ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2015 р. Справа № 923/773/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Александрової Л.І. при секретарі Кудак М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго", м. Херсон

до міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона", м. Херсон

про стягнення 238926 грн. 79 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Попель І.О., представник, дов. № 270-15 від 02.02.2015 року;

від відповідача - Кривоніс О.В., представник, дов. № 01/04-08/524 від 18.03.2015 року, посвідчення № 2643.

Строк вирішення спору продовжено до 05.08.2015 року ухвалою суду від 21.07.2015 року за клопотанням позивача.

Розгляд справи розпочатий 30.07.2015 р. з перервою до 03.08.2015 р. відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Міське комунальне підприємство "Херсонтеплоенерго" (позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно - каналізаційного господарства" м. Херсона (відповідач), яким, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог б/н від 03.08.2015 р. (а.с. 81-89, т. 2), просить суд стягнути - 1832 грн. 40 коп. 3% річних, 18956 грн. 07 коп. пені, 25361 грн. 33 коп. інфляційних втрат за неналежне виконання умов договору № 1 від 12.12.2012 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 525, 526, 610, 625, 629, 901-903 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 193, 216 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 2, 12, 15, 66, 67 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 22.05.2015 р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 10.06.2015 р. Тричі ухвалами суду від 10.06.2015 р., від 06.07.2015 р. та від 21.07.2015 р. розгляд справи відкладався з метою надання можливості сторонам скористатись повним обсягом процесуальних прав.

Представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, та просить суд їх задовольнити повністю з зазначених у позовній заяві та додаткових поясненнях підстав.

Представник відповідача проти позову заперечує, просить суд відмовити позивачу в його задоволенні, з підстав, які вказано у відзиві на позов та письмових запереченнях на додаткові пояснення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, що прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в:

Згідно умов договору на відшкодування вартості робіт з експлуатації та технічного обслуговування підвищувальних установок, розташованих на об'єктах МКП "Херсонтеплоенерго" № 1 від 12.12.2012 р., укладеного між МКП "Херсонтеплоенерго" та МКП "ВУВКГ м. Херсона", а саме: пунктом 1 передбачено, що предметом договору є виконання робіт з експлуатації та технічного обслуговування підвищувальних установок, розташованих на об'єктах позивача, з метою підвищення тиску холодної води для постачання водою верхніх поверхів будинків у разі недостатнього тиску в мережі централізованого водопостачання та відшкодування відповідачем вартості цих робіт згідно із калькуляцією.

Відповідно до п. 3.1 даного договору оплата з виконані позивачем роботи здійснюється замовником (відповідачем) до 20 числа місяця, наступного за звітним, по факту виконаних робіт на підставі калькуляції та платіжних документів, наданих у строки, передбачені п. 4.1.9 договору (не пізніше 10 числа наступного за звітним).

Позивач виконав для відповідача вищезазначені роботи, але відповідач всупереч умовам свої зобов'язання з оплати наданих робіт здійснював несвоєчасно за період з вересня 2014 р. до квітня 2015 р.

У зв'язку із цим позивачем на підставі п. 5.2 договору та ст. 625 ЦК України нараховано відповідачу 25361 грн. 33 коп. інфляційних втрат, 1832 грн. 40 коп. річних у розмірі 3 % та 18956 грн. 07 коп. пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми позивач обґрунтовано нарахував відповідачу за прострочення виконання грошового зобов'язання 1832 грн. 40 коп. 3% річних та 25361 грн. 33 коп. інфляційних втрат.

Суд за допомогою методики визначеної у програмно-технічному комплексі «Ліга-Закон» перевірив розрахунок нарахованих відповідачу збитків від інфляції і 3% річних та встановив, що він здійснений позивачем арифметично та методологічно вірно.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення 1832 грн. 40 коп. 3% річних та 25361 грн. 33 коп. інфляційних втрат відповідають наведеним нормам, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (далі - Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вищезгаданого Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічна норма міститься в п. 2 ст. 343 ГК України.

В даному випадку пунктом 5.2 договору сторонами було обумовлено, що у випадку несвоєчасної сплати замовником вартості послуг замовник зобов'язаний сплатити виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми простроченого платежу.

На підставі вищезазначених норм чинного законодавства та умов договору позивач нарахував відповідачу за порушення виконання зобов'язань з оплати вартості наданих послуг 18956 грн. 07 коп. пені за період з 20 жовтня 2014 року по 20 травня 2015 року в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу.

Розрахунок пені здійснено вірно. Судом перевірено.

За правилами ч. 1 ст. 32, ст. 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду зазделегіть встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали даної справи, оцінивши відповідно до вимог ст. 43 ГПК України надані сторонами докази та проаналізувавши їх згідно з вимогами діючого законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 25361 грн. 33 коп. інфляційних втрат, 1832 грн. 40 коп. 3% річних та 18956 грн. 07 коп. пені.

Суд відхиляє клопотання відповідача про зменшення розміру пені враховуючи значне зменшення позивачем розміру позовної вимоги.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

У пункті 4.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" висловлено правову позицію згідно якої зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася (статті 6 - 8 ГПК), то судовий збір також покладається на відповідача.

Згідно вказаної вище правової позиції, суд покладає судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1827 грн. на відповідача.

Позивачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" має бути повернуто з державного бюджету 2951 грн. 54 коп. надлишково сплаченого судового збору.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона" (73000, м. Херсон, площа ім. Ю. Тутушкіна, буд. 9, ідентифікаційний код 03355726) на користь міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" (73000, м. Херсон, Острівське шосе, 1, ідентифікаційний номер - 31653320) - 25361 грн. 33 коп. інфляційних втрат, 1832 грн. 40 коп. 3% річних, 18956 грн. 07 коп. пені та 1827 грн. витрат по сплаті судового збору.

3.Повернути міському комунальному підприємству "Херсонтеплоенерго" (73000, м. Херсон, Острівське шосе, 1, ідентифікаційний номер - 31653320) з Державного бюджету України 2951 грн. 54 коп. надлишково сплаченого судового збору, що був перерахований платіжним дорученням № 4917 від 19.05.2015 р.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.08.2015 р.

Суддя Л.І. Александрова