РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2015Справа №910/12179/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «А'СТА»

до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «ХІМЕК»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Легбанк»

про стягнення помилково перерахованої суми коштів в розмірі 120 858,00 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Давиденко О.О.,за довіреністю, Лакута Г.В., за довіреністю

від відповідача: Перкова Н.В., за довіреністю

від третьої особи: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «А'СТА» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «ХІМЕК» (далі - відповідач) стягнення помилково перерахованої суми коштів в розмірі 120 858,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.05.2015 р. було порушено провадження у справі № 910/12179/15, розгляд справи призначено на 17.06.2015 р.

11.06.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про залучення до участі у справі ще одного відповідача та письмові заперечення проти позову.

У судове засідання 17.06.2015 р. представник позивача з'явився та подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 19.05.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/12179/15 позивач виконав.

У судове засідання 17.06.2015 р. представник відповідача з'явився та подав клопотання про продовження строків розгляду справи. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 19.05.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/12179/15 відповідач виконав.

Розглянувши у судовому засіданні 17.06.2015 р. клопотання представника відповідача про продовження строків розгляду справи, враховуючи особливості розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про продовження строку розгляду справи.

У судовому засіданні 17.06.2015 р. суд дійшов висновку про необхідність залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ПАТ «Легбанк».

Враховуючи необхідність витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 05.08.2015 р.

04.08.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про витребування нових доказів.

04.08.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача були подані письмові пояснення по суті спору.

У судове засідання 05.08.2015 р. представники позивача з'явились, надали усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 05.08.2015 р. з'явився, надав усні пояснення по суті спору, проти позову заперечував.

У судове засідання 05.08.2015 р. представник третьої особи не з'явився, про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.07.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «А'СТА» (далі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «ХІМЕК» (далі - відповідач) було укладено Договір поставки № 351 (далі - Договір).

В подальшому між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 від 23.06.2014 р. до Договору, відповідно до якої було внесено зміни в частині реквізитів замовника.

25.03.2015 р. сторонами було підписано акт звіряння розрахунків, з якого вбачається, що у позивача перед відповідачем немає заборгованості за Договором, проте у відповідача перед позивачем наявна заборгованість в розмірі 120 858,00 грн.

Як зазначає позивач, внаслідок некоректної роботи програми бухгалтерського обліку на підприємстві позивача, на поточний рахунок відповідача позивач перерахував 120 858,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями наступних платіжних доручень:

- платіжне доручення № 2257 від 14.01.2015 р. на суму 60 429,00 грн.;

- платіжне доручення № 792 від 23.01.2015 р. на суму 60 429,00 грн.

08.04.2015 р. позивач направив на адресу відповідача лист вих. № 19 від 07.04.2015 р. з вимогою повернути помилково перераховані кошти в загальній сумі 120 858,00 грн.

Оскільки кошти відповідачем повернуті не були, позивач був змушений звернутись до господарського суду з позовною заявою.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

В заперечення позовних вимог відповідач посилається на те, що він не набув дане майно (грошові кошти), крім того у відповідача відсутні права із користування, володіння та розпорядження даним майном через розпочату процедуру ліквідації ПАТ «Легбанк». Також, за доводами відповідача, позивач припустився порушення умов Договору, а саме Додаткової угоди № 1 від 23.06.2014 р. до нього, оскільки станом на дати перерахування позивачем за вищезазначеними платіжними дорученням грошових коштів на рахунок відповідача, відкритий у третьої особи, вже була чинна Додаткова угода № 1 від 23.06.2014 р. до Договору, якою було змінено реквізити відповідача в частині поточного рахунку та банківської установи, через яку необхідно було здійснювати платежі.

Суд не погоджується з доводами відповідача про відсутність у нього обов'язку з повернення грошових коштів в сумі 120 858,00 грн., з огляду на зміну рахунку для розрахунків за Договором, враховуючи те, що укладення вищезазначеної Додаткової угоди про зміну реквізитів в частині поточного рахунку відповідача не впливає на його обов'язок повернути позивачу безпідставно набуті грошові кошти, відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки відносини сторін за Договором не є предметом спору у даній справі. Більше того, відповідачем не спростовано доводи позивача щодо відсутності у позивача перед відповідачем заборгованості за Договором станом на дати перерахування вищевказаних грошових коштів. Отже, перерахування вказаних грошових коштів не розглядається судом як виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором.

Також не можуть бути взяті до уваги заперечення відповідача про неможливість повернення коштів з огляду на введення у ПАТ "Легбанк" ліквідаційної процедури, оскільки позивач не є стороною укладеного між відповідачем та банківською установою договору банківського рахунку, а отже не є учасником таких правовідносин, включаючи і пов'язаних з поверненням грошових коштів зарахованих ПАТ "Легбанк" на поточний рахунок № 26000893 в межах ліквідаційної процедури.

Слід також зазначити, що відповідач не позбавлений права заявити свої кредиторські вимоги до банківської установи, що перебуває в процедурі ліквідації, на підставі укладеного договору банківського рахунку, враховуючи, що сплачені грошові кошти в сумі 120 858,00 грн. були зараховані банком на рахунок відповідача № 26000893.

Крім того, відповідно до пункту першого частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції чинній з 30.12.2014 р.) під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Згідно з пунктом п'ятим частини шостої вказаної статті обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо здійснення операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації.

З огляду на вищенаведене, юридична особа - власник рахунку в банку, в якому запроваджено процедуру тимчасової адміністрації, має право вільно розпоряджатися коштами, що надійшли на такий рахунок, починаючи з наступного дня після запровадження тимчасової адміністрації.

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 27.11.2014 р. № 744 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Легбанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.11.2014 р. № 133 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Легбанк», згідно з яким з 28.11.2014 р. запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Легбанк» строком на три місяці, тобто до 27.02.2015 р.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, позивачем було двічі перераховано на рахунок відповідача, відкритий у третьої особи, 60 429,00 грн., а саме 14 січня 2015 року та 23 січня 2015 року, що підтверджується платіжними дорученнями № 2257 від 14.01.2015р. та № 792 від 23.01.2015 р.

Отже, спірні грошові кошти надійшли на рахунок відповідача, відкритий у третьої особи, в період тимчасової адміністрації, запровадженої у ПАТ «Легбанк». Таким чином, відповідач більше місяця (тобто до дати прийняття виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 27.02.2015 р. № 41 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Легбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку») мав можливість повернути позивачу з вказаного рахунку безпідставно отримані кошти. Проте, відповідачем, в порушення статті 1212 ЦК України, не було вчинено жодних дій по поверненню цих коштів.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів в сумі 120 858,00 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "ХІМЕК" (03035, м. Київ, вулиця Кавказька, будинок 11, квартира 4; ідентифікаційний код: 16481527) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "А'СТА" (04108, м. Київ, вулиця Мостицька, будинок 20, офіс 1; ідентифікаційний код: 36253841) безпідставно отримані кошти в сумі 120 858 (сто двадцять тисяч вісімсот п'ятдесят вісім) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 417 (дві тисячі чотириста сімнадцять) грн. 16 коп.

Повне рішення складено 10.08.2015 р.

Суддя О.В. Нечай