ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2015 року Справа № 912/214/15-г

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Джихур О.В. (доповідач)

суддів: Лисенко О.М., Науменко І.М.

секретар судового засідання: Ситникова М.Ю.

за участю прокурора: Волкогон Т.В., посв. №017508 від 05.06.13р.

представники сторін:

від Бадики В.І.: Кольчик С.Ф., представник, довіреність №1069 від 09.12.14; Борисова Н.С., представник, довіреність №1069 від 09.12.14 (була присутня в судовому засіданні 11 червня 2015 року)

представники позивача, відповідача та третьої особи на стороні позивача в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши матеріали апеляційної скарги Заступника прокурора Кіровоградської області, м. Кіровоград

на рішення господарського суду Кіровоградської області від 23 квітня 2015 року у справі №912/214/15-г

за позовом Прокурора Вільшанського району, Кіровоградська область, смт. Вільшанка в інтересах держави

до Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області, м. Кіровоград

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Бадики В'ячеслава Івановича, Черкаська область, Уманський район, с. Ладижинка

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Вільшанської районної державної адміністрації Кіровоградської області, смт. Вільшанка

про визнання недійсними наказів,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 23 квітня 2015 року (суддя Колодій С.Б.) в задоволені позову про визнання недійсними наказів Головного Управління Держземагентства у Кіровоградській області про надання Бадиці В.І. дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства відмовлено.

Рішення господарського суду Кіровоградської області мотивовано тим, що відповідач, приймаючи спірні накази, діяв в межах своїх повноважень, на дату прийняття наказів начальник Головного Управління Держземагентства у Кіровоградській області звільнений був з посади в порядку переведення для подальшої роботи в Державному підприємстві "Центр державного земельного кадастру", за спірними наказами громадянину Бадиці В.І. надано лише дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, а не на передачу земельної ділянки в оренду, прокурор не довів, в чому полягає порушення інтересів держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області в зв'язку з прийняттям відповідачем спірних наказів та чи будуть поновлені ці права у разі задоволення позову.

Не погодившись з зазначеним рішенням заступник прокурора Кіровоградської області його оскаржує на предмет невідповідності нормам матеріального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Прокурор посилається на те, що відповідачем прийнято спірні накази за відсутності заяв,у яких було б зазначено обгрунтування розмірів вищевказаних земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, обґрунтування необхідності отримання таких великих площ земельних ділянок та без зазначення при цьому самих перспектив діяльності фермерського господарства. Інформація, яку надав Бадика В.І. разом із заявою, не є обґрунтуванням розмірів земельних ділянок з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства в розумінні ст.7 Закону України "Про фермерське господарство". Водночас, Бадиці В.А. було надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо площі земель, яка в 47 разів більша, ніж середній розмір паю по вказаним сільрадам. Проте це питання взагалі судом не досліджувалося. Законом не просто так передбачено обов'язкове зазначення кількості членів з інформацією про наявність у них права на пай. Адже саме ці дані є певним обґрунтуванням розміру земельної ділянки, отримуваної для ведення фермерського господарства. Оскільки Бадика В.І. є єдиним членом фермерського господарства, належно обґрунтованим розміром буде земельна ділянка максимальним розміром 5,47 га.

Частиною 7 ст.7 Закону передбачено, що земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної і інфраструктури. Відповідачем прийнято накази про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою, які розташовані за межами населених пунктів на територіях Чистопільської та Дорожинської сільських рад Вільшанського району та не є єдиним масивом.

Прокурор вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що прокурором не доведено порушення інтересів держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області у зв'язку з прийняттям відповідачем спірних наказів. Відповідно до ст.5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" здійснення державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності покладено на центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Таким центральним органом виконавчої влади відповідно до Указу Президента України від 13 квітня 2011 року № 459/2011 "Про Державну інспекцію сільського господарства України" є Держсільгоспінспекція України. Зважаючи на викладене та враховуючи, що чинним законодавством визначено орган,уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель, однак у вказаного державного органу відсутні повноваження щодо звернення до суду, прокурор наділений правом пред'явити позов в інтересах держави як позивач. Інтереси держави у даній справі, як зазначалось у позові, вбачаються в усуненні неефективного, незаконного, неекономічного, нераціонального розпорядження ГУ Держземагенства в області земельними ділянками для ведення фермерського господарства.

Заступник прокурора Кіровоградської області просить скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області від 23 квітня 2015 року, позовні вимоги задовольнити.

Вільшанська районна державна адміністрація Кіровоградської області підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити, рішення господарського суду скасувати, позов задовольнити, справу розглядати без участі представника райдержадміністрації.

У відзиві на апеляційну скаргу Вільшанська районна державна адміністрація Кіровоградської області посилається на те, що райдержадміністрація є тим органом виконавчої влади, який може забезпечити дотримання завдань та принципів земельного законодавства, наданя дозвілу на розробку документації щодо відведення ділянки для ведення фермерського господарства та вирішення питання щодо задоволення відповідної заяви. Спірними наказами, вважає третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, порушена процедура набуття права оренди на земельні ділянки з метою ведення фермерського господарства.

Від відповідача надійшло клопотання про заміну відповідача по справі з Головного Управління Держземагенства у Кіровоградській області на Головне Управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, у зв'язку з проведеною реорганізацією Головного Управління Держземагенства у Кіровоградській області на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади".

До клопотання відповідач додав наказ Державного агентства земельних ресурсів України від 29 квітня 2015 року №15 "Про реорганізацію Головного Управління Держземагенства у Кіровоградській області" і копію положення про Головне Управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Згідно наказу Держземагентства земельних ресурсів України від 29 квітня 2015 року №15 Головне Управління Держземагенства у Кіровоградської області реорганізовано шляхом приєднання до Головного Управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Приймаючи до уваги, що Головне Управління Держгеокадастру у Кіровоградській області згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців зареєстровано 27 квітня 2015 року, враховуючи приписи ст.25 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що у разі припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь -якій стадії судового процесу, ухвалою від 11 червня 2015 року Дніпропетровський апеляційний господарський суд здійснив процесуальне правонаступництво, замінивши відповідача у справі Головне Управління Держземагенства у Кіровоградській області на Головне Управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (т.2, а.с.79-80).

У відзиві на апеляційну скаргу від 28 липня 2015 року Головне Управління Держгеокадастру у Кіровоградській області проти доводів апеляційної скарги заперечує, посилається на те, що апеляційна скарга не містить належного обґрунтування порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які надали підстави дійти висновків про незаконність судового рішення і необхідність його скасування. Відповідач просить залишити рішення господарського суду Кіровоградської області від 23 квітня 2015 року без змін, апеляційну скаргу без задоволення, справу розглянути без участі його представника.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Бадика В.І. доводи апеляційної скарги заперечує, вважає, що посилання прокурора на порушення відповідачем при прийнятті спірних наказів частин 1, 7 ст.7 Закону України "Про фермерське господарство" є безпідставним та необґрунтованим, оскільки за даними наказами громадянину Бадиці В.І. надано дозвіл лише на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, а не на передачу земельних ділянок в оренду. Закон України "Про фермерське господарство" не містить застережень щодо максимального чи мінімального розміру земельної ділянки, яка може бути надана громадянину для ведення фермерського господарства, як і не містить обмежень щодо кількості таких ділянок.

Третя особа Бадика В.І. просить рішення господарського суду Кіровоградської області від 23 квітня 2015 року залишити без змін, апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області залишити без задоволення.

28 липня 2015 року від Читая Гуліко Генадійовича надійшло клопотанняи про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача (т.2, а.с.102).

В усній формі громадянин Читая Г.Г., який був присутій в судовому засіданні в якості слухача, пояснив, що до 2010 року він орендував дві земельні ділянки на які претендує громадянин Бадика В.І., потім ще два роки користувався земельними ділянками, звертався до різних органів з приводу надання йому в оренду земельних ділянок, проте йому було відмовлено з посиланням на те, що земельні ділянки будуть передаватися в оренду за результатами аукціону. Докази в обґрунтування зазначеного Читая Г.Г. суду не надав.

В судовому засіданні 11 червня розгляд справи відкладався до 28 липня 2015 року, оголошено перерву у справі до 04 серпня 2015 року.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представника третьої особи Бадики В.І., судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Господарським судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 20 серпня 2014 року громадянин Бадика В.І. звернувся з заявами до першого заступника начальника Головного управління Держземагенства у Кіровоградської області з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду на 10 років для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів на території Чистопільської сільської ради Вільшанського району, орієнтовною площею - 19,7859 га, 78,4651 га, 14,176 га, 54,7495 га та на території Дорожинської сільської ради Вільшанського району, орієнтовною площею - 50,00 га, 8,69 га, 8,8207 га (а.с.11-17).

Згідно змісту додатків до заяв додано копія паспорта; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного коду; графічні матеріали, на якому зазначено бажане місце розташування земельних ділянок; копія завіреного у встановленому законодавством порядку диплому, що підтверджує наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі; довідка з місця роботи.

29 серпня 2014 року першим заступником начальника Головного управління Держземагенства у Кіровоградської області видано накази "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" №№11-1079/14-14 - СГ, 11-1078/14-14-СГ, 11-1077/14-14-СГ, 11-1080/14-14-СГ, 11-1081/14-14-СГ, 11-1083/14-14-СГ, 11-1082/14-14-СГ (а.с.21-27), згідно яких громадянину Бадиці В.І. надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду строком на 10 років, розташованої на території Вільшанського району Дорожинської сільської ради (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 8,6883 га, 50,0000 га, у тому числі: 8,6883 га, 50,0000 га - рілля, земель сільського господарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (код класифікатора видів цільового призначення земель 01.02) (накази №№11-1079/14-14 - СГ, 11-1078/14-14-СГ відповідно), а також надано дозвіл гр. Бадиці В.І. на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 10 років, розташованої на території Вільшанського району Чистопільської сільської ради (за межам населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 19,7859 га, 14,1476 га, 54,795 га, 78,4651 га, 8,8207 га, у тому числі 19,7859 га, 14,1476 га, 54,795 га, 78,4651 га, 8,8207 га - рілля , земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у резервному фонді, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (код класифікатора видів цільового призначення земель 01.02) (накази №№11-1077/14-14-СГ, 11-1080/14-14-СГ, 11-1081/14-14-СГ, 11-1083/14-14-СГ, 11-1082/14-14-СГ відповідно).

Згідно змісту спірних наказів розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає погодженню відповідно до вимог чинного законодавства (пункт 2).

Начальник відділу Держземагенства у Вільшанському районі при наданні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки повинен забезпечити у встановленому законодавством порядку: розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на предмет погодження; реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі (пункт 3).

Громадянин Бадика В.І. повинен у тримісячний термін подати на затвердження, розроблений та погоджений відповідно до вимог чиного законодавства, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (пункт 4). В разі невиконання цих вимог наказ втрачає чинність.

Звертаючись з позовом про визнання вказаних наказів недійсними прокурор Вільшанського району Кіровоградської області посилається на порушення приписів ст.7 Закону України "Про фермерське господарство", оскільки заявник не обґрунтував розмірів земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, не обґрунтував необхідності отримання таких великих площ земельних ділянок та не зазначив перспективи фермерського господарства.

Крім того, вважає прокурор, в порушення ч.7 ст.7 Закону України "Про фермерське господарство", в спірних наказах земельні ділянки розташовані не єдиним масивом та на значній відстані одна від одної.

Обгрунтовуючи порушення інтересів держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області виданням спірних наказів. Прокурор посилається на ст..ст.2, 5 Закону України "Про державний контрольза використанням та охороною земель", здійснення державного контролю у цій сфері покладено на центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, яким відповідно до Положення є Державна інспекція сільського господарства.

Разом з тим, ст.ст.6, 9, 10 вказаного Закону не передбачено повноважень щодо звернення центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, до суду із позовами про визнання незаконними (недійсними) рішень органів державної влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі до суду із позовами про визнання незаконними (недійсними) рішень органів державної влади та місцевого самоврядування щодо розпорядження землею.

Не передбачено таких повноважень і Положенням про Державну інспекцію сільського господарства в Кіровоградській області, затвердженим наказом Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області від 28 лютого 2012 року №99.

Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюються Земельним кодексом України та Законом України "Про фермерське господарство".

Земельний кодекс, зокрема, регулює питання набуття права на землю громадянами та юридичними особами, Закон України "Про фермерське господарство" визначає правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України.

Відповідно до положень статті 116 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних наказів від 29 серпня 2014 року) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За приписами ст.ст.121 -123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок у постійне чи тимчасове користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за клопотанням зацікавленої особи, за проектами відведення цих ділянок.

Статтею 124 Земельного кодексу України визначено порядок передачі земельних ділянок в оренду, згідно з положеннями частини 1 якої передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Зокрема, такими є випадки, коли земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) та коли при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам земельні торги не проводяться.

Так, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них, зокрема, у разі: передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Водночас, механізм надання земельних ділянок для ведення фермерського господарства визначений статтею 7 Закону України "Про фермерське господарство", якою передбачено, що для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду орган місцевого самоврядування розглядає у місячний строк і в разі її задоволення дає згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. Земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

Тобто, отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної чи комунальної власності з метою ведення фермерського господарства без проведення земельних торгів, визначене нормою ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство", можливо, зокрема, у випадку звернення саме громадянина до компетентних органів, якому така ділянка надається для створення цього господарства внаслідок проходження визначеної законодавством процедури.

З метою реалізації прав, визначених ст.123 Земельного кодекса України, ст.7 Закону України "Про фермерське господарство" Бадика В.І. звернувся до відповідача із заявами про надання дозволів на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду для ведення фермерського господарства, зазначивши цільове призначення земельних ділянок та їх орієнтований розмір.

До заяв додано схеми земельних ділянок, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копія паспорту, ідентифікаційного коду, диплому, що підтверджує наявність здобутої в аграрному навчальному закладі освіти, копію трудової книжки. В своїх заявах Бадика В.І. зазначив, що планує створювати і вести фермерське господарство одноособово (т.1, а.с.11-27, 93-138).

На думку прокурора спірні накази прийнято за відсутності обґрунтування розмірів земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, обґрунтування необхідності отримання таких великих площ земельних ділянок, без зазначення кількості членів фермерського господарства, про наявність у них права на пай, відсутність у заявника зареєстрованої сільськогосподарської техніки, необхідної для оброблення таких великих площ земельних ділянок. Прокурор вважає, що Бадика В.І. не міг фізично обробити земельні ділянки, тому його заяви підлягали відхиленню.

Закон України "Про фермерське господарство" не передбачає підстав для відмови громадянину в прийнятті заяви про надання земельної ділянки для створення фермерського господарства, у зв'язку з недотриманням правил, передбачених ч.1 ст.7 цього Закону.

Крім того, Закон України "Про фермерське господарство" не містить застережень щодо максимального чи мінімального розміру земельної ділянки, яка може бути надана громадянину для ведення фермерського господарства, як і не містить обмежень щодо кількості таких ділянок.

Також Закон України "Про фермерське господарство"не містить вимоги щодо наявності у заявника сільськогосподарської техніки при вирішенні питання про надання (передачу) земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Оскільки на час звернення Бадики В.І. до відповідача фермерське господарство ще не було створено, що підтвердив в судовому засіданні представник третьої особи, то не зазначення в заявах кількості членів фермерського господарства та наявності у них права на безоплатне одержання земельної ділянки у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства не може бути підставою для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Відповідно до ст.8 Закону України "Про фермерське господарство" останнє підлягає державній реєстрації після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації.

Щодо твердження прокурора що земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом слід зазничити наступне.

Відповідно до ч.7 ст.7 Закону України "Про фермерське господарство" земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

Аналіз даної норми свідчить про те, що єдиним масивом для ведення фермерського господарства надаються земельні ділянки, на яких розташовані водні джерела та лісові угіддя, необмежені до існуючих шляхів, електро -і радіотелефонних мереж, газо - і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

Окрім цього, термін "єдиний земельний масив" введений Законом "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05 червня 2003 року №899-ІV (далі - Закон №899-ІV), однак його зміст чітко не визначений.

Разом з тим, вказаний Закон №899-ІV описує, в тому числі, земельний масив - як сукупність земельних ділянок сільськогосподарського призначення (сільськогосподарських угідь) придатних для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства та несільськогосподарських угідь, необхідних для їх обслуговування (зокрема, земель під польовими дорогами, меліоративними системами, господарськими шляхами, прогонами), що мають спільні межі та обмежені природними та/або штучними елементами рельєфу (автомобільними дорогами загального користування, полезахисними лісовими смугами та іншими захисними насадженнями, водними об'єктами тощо).

Тобто в розумінні земельного масиву не є виключно земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Таким масивом є й земельні ділянки с/г призначення з іншими несільськогосподарськими угіддями, що узгоджується з ч.7 ст.7 Закону №973-ІV, в розумінні якого єдиний масив - це земельні ділянки з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

При цьому законодавство не забороняє мати громадянину декілька земельних ділянок на території різних сільських рад, без спільних меж, у разі відсутності на таких земельних ділянках обумовлених Законом обтяжень.

Посилання Вільшанської районної державної адміністрації Кіровоградської області на те, що відповідно до вимог ст.ст.16, 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", ст.162 Земельного кодексу лише райдержадміністрації є тим органом виконавчої влади, який забезпечує дотримання завдань та принципів земельного законодавства не можна вважати законним в силу наступного.

Відповідно до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" №5245-VI від 06 вересня 2012 року) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної вланості, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Указом Президента України №445 від 08 квівтня 2011 року затверджено "Положення про Державне агентство земельних ресурсів України", відповідно до п.1 якого Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністерство аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Таким чином відповідач Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області є повноважним органом у спірних правовідносинах щодо вирішення питання про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства і відповідно видання наказів з цього приводу.

На час розгляду справи в апеляційному господарському суді Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадасту у Кіровоградській області, у зв'язку з чим здійснено процесуальне правонаступництво, про що викладено вище.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду, що відповідач, приймаючи спірні накази, діяв в межах своїх повноважень, про що свідчить наступне.

Згідно Положення "Про Державне агентство земельних ресурсів України", затвердженого Указом Президента України від 08 квітня 2011 року №445, Державне агентство земельних ресурсів України є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Положенням про Головне управління Держземагенства в області, яке затверджене Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10 травня 2012 року №258 із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства №40 від 25 січня 2013 року повноваженнями щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб в межах області наділені Головні управління Держземагенства в областях.

З наведеного вбачається, що відповідач, приймаючи спірні накази, діяв в межах своїх повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, оспорювані накази Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області підписані першим заступником начальника управління Збаржевецьким І.В.

Відповідачем, на вимогу суду, надано копію Порядку взаємозаміщення начальника, першого заступника начальника та заступника начальника Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області у разі їх відсутності, затвердженого наказом Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області від 16 квітня 2014 року №27 "Про розподіл обов'язків між начальником, першим заступником начальника та заступником начальника Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області". У відповідності до вказаного Порядку, у разі відсутності начальника Головного управління, посадовою особою, яка його заміщає є перший заступник начальника управління Збаржевецький І.В. (т.1 а.с.150-156).

Матеріалами справи підтверджено, що на дату прийняття спірних наказів начальник Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області згідно наказу голови Держземагенства №208 - кт/а від 26 травня 2014 року звільнений з посади в порядку переведення для подальшої роботи в Державному підприємстві "Центр державного земельного кадастру" (т.1, а.с.148).

За наведених обставин господарський суд дійшов правомірного висновку про наявність у першого заступника Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області повноважень на підписання спірних наказів.

Відповідно до ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Господарський суд порушує справи за позовними заявами: підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів; державних та інших органів, які звертаються до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України; прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави (частина перша статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Пунктом 2 резолютивної частини рішення Конституційного суду України за №3-рп 99 від 08 квітня 1999 року зазначено, що під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах", потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

При цьому пунктом 5 частини 3 резолютивної частини зазначеного рішення Конституційного суду України за № 3-рп 99 від 08 квітня 1999 року визначено, що орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, фактично є позивачем у справах, порушених за позовною заявою прокурора, і на підставі частини першої статті 21 Господарського процесуального кодексу України є стороною в господарському процесі.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Прокурор посилається на те, що інтереси держави у даній справі вбачаються в усунені неефективного, незаконного, неекономічного, нераціонального розпорядження Головним управліннями Держземагентства в Кіровоградській області земельними ділянками для ведення фермерського господарства.

Однак, таке твердження прокурора має загальний характер, базується лише на припущеннях, при цьому не доведено в чому полягає порушення інтересів держави виданням оспорюваних наказів, враховуючи також те, що спірними наказами Бадиці В.І. надано лише дозвіл на оформлення проекту землеустрою.

Посилання прокурора на певну судову практику в даній категорії спорів, зокрема постанову Вищого адмінітсративного суду України від 22 січня 2014 року по справі №К/800/40388/13 вважається помилковим, оскільки вказана постанова ухвалена за інших обставин.

Не підлягає задоволенню клопотання Читая Гуліко Генадійовича про залучення його до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч.1 ст.27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Процесуальний закон не обмежує можливості допущення особи до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на підставі її заяви про вступ у справу в процесі повторного розгляду останньої в апеляційному порядку, а також залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі за клопотанням сторони, прокурора або з ініціативи апеляційного господарського суду; відповідні дії можуть мати місце до прийняття апеляційною інстанцією судового рішення зі справи.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та /або обов'язків у майбутньому (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26 листопада 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Читая Г.Г. належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України не обґрунтував, яким чином рішення з даного господарського спору може вплинути на його права та обов'язки щодо однієї із сторін.

За викладених підстав апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення господарського суду Кіровоградської області від 23 квітня 2015 року відповідає діючому законодавству, рішення ухвалено на підставі повного з'ясування і дослідження всіх обставин справи, а відтак підстави для скасування законного рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.49, 91, 99, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Кіровоградської області, м. Кіровоград залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградської області від 23 квітня 2015 року у справі №912/214/15-г залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Джихур

Суддя О.М. Лисенко

Суддя І.М. Науменко

(Дата підписання постанови в повному обсязі 05.08.15 р.)