РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2015Справа №910/8589/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Промінь»

до Міністерства оборони України

про стягнення 1 949 940,00 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Пастухов І.П. - за довіреністю; Матющенко О.В. - за довіреністю;

від відповідача: Кривощея Д.А. - за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Промінь" звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Міністерства оборони України про стягнення 1 949 940,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару згідно умов Договору №286/3/14/201 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти державного бюджету) від 03.12.2014 року.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 1 949 940,00 грн. - суми боргу, 38 998,80 грн. - судового збору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.04.2015 року порушено провадження по справі та призначено розгляд справи на 20.05.2015 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.05.2015 року відкладено розгляд справи на 02.06.2015 року.

02.06.2015 року через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли документи по справі.

В судове засідання, призначене на 02.06.2015 року представник позивача з'явився, подав заяву про продовження строку вирішення спору на 15 днів.

Представник відповідача в судове засідання 02.06.2015 року не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.69 Господарського процесуального кодексу України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника позивача з огляду на складність спору.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача у судове засідання перешкоджає вирішенню спору по суті, суд вважав за доцільне продовжити строк розгляду спору на 15 днів та відкласти розгляд справи на 23.06.2015 року.

В судовому засіданні 23.06.2015 року оголошено перерву до 14.07.2015 року.

В судовому засіданні 14.07.2015 року представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, представник відповідача позовні вимоги не визнав.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 14.07.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Промінь» (далі по тексту - постачальник, позивач) та Міністерством оборони України (далі по тексту - покупець, відповідач) укладено Договір №286/3/14/201 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти державного бюджету) (далі по тексту - Договір), за умовами якого (п. 1.1. Договору) постачальник зобов'язується у 2014 році поставити замовнику одяг робочий чоловічий (лот. 1 Костюм (куртка та штани) маскувальний зимовий з тканини синтетичної водовідштовхувальної вибивної (основа білого кольору)) (далі - товар), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому договорі.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що загальна кількість товару, яку необхідно постачати, відповідно до специфікації та найменування товару складає 3000 комплектів, ціна кожного окремого комплекту з врахуванням супутніх витрат складає 541,65 грн., а загальна вартість 1 624 950,00 грн., а разом з ПДВ (324 990,00 грн.) складає 1 949 940,00 грн.

Відповідно до п. 2.7. Договору, приймання товару оформлюється актом приймального контролю (якості), який повинен бути складений військовим представником Міністерства оборони України. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтвердженням приймання товару по якості та направляється замовнику після відправки товару разом з рахунком-фактурою.

Згідно з п. 2.8. Договору, належним чином оформлені документи (видаткова накладна постачальника та повідомлення-підтвердження) є підтвердженням приймання та оприбуткування за обліком товару.

Відповідно до п. 3.1 Договору, ціна цього договору становить 1 949 940,00 грн., у тому числі ПДВ 324 990,00 грн.

Розрахунки за фактично поставлений товар проводиться протягом 30 банківських днів (за умовами надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання Постачальником Замовнику належним чином оформленого рахунку-фактури на поставлений товар, підписаний керівником та головним бухгалтером Постачальника (якщо посада головного бухгалтера не передбачена штатним розписом, то про це зазначається у рахунку-фактурі) (п. 4.1. Договору).

Згідно з п. 4.2. Договору, до рахунку-фактури додаються:

- акт приймального контролю (якості) товару, на якому повинен бути оригінал підпису одержувача Замовника, засвідчений мастичною печаткою, який підтверджує держання товару

- видаткова накладна Постачальника;

- повідомлення-підтвердження;

На виконання умов Договору Позивач виконав взяті на себе договірні зобов'язання належним чином та в повному обсязі, здійснивши поставку Товару на загальну суму 1 949 940,00 грн., який було прийнято відповідачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи: видатковими накладними, актами приймального контролю (якості), повідомленнями-підвердженнями.

Однак, як слідує з матеріалів справи, внаслідок порушення відповідачем зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару, відповідно до умов Договору, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 1 949 940,00 грн., на підтвердження іншого суду не надано жодних доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, поставив відповідачу товар за відповідну плату згідно умов Договору, а відповідач в порушення умов Договору не сплатив на користь позивача вартість отриманого товару, та має перед позивачем заборгованість в розмірі 1 949 940,00 грн.

Суд зазначає, що на підставі частини другої статті 617 ЦК України, частини другої статті 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного бюджету України не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (аналогічної правової позиції притримується Верховний Суд України у своїй постанові від 15.05.2012 року у справі № 11/446).

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 1 949 940,00 грн. - суми боргу, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, ПРОСПЕКТ ПОВІТРОФЛОТСЬКИЙ, будинок 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Промінь» (01054, м. Київ, ВУЛИЦЯ ВОРОВСЬКОГО, будинок 33-Б, ) 1 949 940 (один мільйон дев'ятсот сорок дев'ять тисяч дев'ятсот сорок) грн. 00 коп. - суми боргу, 38 998 (тридцять вісім тисяч дев'ятсот дев'яносто вісім) грн. 80 коп. - судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 21.07.2015 року.