ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2015 р. Справа № 922/3972/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя Івакіна В.О., суддя Ільїн О.В.,

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.,

за участю представників:

позивача - Станішевський І.С. - дов. № 14-125 від 13.05.2014р.,

відповідача - Ващенко Т.Д. - дов. № 38-4055/391 від 27.10.2010р.,

ДВС України - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 3924 Х/1-9) на ухвалу господарського суду Харківської області від 16.07.2015р. у справі № 922/3972/14

за позовом ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків,

про стягнення 128 105 652,43 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.07.2015 р. у справі № 922/3972/14 скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 12.02.2015 р. на дії органу Державної виконавчої служби України за вх. № 25 - задоволено. Визнано незаконними дії відділу примусового виконання рішень Державної служби України щодо винесення 22.01.2015 р. постанови про зупинення виконавчого провадження ВП № 45958698 з примусового виконання наказу від 18.11.2014 р. по справі № 922/3972/14. Визнано незаконною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попіва Р.І. від 22.01.2015 р. про зупинення виконавчого провадження ВП №45958698 з примусового виконання наказу від 18.11.2014 р. по справі № 922/3972/14.

Відповідач, КП "Харківські теплові мережі", з ухвалою суду першої інстанції не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні скарги ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 12.02.2015 р. на дії органу Державної виконавчої служби України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства.

Позивач, ПАТ "НАК "Нафтогаз України", у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Харківської області від 16.07.2015 р. у справі № 922/3972/14 - без змін, посилаючись на необґрунтованість доводів, викладених в апеляційній скарзі, та законність ухвали суду першої інстанції, яка прийнята у відповідності з нормами чинного законодавства.

Державна виконавча служба України відзиву на апеляційну скаргу не надала, в судове засідання не з'явилася та про причини неявки Харківський апеляційний господарський суд не сповістила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце судового засідання.

Зважаючи на належне повідомлення учасників процесу про час та місце засідання суду, та на те, що їх явка у судове засідання не була визнана обов'язковою, а також на те, що відповідно до ч. 2 ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника Державної виконавчої служби України за наявними в справі матеріалами у відповідності до ст. 75 ГПК України. Крім того, сторони відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України не заявляли клопотання про подовження строку розгляду справи, а господарський суд не має права за своєю ініціативою подовжувати строк розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням господарського Харківської області від 03.11.2014 р. у справі № 922/3972/14 позов задоволено частково. Стягнуто з КП "Харківські теплові мережі" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" суму основного боргу у розмірі 78902613,84 грн., 3% річних у розмірі 6859638,71 грн., інфляційних витрат у розмірі 34148402,56 грн., пені у розмірі 1114519,64 грн., судового збору у розмірі 73080,00 грн. В стягненні пені у розмірі 7080477,68 грн. відмовлено.

18.11.2014 р. господарським судом Харківської області було видано відповідний наказ.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 р. дане рішення у справі № 922/3972/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2015р. у справі № 922/3972/14 рішення господарського суду Харківської області від 03.11.2014р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.03.2015р. зі справи № 922/3972/14 залишено без змін.

22.01.2015 р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попівим Р.І. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП № 45958698 з примусового виконання наказу № 922/3972/14, виданого господарським судом Харківської області 18.11.2014р. Дана постанова винесена на підставі п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з внесенням КП "Харківські теплові мережі" до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону.

Пунктом 15 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що внесення підприємства боржника до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", є обов'язковою підставою зупинення виконавчого провадження.

Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження зупиняється у випадках передбачених, зокрема, пунктом 15 статті 37 цього Закону, - до закінчення строку дії процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначеного Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Відповідно до абз. 6 п. 3.7. ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства із стягнення заборгованості, яка виникла до 1 січня 2013 року, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів, та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, яка виникла до 1 січня 2011 року, і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України.

Вказана норма є імперативною і спеціальною по відношенню до Закону України "Про виконавче провадження".

Судом першої інстанції правильно зазначено, що в заяві про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 18.11.2014р. № 922/3972/14 стягувачем зазначалось, що стягнення заборгованості здійснюється у зв'язку із несвоєчасним виконанням боржником умов договору від 27.12.2013р. № 14/6335/13 про відступлення права вимоги за договором постачання природного газу № 619 від 30.09.2011 р.

Тобто, у державного виконавця була інформація, що свідчила про виникнення заборгованості у боржника після 01.01.2013 р.

Також, суд першої інстанції правомірно звернув увагу на те, що рішенням Конституційного суду України від 13.12.2012р. у справі № 1-26/2012 за конституційним зверненням ТОВ "ДІД Конс" було дано офіційне тлумачення положень п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" у взаємозв'язку з положеннями ч. 1 ст. 41, ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. З ст. 129 Конституції України, ст. 115 ГПК України, п. 1.3, 1.4 ст. 1, ч. 2 ст. 2, абз. 6 п. 3.7 ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" (справа про стягнення заборгованості з підприємств паливно-енергетичного комплексу) встановлено, що:

- обов'язкове зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень здійснюється лише щодо стягнення заборгованості, яка виникла через неповні розрахунки за енергоносії, та щодо учасників розрахунків, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу";

- внесення юридичної особи, незалежно від форми власності, до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, не є підставою для зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень щодо стягнення з неї заборгованості, яка не стосується неповних розрахунків за енергоносії і не визначена Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Отже, за змістом вказаного Конституційного Рішення, положення Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" регулюють правовідносини між учасниками розрахунків, визначених п. 1.3 ст. 1 цього Закону, та не регулюють правовідносини стосовно погашення заборгованості, невизначеної у пункті 1.4 статті 1 вказаного Закону.

Статтею 150 Конституції України встановлено, що рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території Україну остаточними і не можуть бути оскаржені.

Таким чином, зазначені правові висновки Конституційного суду України від 13.12.2012р. у справі № 1-26/2012 спростовують твердження відповідача в апеляційній скарзі, що для зупинення виконавчого провадження необхідні дві умови: включення боржника до Реєстру підприємств ПЕК, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу"; стягнення заборгованості, яка виникла через неповні розрахунки за енергоносії.

В свою чергу, пп. 1 п. 1.4 ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" визначено, що заборгованість - це підтверджена учасниками розрахунків на розрахункову дату сума коштів, яка підлягає сплаті за товари, роботи (послуги), спожиті у процесі виробництва (видобутку), передачі (транспортування) та/або постачання енергоносіїв, відповідно до укладених договорів або з інших підстав, передбачених законом, у тому числі суми пені, штрафних та фінансових санкцій, але не сплачена.

У відповідності до п. 1.8 ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" розрахункова дата - дата фіксації учасниками розрахунків сум кредиторської та дебіторської заборгованостей, що належать до погашення з використанням передбачених цим Законом механізмів. Розрахунковою датою встановлюється 01.01.2013 р., а для казенних підприємств, у тому числі тих, які були казенними станом на 01.01.2011 р., за зобов'язаннями з оплати електроенергії - 01.07.2011 р.

Пунктом 6.1 статті 6 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" встановлено, що однією з умов застосування кожного механізму погашення заборгованості, встановленого цим Законом, є підтвердження учасниками розрахунків сум заборгованості в тій частині, яку передбачається погасити на умовах, визначених цим Законом. У процесі підтвердження заборгованості учасниками розрахунків самостійно в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, на підставі відповідних документів встановлюються та уточнюються суми дебіторської та кредиторської заборгованостей, що підлягають погашенню. За результатами встановлення та уточнення сум заборгованості складається акт про наявність та розмір заборгованості, яку передбачається погасити із застосуванням механізмів, визначених цим Законом (п. 6.2 ст. 6 даного Закону).

Під час розгляду справи № 922/3972/14 та винесення рішення, господарським судом було встановлено, що заборгованість за боржником (КП "Харківські теплові мережі") у розмірі 78902613,84 грн. утворилась за період жовтень-листопад 2013 р. На вказану заборгованість також було нараховано пеню у розмірі 1114519,64 грн.

Таким чином, зазначена заборгованість у боржника виникла після 01.01.2013р.

Отже, оскільки заборгованість за рішенням суду у справі 922/3972/14 виникла після встановленої Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" розрахункової дати, підтвердження учасниками розрахунків її розміру станом на 01.01.2013 р. звичайно не вбачається можливим.

Тому, заходи примусового виконання рішення суду у справі № 922/3972/14 про стягнення заборгованості, яка не визначена відповідно до вимог Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", в тому числі виникла після 01.01.13 року, повинні застосовуватися на загальних підставах в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обгрунтованість скарги на дії органу Державної виконавчої служби України за вх. № 25 та вважає за необхідне її задовольнити.

Відповідно до ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про обґрунтованість скарги на дії органу Державної виконавчої служби України та її задоволення.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження в матеріалах справи.

Судова колегія Харківського апеляційного господарського суду вважає, що оскаржувана ухвала господарського суду першої інстанції прийнята при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального права, викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи, а тому ухвала господарського суду Харківської області від 16.07.2015р. у справі № 922/3972/14 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись статтями 91, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105, 106, 1212 ГПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 16.07.2015р. у справі № 922/3972/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 12.08.2015р.

Головуючий суддя Бондаренко В.П.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Ільїн О.В.