РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2015Справа №910/233/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "459"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АСИСТАНСЬКА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА СЛУЖБА ДОПОМОГИ"

про визнання недійсним звіту

Суддя: Домнічева І.О.

Представники:

Від позивача Денисенко В.Є. - за дов.

Від відповідача Дубляк І.І. - за дов.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "459" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АСИСТАНСЬКА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА СЛУЖБА ДОПОМОГИ" про визнання недійсним звіту.

Ухвалою від 18.12.14 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 20.01.15 р.

03.02.15р. через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові матеріали по справі та пояснення до позовної заяви.

03.02.15р. через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує.

На підставі ст. 77 ГПК України, в судовому засіданні 03.02.15р., оголошено перерву до 17.02.15р.

11.02.15р. через відділ діловодства суду позивачем подано пояснення до позовної заяви та додаткові матеріали по справі.

17.02.15р. через відділ діловодства суду позивачем подано клопотання про призначення судової експертизи та клопотання про виклик свідка.

Судове засідання 17.02.2015 р. не відбулося.

Ухвалою від 23.02.2015 р. розгляд справи призначено на 26.02.2015 р.

26.02.15р. через відділ діловодства суду відповідачем подано доповнення до відзиву.

Ухвалою від 26.02.2015 р. було продовжено строк розгляду справи у порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 26.02.2015 р. було оголошено перерву до 10.03.2015 р.

05.03.15р. через відділ діловодства суду відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Судове засідання 10.03.2015 р. не відбулося.

Ухвалою від 17.03.2015 р. розгляд справи призначено на 17.03.2015 р.

Ухвалою від 17.03.15р. розгляд справи відкладено на 24.03.15р.

24.03.15р. через відділ діловодства суду відповідачем подано додаткові матеріали по справі.

В судовому засіданні 24.03.15 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 24.05.2012 р. між ТОВАРИСТВОМ з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ « 459» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА», було укладено договір про фінансовий лізинг № 4624. Відповідно згаданого договору про фінансовий лізинг, лізингодавець TOB «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» набув у власність автомобіль Volkswagen Polo Sedan і передав його у користування лізингоодержувачу TOB « 459» на визначений договором строк за встановлену плату на умовах викупу згаданого автомобіля.

Відповідно Акту прийому-передачі від 31.05.2012 року та Видаткової накладної №003174 від 31.05.2012 року, лізингоодержувач TOB « 459» отримав від лізингодавця TOB «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» автомобіль Volkswagen Polo Sedan, державний реєстраційний номер АА6188МС, кузов XW8ZZZ61ZCG056273.

Відповідно до вимог договору про фінансовий лізинг, згаданий автомобіль був застрахований ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА» відповідно до Генерального договору добровільного страхування наземних ТЗ №28-21.28-0157 від 26.04.2011 року та Додатку №28-0199-0157/12/0255 від 30.05.2012 року до цього генерального договору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 червня 2014 року сталася ДТП за участю зазначеного автомобіля Volkswagen Polo Sedan, державний реєстраційний номер АА6188МС.

Листом від 03.07.2014 року №03/4422 ПАТ «CK «УСГ» повідомила лізингоодержувача TOB «459», що за результатами звіту від 25.06.2014 року №2706 про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Polo Sedan, державний реєстраційний номер АА6188МС, огляд якого був проведений 23.06.2014 року, пошкодженого в наслідок ДТП, автомобіль є знищеним і ремонту не підлягає.

Згаданий звіт від 25.06.2014 року №2706 був виконаний ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АСИСТАНСЬКА КОМПАНІЯ «УКРАЇНСЬКА СЛУЖБА ДОПОМОГИ», оцінювач - Шатілов В.А.

Як стверджує позивач, відповідач виконав замовлення ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА» здійснив штучну оцінку автомобіля, яку не мали права виконувати з наступних причин.

Відповідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, TOB «АСИСТАНСЬКА КОМПАНІЯ «УКРАЇНСЬКА СЛУЖБА ДОПОМОГИ» є власністю ПАТ «CK «УСГ» і згаданий звіт виконувався суб'єктом оціночної діяльності прямо залежним від замовника, оцінки майна, що є порушенням ст. 6, 8 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». В зв'язку з чим, посилаючись на ч.4 ст.6, ст.8, 31 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» ч.2ст. 2, ст. 9 ЗУ «Про фінансовий лізинг» просить результати оцінки майна, викладених у звіті від 25.06.2014 року №2706 про оцінку вартості: відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Polo Sedan, державний реєстраційний номер АА6188МС визнати недійсними.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011р. "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" зазначено, що Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Викладене означає, що у разі, якщо спір виник із господарських правовідносин і суб'єктний склад спору відповідає ст.1 ГПК України (зокрема суб'єктом оціночної діяльності є юридична особа або фізична особа -підприємець), то такий спір про визнання недійсним звіту оцінки майна підлягає розгляду в господарському суді в порядку позовного провадження.

В даному разі, суд враховує, предметом оцінки є майно безпосередньо призначене для здійснення господарської діяльності (транспортні засоби спеціального призначення), а не для задоволення особистих споживчих потреб.

З урахуванням викладеного, звіт про оцінку майна може бути предметом судового оскарження і такі позови відносяться до підвідомчості господарського суду.

У відповідності до частини 1 статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності (ст.12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні").

Стаття 5 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлює, що суб'єктами оціночної діяльності є: - суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі. Права, обов'язки та відповідальність суб'єктів оціночної діяльності встановлюються цим та іншими законами.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «АСИСТАНСЬКА КОМПАНІЯ «УКРАЇНСЬКА СЛУЖБА ДОПОМОГИ» та ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було укладено Договір про співпрацю зі страховою організацією № 03/04 від 03.04.2006 р.

Згідно ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»: «Оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди...»

Стаття 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачає, що: «Оцінка майна проводиться па підставі договору між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки .»

Згідно вище вказаного договору 18.06.2014 року згідно Заяви № 1 1396 ПАТ «СК «УСТ» звернулось до Відповідача про надання послуг, в частині проведення експертизи, виїзд на місце огляду транспортного засобу, встановлення вартості відновлювального ремонту - та розцінок спеціалізованого СТО. Згідно цієї заяви досліджувався транспортний засіб Volkswagen Polo Sedan, державний номер АА 6188 МС, 2012 року випуску, власником якого є TОB «Порше Лізинг Україна» про що і складений Звіт № 2706 про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Polo Sedan, державний помер АА 6188 МС.

Повноваження оцінювача Шатілова В.А., що склав Звіт № 2706 про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля VOLKSWAGEN POLO д. в. з. АА 6188 МС складений 25.06.2014 р., підтверджується свідоцтвом Міністерства юстиції України №481 від 22.06.2001 р., свідоцтвом про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 334 від 27.02.2002 p., посвідченням про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 060-ПК від 21.06.2013 p.

Згідно листа від 02.02.2015 року ПАТ «СК «УСТ» не має жодних і претензій з приводу невиконання або неналежне виконання умов договору до Відповідача, зокрема, за недостовірність чи необ'єктивність оцінки майна, законності та не коректного складання Звіту №2706 від 25.06.2014 року.

В позовній заяві позивач зазначає, що TOB «АСИСТАНСЬКА КОМПАНІЯ «УКРАЇНСЬКА СЛУЖБА ДОПОМОГИ» з метою одержання неправомірної вигоди для ПАТ «CK «УСГ» під час здійснення оціночної діяльності не дотрималась вимог закону та нормативно-правових актів з оцінки майна та не забезпечила об'єктивність оцінки майна.

Так, у Постанові Пленуму Верховного суду України №1 від 27.02.2009р. роз'яснено, що не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів позивача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів).

Таким чином, твердження Позивача, щодо діяльність Відповідача в частині здійснення виконання суб'єктом оціночної діяльності прямо залежить від замовника оцінки майна та те, що оцінювач проводить свою діяльність з метою одержання неправомірної вигоди ПАТ «СК «УСТ» є необгрунтованими.

Крім того, позивач стверджуючи, що звіт про оцінку майна від 23.02.07р. № Т-7242 не відповідає вимогам законодавства, а також про заниження вартості об'єкту, який був предметом оцінки, позивач не навів нормативно-правові акти, яким не відповідає зазначений звіт та не навів інших підстав та доказів, крім звіту про оцінку від 24.10.05р., які б підтверджували факт визначення вартості об'єкта в розмірі меншому, ніж становить його фактична вартість.

Крім того, відмовляючи у позові суд враховує також наступне.

Згідно абз.2 ч.2 ст.16 ЦК України ч.2 ст.20 ГК України суд може захистити цивільне право або інтерес способами, що встановлені договором або законом. В даному разі предмет позову про визнання недійсним звіту суб'єктом оціночної діяльності про оцінку майна не відповідає способам захисту права, передбаченим законом. Такий спосіб захисту не міститься в переліках способів захисту права, що визначені в ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України, не передбачений він й іншими нормами права. Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що такий спосіб захисту був передбачений договором сторін. Це свідчить про відсутність у суду правових підстав для застосування обраного позивачем способу захисту права і унеможливлює задоволення позову в частині такого предмету.

Відсутність правових підстав для застосування такого способу захисту права випливає також з того, що у відповідності до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 20 ГК України способи захисту права по своїй суті -це правові заходи, за допомогою яких у встановленому законом порядку здійснюється відновлення порушеного суб'єктивного права. Натомість спосіб обраний позивачем до такого результату (відновлення права) привести не спроможний, оскільки він не здатний привести до відновлення порушеного права. По суті це є не способом захисту права, а заходом по встановленню фактів, які носять проміжний характер.

Застосування судом заходів, які не приводять до захисту права неприпустимо, оскільки це не відповідає завданням суду визначеним ст.2,7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України). Висновок суду про неможливість застосування способу захисту права, який не відповідає Закону, договору і не приводить до відновлення порушеного права узгоджується з позицією ВГСУ, викладеною в п.3 Інформаційного листа від 25.11.2005 р. N 01-8/2229, а також із правовою позицією ВСУ викладеною в його постановах від 13.07.2004 у справі №10/732 та від 14.12.2004 у справі №6/11 та ін.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в п. 4.3. роз'яснено, що господарський суд, дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, повинен відмовити в позові, а не припиняти провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В порушення приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України позивачем не доведено, у спосіб встановлений статтею 34 цього ж Кодексу, законних підстав для задоволення позовних вимог, а доводи, викладені у його позовній заяві спростовані матеріалами, які знаходяться у справі та нормами чинного законодавства України.

Приймаючи до уваги встановлені вище обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Витрати з судового збору покладаються на позивача, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 30.03.2015р.

Суддя І.О.Домнічева