ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2015 р.Справа № 922/4170/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Комунальник", с. Комсомольське
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Зміїв
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_3,дов.№ б/н від 14.07.2015р.

відповідача - ОСОБА_1,дов.№ 1025 від 14.05.2015р.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Комунальник", с. Комсомольське звернувся до суду із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Зміїв про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, (відповідача) завищення вартості виконаних робіт по договору №48/11/12-199 від 21.11.2012року, додаткової угоди№2 від 23.12.2013року в сумі 63 816,0гривень. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 7875,60 гривень судового збору.

Ухвалою господарського суду від 20.07.2015року порушено провадження у справі №922/4170/15, розгляд справи призначено на 04.08.2015року.

04 серпня 2015 року представник відповідача надав до суду відзив на позов (вх.№31005), в якому проти позову заперечував повністю та просив суд відмовити в його задоволенні. Судом було досліджено наданий відзив та долучено до матеріалів справи.

11 серпня 2015 року представник позивача надав до суду пояснення (вх.№32269) на підтвердження заявлених позовних вимог.

Судом було досліджено всі надані сторонами документи та долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 04.08.2015року оголошено перерву до 13.08.2015 року.

Представник позивача в судове засідання 13.08.2015року не з*явився, про причину неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Враховуючи те, що норми ст.65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника відповідача, встановив наступне.

ФО-П «ОСОБА_2Ю.», як виконавцем та КП «Комунальник», як замовник, було укладено Договір № 48/11/12-199 від 21.11.2012р. на технічний нагляд за будівництвом та додаткову угоду №2 від 23.12.2013року

За вказаним договором Замовник доручив, Виконавець прийняв на себе зобовязання в строки, на умовах і в порядку, передбаченому цим Договором, надати замовнику наступні послуги, а саме: «Технічний нагляд та контроль виконання будівельно-монтажних робіт при реконструкції очисних споруд в с. Донець з використанням технології «Біоплато».

Замовник зобовязується прийняти послуги та оплатити їх вартість відповідно до умов цього Договору (п. 1.1. Договору). Вартість послуг складає 63 816 (шістдесят три тисячі вісімсот шістнадцять) грн. 00 коп. без ПДВ (ПДВ не передбачене) згідно кошторису (п. 2.1. Договору), який був викладений у новій редакції, згідно Додаткової Угоди № 2 від 23.12.2013р. «Загальна вартість послуг складає 63 816 (шістдесят три тисячі вісімсот шістнадцять) грн. 00 коп. без ПДВ (ПДВ не передбачене) згідно кошторису, у тому числі бюджетне фінансування на 2013 рік складає 33 700 грн. Очікувані річні обсяги фінансування на 2014 рік складають 30 116,00 грн. і визначаються щорічно в межах ліміту кошторисних призначень на поточний рік». В разі коригування вартості будівельних робіт відповідному коригуванню підлягає вартість цього Договору (п. 2.2. Договору). Оплата здійснюється згідно актів виконаних послуг (п. 2.3. Договору). Передача послуг Виконавцем і приймання їх Замовником оформлюється актом приймання-передачі виконаних послуг. В разі незгоди з обсягами або якістю виконаних послуг Замовник у термін не більше 10 календарних днів повертає надані Виконавцем проекти актів приймання-передачі виконаних послуг з мотивованими запереченнями. В разі ненадання мотивованих заперечень проти прийняття послуг, послуги вважаються прийнятими. Акт, не підписаний Замовником може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими (п. 4.1. Договору). Договір набирає чинність з моменту його підписання та діє до закінчення будівництва, але не пізніше 31.07.2013р. (п. 5.1. Договору), яки й був змінений Додатковою угодою № 2 від 23.12.2013р. та продовжений строк дії до 31.12.2014р.

Розрахунку здійснені на підставі акту приймання-передачі виконаних робіт з технічного нагляду № 1 за липень 2013р. на суму 7 000,00 грн., № 1 за серпнень 2013р. на суму 9 175,00 грн., № 2 за вересень 2013р. на суму 5 075,00 грн., № 3 за вересень 2013р на суму 1 550,00 грн., № 4 за жовтень 2013р. на суму 9 850,00 грн. та № 5 за грудень 2013р. на суму 1 050,00 грн., № 6 за вересень 2013р. на суму 25 150,00 грн., всього на суму 58 850,00 грн.

Зауважень, згідно п. 4.1. Договору від Замовника не надходили.

Кошти сплачені на підставі платіжних доручень № 2095 від 27.11.2013р. в розмірі 7 000,00 грн., № 2096 від 27.11.2013р. в розмірі 9 175,00 грн., № 2097 від 27.11.2013р. в розмірі 5 075,00 грн. № 2096 від 27.11.2013р. в розмірі 1 550,00 грн., № 2007 від 27.11.2013р. в розмірі 9 850,00 грн., № 2077 від 27.11.2013р. в розмірі 1 050,00 грн., № 13 від 22.09.2014р. в розмірі 25 150,00 грн.

Відповідно до п. 3.5.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Харківській області на І квартал 2015р. та на підставі направлення на проведення планової виїзної ревізії, виданої начальником Зміївської міжрайонної державної фінансової інспекції від 30.03.2015р. за № 37, головним державним фінансовим інспектором Зміївської МДФІ ОСОБА_4 (з 30.03.2015р. по 29.05.2015р.) проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Комунальник» за період з 01.11.2011р. по 31.03.2015р.

За результатами ревізії складено АКТ від 08.06.2015р. за № 720-24/5 та виданого вимогу № 720-16/612 від 18.06.2015р.

Відповідно до складеного акту та вимоги встановлені наступні порушення законодавства відносно договірних відносини з ФО-П «Перелигіним Сергієм Юрійовичем»:

При проведені робіт з реконструкції очисних споруд с. Донець з використанням технології «Біоплата», в порушення п. 2.8.13 ДБН Д.1.1-1-2000, ФО-П «ОСОБА_2Ю.» (виконавець) завищено вартість робіт з технічного нагляду на суму 7 875,50 грн., внаслідок не дотримання під час розрахунку вартості робіт державних будівельних норм, застосування яких розяснюється листом Держбуду України від 01.10.2000 № 7/7-1010«Про врахування коштів на утримання служби замовника в інвесторській кошторисній документації». А саме: врахування вартості робіт з технічного нагляду вартість робіт з вибору майданчика будівництва, складання договору на проведення проектно-вишукувальних робіт, надання вихідних даних для проектування; отримання технічних умов та архітектурно-планувального завдання, які фактично ФО-П «ОСОБА_2Ю.» не виконував.

В наслідок допущеного порушення КП «Комунальник завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 7 875,50 грн.

За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти одержані без достатньої правової підстави в розмірі 7 875,50 гривень.

Суд, проаналізувавши обставини, вказані у позовній заяві, дійшов висновку про те, що сторони виконали свої зобов'язання за спірним договором належним чином та у повному обсязі.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Отже, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК Україні) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст.6, ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що Договір №48/11/12-199 від 21.11.2012року підписано без зауважень, в судовому порядку цей договір недійсним не визнавався і виконувався обома сторонами відповідно до погоджених ними умов.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Сторони у Договорі погодили ціну виконаних робіт (п.1.1 Договору), яка складає 63 816,0гривень.

Частиною 1 статті 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. При цьому, згідно з ч.3 цієї статті, зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

З матеріалів справи не вбачається, що Договір в частині визначення ціни було визнано в установленому порядку недійсним повністю або частково з підстав її завищення, чи до нього внесені відповідні зміни.

Відповідно до ч.1 ст.887 Цивільного кодексу України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору, відповідач передав, а позивач прийняв без жодних зауважень та заперечень виконані роботи по Договору №48/11/12-199 від 21.11.2012року, що підтверджується актом виконаних робіт форми КБ-2в.

Отже, акт виконаних робіт форми КБ-2в підтверджує факт належного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором.

Позивач перерахував відповідачеві вартість виконаних робіт за договором в розмірі 63 816,0 гривень, що підтверджує факт належного виконання позивачем своїх зобов'язань за договором.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що спірний договір виконано сторонами належним чином та в повному обсязі, відповідно до умов договору.

Вищезазначеий договір, відповідно до ст. 651 Цивільного Кодексу України, не був змінений чи розірваний, та не був у встановленому порядку визнаний судом недійсним.

Ст. 204 Цивільного Кодексу України встановлено презумпція правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Саме такий правочин і був підставою для перерахуванням коштів позивачем.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним право чином;

2) витребування власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобовязанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид зобовязань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

З врахування вищевикладеного та виходячи із правового аналізу господарського та цивільного законодавства, встановлено, що між сторонами у справі було укладено договір про оплатне виконання послуг на надання технічного нагляду за будівництвом № 48/11/12-199 від 21.11.2012р., а кошти, які КП «Комунальник» просить стягнути з ФО-П «ОСОБА_2Ю.» отримано останнім як оплату виконаних за договором послуг, набуті ФО-П «ОСОБА_2Ю.» за наявності правової підстави, не можуть бути витребувані відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, як безпідставне набуте майно.

З врахуванням викладених вище обставин, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких, судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 22, 627, 628, 629, 632 Цивільного кодексу України, статтями 193, Господарського кодексу України, статтями 1, 4-3,12, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено 14.08.2015 р.

Суддя ОСОБА_5