РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2015Справа №910/16920/15

За позовом Приватного підприємства "Приватна фірма "Діоніс"

до Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит"

про зобов'язання виконати платіжне доручення

Суддя О.С. Комарова

За участю представників сторін:

від позивача: Герелюк Т.Б. (представник за довіреністю);

від відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні 05 серпня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Приватне підприємство "Приватна фірма "Діоніс", 02.07.2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою б/н від 30.06.2015 року до відповідача, Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", про зобов'язання виконати платіжне доручення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором на розрахунково-касове обслуговування № 6936 від 25.09.2012 року, зокрема, у визначені договором строки не перерахував кошти з розрахункового рахунку позивача на інший рахунок, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою суду від 06.07.2015 року (суддя Комарова О.С.) порушено провадження у справі № 910/16920/15 та призначено розгляд справи на 28.07.2015 року.

В судовому засіданні 28.07.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, дав пояснення по суті спору. Представник відповідача в судове засідання 28.07.2015 року не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, вимог ухвали суду не виконав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2015 року розгляд справи, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, відкладено до 05.08.2015 року, у зв'язку із неявкою представника відповідача в судове засідання.

В судовому засіданні 05.08.2015 року представник позивача дав усні пояснення по суті спору та підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання 05.08.2015 року не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, вимог ухвали суду не виконав, правами передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України не скористався.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

У відповідності до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - відповідач, банк) та Приватним підприємством «Приватна фірма «Діоніс» (далі - позивач, клієнт) було укладено Договір на розрахунково-касове обслуговування № 6936 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. умов якого, банк відкриває клієнту поточний рахунок № 8980 в гривнях та зобов'язується здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку відповідно до тарифів банку на розрахунково-касове обслуговування рахунків в порядку і на умовах, визначених Договором.

Позивач зазначає, що відповідач взяті на себе зобов'язання за Договором належним чином не виконав, а саме: у визначені Договором строки не перерахував кошти з розрахункового рахунку позивача на інший рахунок, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 611 000,00 грн. перед позивачем за вказаним правочином.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Договору банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунків в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами. Списання банком грошових коштів з рахунків здійснюється за дорученням клієнта або без його доручення у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Пунктом 3.1.1 Договору передбачено, що банк має право використовувати грошові кошти на рахунках, гарантуючи при цьому право клієнта безперешкодно розпоряджатись цими коштами.

Відповідно до п. 3.2.1 Договору клієнт має право самостійно розпоряджатися грошовими коштами на рахунках, окрім випадків обмеження такого права, встановлених чинним законодавством України.

У відповідності до п. 3.3.2 Договору банк зобов'язується вести комплексне розрахунково-касове обслуговування рахунків та виконувати за дорученням клієнта розрахункові, касові і інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами.

Відповідно до п.п. 8.2, 8.3 Договору він може бути розірваний за заявою будь-якої із сторін, а також в інших випадках з підстав передбачених Договором та чинним законодавством України. При розірванні Договору клієнт зобов'язаний закрити рахунки, подавши в банк документи, що передбачені чинним законодавством України для закриття рахунків.

Нормами ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Нормами ч.ч. 1, 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України передбачено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

У відповідності до вимог ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається, що 04.02.2015 року та 09.02.2015 року представник позивача надсилав відповідачу вимоги з проханням перерахувати залишок коштів, в яких наполягав на виконанні платіжних доручень (перерахування коштів) в сумі 611 000,00 грн. на інший рахунок позивача. Зазначені вимоги були отримані відповідачем 11.02.2015 року, що підтверджується штрихкодовим ідентифікатором про виконані операції, а саме: «вручення за довіреністю» Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», проте зазначені вимоги були залишені відповідачем без уваги (зазначені документи наявні в матеріалах справи).

Позивачем було надано суду виписку по особовому рахунку станом 27.02.2015 року, з якої вбачається, що вхідний залишок складає 611 629,26 грн., а відтак, обов'язком відповідача було перерахувати грошові кошти на інший рахунок позивача відповідно до норм чинного законодавства України. Позивач зазначає суду про те, що відповідачем так і не були перераховані грошові кошти в розмірі 611 000,00 грн., внаслідок чого позивача було позбавлено можливості з січня 2015 року здійснювати платежі в рамках власних коштів, що змусило його звернутись до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до приписів ст. 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з відповідними приписами ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено нормами ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до приписів ст.ст. 626, 628, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Нормами ст. 51 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що банківські розрахунки проводяться у готівковій та безготівковій формах згідно із правилами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку України; безготівкові розрахунки проводяться на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджена постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року №22 (далі - Інструкція), встановлює загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції її вимоги поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів, та обов'язкові для виконання ними.

Пунктом 1.7 Інструкції визначено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Відповідно до п. 1.15 Інструкції доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків і зарахування коштів на рахунки отримувачів банки здійснюють у термін, установлений законодавством України.

Як встановлено абзацом першим п. 2.19 Інструкції, розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

Аналізуючи матеріали справи, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позивачем вимоги Договору на розрахунково-касове обслуговування № 6936 від 25.09.2012 року було виконано належним чином, проте відповідач ухилився від належного виконання зазначеного правочину, що спричинило наявність заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі заявлених позовних вимог.

Як встановлено судом, відповідач не скористався наданими йому ст.22 Господарського процесуального кодексу України правами, жодного разу не з'явився у судові засідання, про дату і місце проведення яких був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (які наявні в матеріалах справи), жодного доказу на спростування доводів позивача щодо невиконання ним перерахунку грошових коштів в розмірі 611 000,00 грн., а також відсутності правових підстав для їх виконання суду не надав.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 12 220,00 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (ЄДРЮОФОП 09807856, адреса: 04050, м. Київ, Артема, буд. 60) виконати платіжне доручення № 9 від 09.02.2015 року про перерахування грошових коштів в сумі 611 000,00 грн. (шістсот одинадцять тисяч гривень 00 копійок) з рахунку №7601 Приватної фірми "Діоніс" (ЄДРЮОФОП 13644118; адреса: 78200, Івано-Франківська обл., місто Коломия, ВУЛИЦЯ І.МАЗЕПИ, будинок 309), відкритому в Публічному акціонерному товаристві "Банк "Фінанси та Кредит" на рахунок №8502, відкритий в Публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк «Івано-Франківська філія «Приватбанк».

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (ЄДРЮОФОП 09807856, адреса: 04050, м. Київ, Артема, буд. 60) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Приватної фірми "Діоніс" (ЄДРЮОФОП 13644118; адреса: 78200, Івано-Франківська обл., місто Коломия, ВУЛИЦЯ І.МАЗЕПИ, будинок 309) на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, судовий збір в розмірі 12 220,00 грн. (дванадцять тисяч двісті двадцять гривень). Видати наказ.

4. Копію рішення надіслати відповідачу у справі № 910/16920/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 10.08.2015 року.

Суддя О.С. Комарова