопада 2012 року, акт приймання послуг, підписаний сторонами, є документом, який вказує на факт отримання відповідачем послуг протягом календарного місяця і є єдиною підставою для оплати замовнику наданих послуг. З червня 2014 року такі послуги позивачем відповідачу не надавались тому, що підприємство з другої половини травня 2014 року користується власною оптико-волоконною лінією зв'язку без використання лінії позивача. Також, господарським судом не прийнято до уваги, що позивач направляв відповідачу лист в червні 2014 року з попередженням про сплату боргу в сумі 35 000 грн. про припинення надання телекомунікаційних послуг, дана заборгованість не була повністю погашена, а за п.5.10 Договору, у випадку непогашення заборгованості, після направлення споживачу письмового попередження, позивач відмовляє в подальшому наданні послуг і, відповідно з червня 2914 року, - послуги не надавались.

Позивач у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає дане рішення таким, що прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем не було наведено жодного доказу про ненадання чи неналежного надання йому телекомунікаційних послуг протягом червня - вересня 2014 року, не надано жодного документального підтвердження відмови від отримання послуг чи будь-яких зауважень до якості наданих послуг. Не підписання ж актів приймання телекомунікаційних послуг є грубим порушення з боку споживача умов Договору №63 від 30 листопада 2014 року обовязку споживача оплачувати отримані послугу (п.2.2.6) і вимог чинного законодавства України, та свідчить про умисне безпідставне ухилення від виконання грошових зобовязань.

16 липня 2015 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 05 серпня 2015 року.

У судовому засіданні представники сторін підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

30 листопада 2012 року, між ПАТ "Укртранснафта" в особі управління зв'язку філії "Магістральні нафтопроводи "Дружба", як оператором, та ПП Вінастеріск, як споживачем, було укладено Договір про надання телекомунікаційних послуг №63, згідно умов якого, оператор на свій ризик, власними силами і засобами виконує роботи з підключення кабельних відгалужень споживача з населених пунктів Вінницької області (м. Бар, м. Жмеринка, м. Томашпіль, м. Крижопіль) до лінійних споруд ВОЛЗ "Одеса-Броди" та включення їх в мережу передачі даних відповідно до строків і умов, визначених Договором та описаних в Додатках, які є невід'ємною частиною Договору. (а.с.11-19, т.1).

Відповідно до п.2.1 Договору, оператор зобов'язується надати споживачу рахунки на підключення відгалужень, на оплату організації послуг у сумі визначеній Договором, почати надання послуг протягом 5 календарних днів з дати отримання від споживача повної оплати за організацією та включення послуги, початок надання послуг оформити відповідним атом приймання-передачі, що підписується сторонами та є невід'ємною частиною Договору.

За п.2.2 Договору споживач зобов'язується протягом 5-ти робочих днів з дати отримання рахунків від оператора сплатити аванс за підключення відгалужень, здійснити оплату організації замовлення послуги у сумі визначеній Договором, прийняти послугу та підписати відповідний акт передачі-приймання у триденний строк з дати початку надання послуги, у разі виникнення перерви в наданні послуги, або при відхиленні в процесі роботи технічних параметрів від нормативних, повідомляти про це оператора протягом 60 хвилин з моменту виявлення такої перерви або такого відхилення, своєчасно та у повному обсязі, згідно з наданими оператором рахунками, протягом 10 робочих днів з дня отримання оригіналу рахунку, оплачувати послугу, що надається згідно з Договором.

Пунктом 3.8.1 Договору сторони домовились, що місячна абонентна плата за послугу - оптичний транзит лінійного тракту "Вінниця-Бар" складає 15 000,00 грн.

Згідно п.п.4.5, 4.6 Договору, оператор щомісячно, до 10 числа місяця, наступного за звітним надсилає споживачу оригінал рахунку на оплату послуги, яка була надана споживачу протягом звітного місяця, а споживач здійснює розрахунок з оператором шляхом перерахування відповідних сум на поточний рахунок оператора щомісячно протягом 10 робочих днів з дня отримання оригіналу рахунку.

Пунктом 5.10. Договору сторони вказано, що при невиконанні споживачем вимог п.2.2.6 Договору, той сплачує оператору пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожну добу затримки оплати.

01 січня 2013 року, споживача було підключено до споживання послуги за Договором №63 від 30 листопада 2012 року, що стверджується актом приймання виконаних робіт, які останнім 07 березня 2013 року, були оплачені згідно виставленого рахунку №63 від 01 січня 2013 року в сумі 600,00 грн. (т.1 а.с.18,19,41).

13 червня 2014 року, позивач листом 93-09/3106 повідомив відповідача по його заборгованість на 01 червня 2014 року за надані телекомунікаційні послуги у розмірі 35 000,00 грн. та попередив, що у разі непогашення заборгованості до 20 червня 2014 року надання послуг буде припинено. (т.2 а.с.70)

19 червня 2014 року, відповідач в листі №22 сповістив позивача, що ним було сплачено заборгованості у розмірі 10 000,00 грн., платіжним дорученням №1558, і, розраховуючи на порозуміння та подальшу співпрацю, повідомлено, що залишок боргу у 25 000,00 грн. буде ним сплачено до 20 вересня 2014 року. (т.2 а.с.82)

24 листопада 2014 року, позивач звернувся до відповідача з претензією №93-12/6205 про сплату заборгованості за телекомунікаційні послуги, надані у період з червня по вересень 2014 року, яка відповідачем була залишена без відповіді та задоволення. (т.1 а.с.82)

03 березня 2015 року, ПАТ "Укртранснафта" в особі Філії "Магістральні нафтопроводи "Дружба" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до ПП "Вінастеріск" про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги за Договором №63 від 30 листопада 2012 року на суму 60000,00 грн., 4032,94 грн. пені, 14 333,30 грн. - інфляційних втрат, 1212,73 грн. - 3% річних та судових витрат. (т.1 а.с.1-5)

29 квітня 2015 року, рішенням господарського суду Вінницької області, у справі №902/272/15, було частково задоволено позов ПАТ "Укртранснафта" в особі Філії "Магістральні нафтопроводи "Дружба" до ПП "Вінастеріск" про стягнення 79578,97 грн. - заборгованості за договором про надання телекомунікаційних послуг №63 від 30 листопада 2012 року та стягнуто з відповідача на користь позивача - 60000,00 грн. - боргу, 3487,19 грн. - пені, 10387,22 грн. - інфляційних втрат, 1073,84 грн. - 3% річних, 1720,96 грн. - судового збору, і відмовлено у стягненні 138,89 грн. - 3 % річних, 3946,08 грн. - інфляційних втрат, 545,75 грн. - пені. (т.2 а.с.103-106)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Згідно ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України, встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено з матеріалів справи, між ПАТ "Укртранснафта" в особі управління зв'язку Філії "Магістральні нафтопроводи "Дружба", як оператором, та ПП Вінастеріск, як споживачем, було укладено Договір про надання телекомунікаційних послуг №63, згідно умов якого, оператор на свій ризик, власними силами і засобами виконує роботи з підключення кабельних відгалужень споживача з населених пунктів Вінницької області (м. Бар, м. Жмеринка, м. Томашпіль, м. Крижопіль) до лінійних споруд ВОЛЗ "Одеса-Броди" та включення їх в мережу передачі даних відповідно до строків і умов, визначених Договором та описаних в Додатках, які є невід'ємною частиною Договору.

За період з 01 січня 2013 року по 31 травня 2014 року, відповідач погодився, що на умовах Договору надання телекомунікаційних послуг №63 від 30 листопада 2012 року він отримав від позивача телекомунікаційні послуги на загальну суму 225 000,00 грн., які підтверджується підписаними сторонами актами приймання виконаних робіт за період з 01 січня 2013 року по 30 квітня 2014 року, які направлялись позивачу рекомендованою кореспонденцією (т.1 а.с.68-81), виставленими рахунками на оплату за вказаний період (т.1 а.с.20-36) та платіжними дорученнями за період з 22 лютого 2013 року по 17 листопада 2014 року (т.1 а.с.41-67).

Проте, починаючи з березня 2013 року відповідач допустив заборгованість по оплаті отриманих ним послуг, розмір якої зріс з 15 000,00 грн. (березень 2013 року (т.1 а.с.23)) до 35 000,00 грн. (травень 2014 року (т.1 а.с.36))

З травня по жовтень 2014 року позивачем відповідачу, також, направлялись, рекомендованою кореспонденцією, акти приймання виконаних робіт за надані відповідачу телекомунікаційні послуги у травні-вересні 2014 року, на умовах Договору №63 від 30 листопада 2012 року, на загальну суму 75 000,00 грн. (т.1 а.с.118-123) та рахунки на оплату за телекомунікаційні послуги за вказаний період. (т.1 а.с.36-40)

Однак, відповідач дані акти не підписав, причин своїх дій позивачу не повідомив, актів не повернув і провів оплату телекомунікаційних послуг за травень 2014 року лише 08 вересня 2015 року платіжним дорученням №1634 в сумі 10 000,00 грн. та 17 листопада 2014 року платіжним дорученням №1695 в сумі 5 000,00 грн. (т.1 а.с.66-67)

Оскільки такі відносини у главі 63 ЦК України, іншими актами цивільного законодавства та Договором №63 від 30 листопада 2012 року не врегульовані, за аналогією закону, на підставі ст. 8, відповідно до ч.4 ст. 882 ЦК України, у разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідачем позивача про відмову від або припинення Договору чи про відсутність потреби у користування оптико-волоконним кабелем, а лист 93-09/3106 від 13 червня 2014 року, в якому позивач попереджав останнього про можливість припинення надання телекомунікаційних послуг у разі несплати відповідачем боргу, на який посилається апелянт, не є повідомленням про розірвання Договору, передбаченому п.8.3, оскільки відповідачем, в зазначений у листі термін була проведена часткова оплата та з розрахунком на порозуміння та подальшу співпрацю, повідомлено, що залишок боргу у 25 000,00 грн. буде ним сплачено до 20 вересня 2014 року. (т.2 а.с.70, 82)

Тому, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що послуги з телекомунікацій надавались позивачем відповідачу і останній допустив заборгованість у розмірі 60 000,00 грн., яка і підлягає стягненню на користь позивача.

Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача 4032,94 грн. - пені за період з 28 липня 2013 року по 01 лютого 2015 року, 14333,30 грн. - інфляційних втрат та 1212,73 грн. - 3% річних, по періодах з кожного факту затримку розрахунку, з 15 лютого 2014 року по 01 лютого 2015 року.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч.7 ст. 193 ГК України)

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 5.10 Договору встановлено, що при невиконанні споживачем вимог п. 2.2.6 Договору (строки сплати вартості наданих послуг) споживач сплачує оператору пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожну добу затримки оплати.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів, здійснивши перерахунок нарахованих штрафних санкцій, погоджується з судом першої інстанції про обґрунтованість та правомірність стягнення з відповідача нарахованих в позові і заявлених до стягнення 3487,19 грн. - пені, 10387,22 грн. - інфляційних втрат, 1073,84 грн. - 3% річних, і вірно відмовлено у стягненні 138,89 грн. - 3% річних, 3946,08 грн. - інфляційних втрат, 545,75 грн. - пені.

Інші заперечення відповідача, викладені у апеляційній скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 43 ГПК України із всебічним, повним та обєктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для скасування рішення господарського суду та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 49, 105 ГПК України, у зв'язку з відмовою в її задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Вінницької області від 29.04.15 р. у справі №902/272/15 залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_5 підприємства "Вінастеріск" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №902/272/15 повернути господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Саврій В.А.