РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2015Справа №910/14160/15

За позовом: сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "СТЕБНЕ";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОХОЛДИНГ РУНО";

про: стягнення 63.495,33 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Іванченко Г.В. - за довіреністю від 23.07.2015 № 173;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У :

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "СТЕБНЕ" звернулося до господарського суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОХОЛДИНГ РУНО" про стягнення з останнього заборгованості в сумі 316.995,33 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав свої грошові зобов'язання перед позивачем за договором від 29.09.2014 № 65/09, оскільки не здійснив розрахунок за надані послуги. Вказана обставина призвела до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 316.995,33 грн, з яких: основна заборгованість складає 253.500,00 грн.; пеня в сумі 59.155,94 грн, 3 % річних в сумі - 4.339,39 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.06.2015 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 910/14160/15.

Ухвала про порушення провадження у справі надсилалася відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Більш того, в матеріалах даної справи міститься повідомлення поштового зв'язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштового відправлення суду. Враховуючи наведене, відповідач повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

До господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням останнього у відпустці.

Суд, дослідивши матеріали справи та вказане вище клопотання відповідача, дійшов висновку, що останнє є безпідставним, оскільки останній не надав доказів, які підтверджують поважність причин неявки в засідання суду.

Крім того, відповідач правом наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзиву на позов від останнього до суду не надійшло. Таким чином, відповідно до положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

До господарського суду надійшла заява представника позивача про зменшення позовних вимог. Згідно вказаної заяви позивача, останній зменшив свої вимоги до 63.495,33 грн., з яких: 59.155,94 грн - пеня та 3 % річних в сумі - 4.339,39 грн.

Заява позивача прийнята судом, тому, спір розглядається з урахуванням зменшення позовних вимог.

В судовому засіданні 27.07.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи уповноваженого представника позивача по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "СТЕБНЕ" (далі - позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОХОЛДИНГ РУНО" (далі - відповідач) укладено договір від 29.09.2014 № 65/09 про надання послуг (далі - Договір).

Як вбачається з предмету Договору, позивач взяв на себе зобов'язання надати відповідачу послуги з виконання сільськогосподарських робіт по збиранню сільськогосподарських культур а відповідач прийняти та оплатити надані послуги у відповідності до умов Договору (п. 1.1 Договору).

Загальна сума Договору визначається по фактично наданим послугам згідно актів приймання-передачі робіт (п. 4.1 Договору).

Пунктом п. 5.1.1 Договору встановлено, що оплата послуг здійснюється поетапно, на підставі актів приймання-передачі наданих послуг не пізніше п'яти днів після їх підписання.

У відповідності до п. 3.2.1 Договору у разі несвоєчасної оплати відповідачем наданих послуг, останній сплачує позивачу пеню у розмірі 0,2 % від вартості неоплачених послуг за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який нараховується пеня за весь період прострочення.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, позивач, на виконання своїх зобов'язань за Договором та на його умовах надав відповідачу послуги на загальну суму 494.500,00 грн. Наведена фактична обставина підтверджується актами прийому-передачі наданих послуг від 13.11.2014 № 1 та від 15.12.2014 № 2, які підписані сторонами та скріплені відбитками їх печаток (вказані акти наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій).

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення з боку відповідача грошового зобов'язання за Договором. Як стверджує позивач, відповідачем оплату замовлених послуг на користь позивача здійснено частково в розмірі 241.000,00 грн. Наведена обставина призвела до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 253.500,00 грн, станом на час подання позову.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін спору має місце допущене з боку відповідача порушення у його зобов'язанні за Договором, позивач заявив позовні вимоги про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені, розмір якої складає 59.155,94 грн, а також відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання, передбаченої ст. 625 ЦК України, шляхом стягнення з відповідача 3 % річних в сумі - 4.339,39 грн.

Виходячи з копій банківських виписок по рахунку позивача, які наявні в заяві останнього про зменшення позовних вимог, відповідачем здійснено оплату основної заборгованості за Договором, а саме в розмірі 253.500,00 грн.

Таким чином, станом на момент вирішення судом даного спору по суті, заборгованість відповідача перед позивачем складає 63.495,33 грн, яка складається з суми пені в розмірі 59.155,94 грн та 3 % річних в сумі - 4.339,39 грн.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи, що відповідачем допущено порушення у зобов'язанні за Договором, господарський суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 59.155,94 грн, а також трьох відсотків річних в сумі 4.339,39 грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, за розрахунками позивача, які, у свою чергу, перевірені і визнані судом вірними.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується і відповідача, який повинен був довести належними засобами доказування факт відсутності порушення зобов'язання.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49 та ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОХОЛДИНГ РУНО" (03055, м. Київ, вул. Шулявська, буд. 7; ідентифікаційний код: 32736177, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "СТЕБНЕ" (20208, Черкаська обл., Звенигородський район, с. Стебне; ідентифікаційний код: 03792852, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконавчого провадження) пеню в сумі 59.155 (п'ятдесят дев'ять тисяч сто п'ятдесят п'ять) грн 94 коп; три відсотки річних в сумі 4.339 (чотири тисячі триста тридцять дев'ять) грн 39 коп; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03 серпня 2015 року

Суддя С.В. Балац