ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2015 року Справа № 904/2828/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванов О.Г. (доповідач),

суддів: Величко Н.Л., Коваль Л.А.

при секретарі судового засідання: Погорєлова Ю.А.

представники сторін:

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність №1226 від 12.06.15, представник;

представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,

розглянувши апеляційну Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2015 року у справі № 904/2828/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Промтехуслуги", м. Дніпропетровськ

до Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі", м. Дніпропетровськ

про стягнення 23 517,15 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2015 року у справі № 904/2828/15 (суддя Панна С.П.) позов задоволено, стягнуто з Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційного підприємства "Промтехуслуги" 16 984,61 грн. - основного боргу, 226,15 грн. - 3% річних, 6 306,39 грн. - інфляційних втрат, 3 390,41 грн. - пені, 1 461,60 грн. - витрат на послуги адвоката, 1 722,02 грн. - судового збору.

Рішення вмотивоване несвоєчасною оплатою відповідачем виконаних позивачем робіт за укладеним між сторонами Договором підряду від 26 листопада 2014 року № 147-14р.

Не погодившись із вказаним рішенням, до апеляційної інстанції звернувся відповідач з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Так, скаржник зазначає, що суд не звернув увагу, що позивач мав належним чином довести, з якого саме дня починає обліковуватись прострочення зобов'язання (який день є першим днем неналежного виконання зобов'язання). Слід зазначити, що позивач першим днем прострочення зобов'язання необґрунтовано визначив дату підписання акту приймання-передачі виконаних будівельних робіт, не звертаючи жодної уваги на застереження, узгоджене сторонами в пункті 11.2 Договору (мова йде про те, що прострочення платежу може початися лише на п'ятнадцятий банківський день з дня надходження на рахунок замовника бюджетних коштів, призначених для виконання за цим Договором робіт).

Оскільки до цього часу бюджетні кошти для оплати вартості робіт за Договором підряду на рахунок скаржника ще не надходили, відповідно, зобов'язання не є простроченим. А тому вважати дату підписання акту приймання-передачі першим днем прострочення виконання зобов'язання - є неправомірним та безпідставним, а нараховувати пеню, 3% річних та інфляційні витрати немає жодних підстав, оскільки мова в жодному разі не йде про наявність неналежного виконання зобов'язання.

Окремо скаржник зазначає, що акт приймання наданих послуг може містити лише перелік та вартість послуг, які на дату підписання такого акту вже надані. Проте послуга «попередня оплата за участь у судовому засіданні» - по-перше, не є юридичною послугою, по-друге, не є такою, що взагалі могла бути наданою станом на 26.03.2015 року - дату складання акта, а тому вартість надання такої «послуги» пред'явлена безпідставно.

Таким чином, в задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Промтехуслуги" у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а рішення господарського суду прийнято у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи.

В судовому засіданні 12.08.2015 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом була оголошена вступна та резолютивна частина постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

15.10.2014 року між Міським комунальним підприємством "Дніпропетровські міські теплові мережі", як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничим комерційним підприємством "Промтехуслуги", як підрядником, укладено договір підряду № 147-14р за умовами п. 1.1 якого предметом договору є виконання підрядником відновлення ізоляції трубопроводів після проведення капітального ремонту на Кіровському тепловому районі м. Дніпропетровська (а.с. 10-12).

Кількісні характеристики предмету підряду: згідно виду робіт та обємам, вказаним у кошторисній документації (додаток № 2) (п. 1.2 договору).

Підрядник зобовязаний виконати роботи згідно графіка виконання етапів монтажних робіт, який є невідємною частиною договору (додаток № 3) (п. 2.1 договору).

Договірна ціна визначається на підставі кошторисної документації, є динамічною і складається з договірної ціни в сумі 58595,24 грн., в тому числі ПДВ 20% - 9765,87 грн. (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 11.1 договору розрахунки між сторонами здійснюються в наступному порядку: розрахунки здійснюються на підставі актів фактично виконаних робіт, в 10-ти денний термін, за формою КБ-2в, підписаних уповноваженими представниками сторін. Замовник має право затримати кінцеві розрахунки до усунення недоробок і дефектів, виявлених під час приймання робіт.

Підрядник визначає обєм і вартість виконаних робіт, які підлягають оплаті, надає відповідні документи для підпису замовнику протягом двох днів після виконання робіт. Замовник зобовязаний підписати подані підрядником документи, які підтверджують виконання робіт, або обґрунтувати причини відмови від їх підписання протягом пяти днів з дня отримання. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за виконані роботи здійснюється протягом 14 банківських днів з дати отримання замовником бюджетного призначення на фінансування робіт на свій рахунок (п. 11.2 договору).

Платежі за цим договором здійснюються замовником на поточний банківський рахунок підрядника, вказаний в цьому договорі (п. 11.3 договору).

Згідно п. 12.2 договору прийом результатів робіт здійснюється замовником протягом 5 робочих днів з моменту отримання ним повідомлення підрядника про готовність виконаних робіт до здачі.

Здача результатів робіт підрядником і прийом їх замовником оформлюється актом виконаних робіт за формою КБ-2в, виконаним в програмі АВК-5, який підписується уповноваженими представниками сторін (п. 12.3 договору).

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань (п. 16.1 договору).

Відповідно до графіку виконання етапів монтажних робіт сторонами погоджено вид робіт - ізоляційні роботи, кількість втрат праці робітників - 780,29 л/г, строк виконання (календарні дні) - початок 15 жовтня, закінчення 26 жовтня (а. с. 13).

Як зазначає позивач, на виконання умов договору він виконав для відповідача обумовлені договором ізоляційні роботи на загальну суму 16 984,61 грн., що підтверджується підписаним сторонами актом приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в б/н за листопад місяць 2014 року (а. с. 15-17).

На адресу відповідача надіслано претензію №19 від 22.01.2015 року з вимогою у десятиденний термін з моменту отримання даної претензії провести оплату виконаних робіт у повному обсязі (а.с. 18).

Відповідач залишив вказану претензію без відповіді та задоволення.

Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що зазначений договір № 147-14р від 15.10.2014 року є договором підряду.

Загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду (ст. 317 ГК України).

Правовідносини по укладанню зазначеного договору регулюються параграфом 1 глави 61 ЦК України.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору підряду, є господарськими зобов'язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом попередньої інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору позивач виконав для відповідача обумовлені договором ізоляційні роботи на загальну суму 16 984,61 грн., що підтверджується підписаним сторонами актом приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в б/н за листопад місяць 2014 року (а. с. 15-17).

Вищезазначений акт був прийнятий відповідачем шляхом підписання без зауважень та заперечень.

Відповідач не надав доказів, які б спростовували твердження позивача про виконання ним своїх обовязків за вищенаведеним Договором № 147-14р від 15.10.2014 року.

Враховуючи, що акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в б/н за листопад місяць 2014 року підписаний сторонами 28.11.2014 року, відповідно, останнім днем для оплати виконаних позивачем для відповідача робіт згідно з п. 11.1 договору є 08.12.2014 року.

В порушення прийнятих на себе за договором зобовязань відповідач не розрахувався з позивачем; сума боргу відповідача перед позивачем склала 16 984,61 грн., яка підтверджується матеріалами справи, в тому числі підписаним сторонами актом звірки взаємних розрахунків станом на 19.05.2015 року, та підлягає до стягнення (а.с. 19).

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідачем не були виконані грошові зобовязання, доказів припинення відповідних зобовязань перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Обставини, на які посилається Позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення суми 16 984,61 грн. грн. підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Тому господарський суд дійшов правильного висновку про правомірність вимог позивача в цій частині.

Також, Позивач відповідно до п. 14.9 договору, приписів статті 625 ЦК України наполягає на стягненні з Відповідача на прострочений борг в сумі 16 984,61 грн.:

- пені за період прострочення з 09.12.2014 року по 19.05.2015 року в розмірі 3 390,41 грн.;

- збитків від інфляції за період прострочення з січня 2015 року по квітень 2015 року в розмірі 6 306,39 грн.;

- 3 % річних за період прострочення з 09.12.2014 року по 19.05.2015 року в розмірі 226,15 грн.

За умовами п. 14.9 договору у разі невиконання або неналежного виконання замовником договірних зобовязань протягом термінів, визначених цим договором, замовник оплачує підряднику пеню у розмірі 0,1% від ціни договору за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент сплати пені.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі викладеного, враховуючи розрахунок позивача (межі зазначеного ним періоду та зазначені суми до стягнення), положення частини п'ятої ст. 254 Цивільного кодексу України, колегія суддів відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши правильність нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат прийшла до висновку, що місцевим господарським судом правомірно задоволені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 226,15 грн. - 3% річних, 6 306,39 грн. - інфляційних втрат, 3 390,41 грн. - пені, нарахованих у відповідності із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 14.9 договору.

Щодо позовних вимоги про стягнення витрат на правову допомогу слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Частиною 3 статті 48 ГПК України передбачено, що витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру ".

Згідно до пунктів 4, 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; зазначає представництво як один із видів адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов'язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов'язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов'язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

20.03.2015 року між адвокатом ОСОБА_2, як адвокатом, та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничим комерційним підприємством "Промтехуслуги", як клієнтом, укладено договір № 07/15-ЮО про надання адвокатських послуг (а. с. 23).

Право ОСОБА_2 на зайняття адвокатською діяльністю підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва від 17.11.2008 року за № 1927, яке видане на підставі рішення Дніпропетровської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 11.11.2008 року.

Пунктом 1.1 договору про надання адвокатських послуг передбачено, що адвокат зобовязується надати правову допомогу за окремими дорученнями клієнта.

Вартість послуг адвоката становить: 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі адвоката, у підготовці матеріалів до судового розгляду (ознайомлення з матеріалами, складання документів), участі у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовими засіданнями та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді (п. 4.2 договору про надання адвокатських послуг).

На визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результат вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується визначенні обґрунтованого розміру гонорару (п. 4.1 договору про надання адвокатських послуг).

Гонорар адвоката може оплачуватись на будь-якому етапі виконання даного договору, на підставі підписаного сторонами акту виконаних робіт. Клієнт може здійснити адвокатові попередню оплату за послуги, які будуть надані. При цьому остаточний розрахунок між сторонами здійснюється не пізніше 10 днів після закінчення терміну дії договору (п. 4.5 договору про надання адвокатських послуг).

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання. Термін дії договору 3 роки (п. 3.1 договору про надання адвокатських послуг).

На виконання вищезазначених умов договору між замовником і виконавцем складено акт надання послуг від 26.03.2015 року за № 14, який підписано з обох сторін без претензій замовника до виконаних послуг (а. с. 24).

Ці послуги оплачені позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 27.03.2015 року № 109 на суму 1 461,60 грн. (а. с. 25).

Вищезазначений договір про надання адвокатських послуг від 20 березня 2015 року № 07/15-ЮО, укладений між позивачем та адвокатом ОСОБА_2, акт надання послуг від 26 березня 2015 року № 14 на суму 1 461,60 грн., підписаний сторонами Договору без зауважень, та Платіжне доручення № 109 від 27 березня 2015 року на суму 1461,60 грн. ( а.с.23-24) на думку колегії суддів є достатніми підставами для оплати послуг адвоката і такими, що у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладені на відповідача і є співрозмірними з ціною позову, а отже доводи апеляційної скарги в частині відмови про стягнення 1461,6 грн. до уваги не приймаються.

Щодо посилання скаржника на незастосування судом першої інстанції положень п.11.2. укладеного між сторонами Договору підряду від 15.10.2014 року №145-14р., то це не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки:

- згідно з п.10.1. цього ж Договору фінансування робіт здійснюється за рахунок власних коштів Замовника;

- порядком розрахунків, зазначеним у п.11.1 Договору, вказано підставою оплати акт фактичного виконання робіт;

- оскільки предметом спору є стягнення заборгованості, що виникла в період листопад 2014 року, а позов пред'явлений у квітні 2015 року, відповідач, наполягаючи на застосуванні до правовідносин сторін положень п.11.2. Договору, не надав доказів того, що у цьому часі і впродовж до моменту постановлення судом оскаржуваного рішення було відсутнє бюджетне фінансування, наразі графіки бюджетного призначення відсутні взагалі, а також докази того, що кошториси витрат на ці види робіт були погоджені за рахунок бюджету, а не за власні кошти, як про це вказано у п.10.1. Договору підряду від 15.10.2014 року №147-14р.

Між тим, джерелами формування майна відповідача є як доходи, отримані від господарської діяльності, так і дотації з бюджетів (п.3.3.2. і п.3.3.2. Статуту).

У звязку з чим, колегія суддів відхиляє заперечення скаржника щодо не оплати виконаних робіт за відсутності бюджетного фінансування, оскільки на підставі частини другої статті 617 ЦК, частини другої статті 218 ГК та рішення Європейського суду зправ людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус протиУкраїни" від 18 жовтня 2005 року відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на 2014 рік не виправдовує бездіяльність відповідача і не є підставою для звільнення його відповідальності за порушення зобов'язання.

Від відповідача надійшло клопотання про призначення судової експертизи для з'ясування вартості і об'єму виконаних робіт по ОСОБА_1 від 28 листопада 2014 року.

Оскільки, вказаний ОСОБА_1 підписаний посадовими особами сторін, підписи яких скріплено печатками, без зауважень колегія суддів вважає, що вказане клопотання є безпідставним, та таким, що не підлягає задоволенню.

Крім того, слід зазначити, що клопотання про призначення судової експертизи в суді першої інстанції не заявлялось і не розглядалась, а представник відповідача у судовому засіданні відмовився від даного клопотання.

Матеріали справи свідчать про те, що господарським судом в порядку статті 43 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи в їх сукупності і вірно застосовано норми процесуального та матеріального права.

З огляду на обґрунтованість рішення господарського суду, відповідність висновків, викладених в рішенні, обставинам справи та чинному законодавству, вимоги скаржника про скасування рішення є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" м. Дніпропетровськ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2015 року у справі № 904/2828/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 14.08.2015 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Н.Л. Величко

Суддя Л.А. Коваль