ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.15 Справа№ 914/2039/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ

до відповідача: Приватного підприємства «Приватна фірма по ремонту та обслуговуванню житла «Лапаївка», м.Львів

про: стягнення 49 126,98 грн.,

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача: Данилевський О.М. - представник (довіреність №14-89 від 18.04.2014р.);

від відповідача: Маковський І.Я. - представник (довіреність б/н від 10.07.2015р.);

В судовому засіданні 11.08.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

позов заявлено Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (м.Київ) до Приватного підприємства «Приватна фірма по ремонту та обслуговуванню житла «Лапаївка» (м.Львів) про стягнення 49126,98 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов'язку щодо проведення розрахунків за поставлений позивачем природний газ.

Ухвалою суду від 26.06.15 року порушено провадження у справі. Розгляд судової справи призначено на 16.07.15р. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому числі визнано обов'язковою участь повноважних представників сторін в судове засідання.

Представник позивача в судове засідання 16.07.2015 року з'явився, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, позов заперечив.

В судовому засіданні оголошено перерву до 06.08.2015 року.

Представник позивача в судове засідання 06.08.2015 року з'явився, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, позов заперечив, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав клопотання (вх. №32627/15 від 06.08.2015р.) про долучення документів до матеріалів справи, яке суд задоволив.

В судовому засіданні оголошено перерву до 11.08.2015 року.

В судове засідання 11.08.2015р. позивач участь повноважного представника забезпечив, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав пояснення по справі (вх. №33654 /15 від 11.08.2015 року), в яких зазначає, що в період вересня - грудня 2012 року НАК «Нафтогаз України» реалізовувала природний газ теплопостачальним підприємствам з урахуванням методики, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України №288 від 15.07.2010 року. Методика визначення обсягів природного газу, які використовуються на виробництво теплової енергії для потреб населення у разі, якщо суб'єкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів, затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України №288 від 15.07.2010 року, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України за №671/17966 від 11.08.2010 року, та у період вересня - грудня 2012 року був чинним. Крім того, звертає увагу, що вищезазначена методика у т.ч. містить відповідні формули та роз'яснення щодо перерахунку втрат теплової енергії (при її виробництві) в обсяг природного газу. В навдених поясненнях представник позивача стверджує, що враховуючи те, що відповідач надавав до НАК «Нафтогаз України» акти приймання - передачі природного газу, які були без дотримання вимог методики (розрахунок втрат теплової енергії, яка виробляється для потреб населення не відповідає дійсності), компанією на адресу цього контрагента неодноразово, в період листопада 2012 - січня 2013 рр. надсилались акти приймання - передачі природного газу за відповідні періоди 2012 року, які були складені із застосуванням норм КТМ (керівний технічний матеріал/норми та вказівки) №204 від 14.12.13 року, що затверджений наказом Держжитлокомунгосподарства України.

Відповідач участь повноважного представника в судове засідання забезпечив, позовні вимоги заперечив, заявив усне клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

03.09.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавцем згідно договору) та Приватним підприємством «Приватна фірма по ремонту та обслуговуванню житла «Лапаївка» (покупцем згідно договору) було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 12/395-ТЕ-21 (надалі по тексту рішення - договір), згідно з п. 1.1 якого, продавець зобов'язується передати у власність покупцю природний газ, ввезений на митну територію України Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до п. 2.1. договору, продавець передає покупцю в період з 01.09.2012 року по 31.12.2012 року природний газ в обсязі до 79 тис. м. куб.

Відповідно умов договору, передача-приймання газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу оформляється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Договором, а саме п. 6.1, визначено порядок здійснення оплати, яка проводиться покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору позивач поставив протягом жовтня - грудня 2012 року, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 63,270 тис.куб.м. на загальну суму 82 833,08 грн.

Відповідач, прийнявши природний газ, відмовився оформляти акти прийняття - передачі природного газу за жовтень, листопад та грудень 2012 року.

Проте, як стверджує позивач факт отримання природного газу підтверджується рядом інших документів.

Відповідач перерахував на рахунок позивача грошові кошти в якості оплати поставленого природного газу на суму 55 000,00 грн., що підтверджується довідкою про операції та довідкою про сальдо (наведені документи містяться в матеріалах справи).

Таким чином, як стверджує позивач, відповідач не повністю виконав зобов'язання з оплати поставленого природного газу внаслідок чого в останнього виникла заборгованість перед позивачем 27 833,08 грн. за природній газ, спожитий протягом жовтня-грудня 2012 року.

Крім суми основної заборгованості позивач звернувся з позовними вимогами про стягнення пені в розмірі 2 425,96 грн., штрафу в розмірі 2 671,86 грн., 1 954,47 грн. - 3% річних та 14 241,61 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до п. 7.2 договору, у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 покупець зобов'язується (крім суми основної заборгованості) сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Несвоєчасність оплати позивач підтверджує випискою з операцій по підприємству відповідача за підписом головного бухгалтера позивача.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). А відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно 6.1. остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договором про закупівлю природного газу сторони визначили взаємні права та обов'язки, за невиконання яких передбачили відповідальність. Як встановлено судом на підставі наявних матеріалів у справі, позивач свої обов'язки виконав належним чином, а відповідач порушив умови договору, заборгувавши позивачу 27 833,08 грн.

Судом встановлено, що оплата за поставлений газ була здійснена відповідачем із порушенням терміну та не в повному обсязі.

Підписані відповідачем акти приймання - передачі природного газу в матеріалах справи відсутні, однак, частково оплативши отриманий природний газ, відповідач визнав факт його поставки.

Судом встановлено, що в період вересня - грудня 2012 року НАК «Нафтогаз України» реалізовувала природний газ теплопостачальним підприємствам з урахуванням методики, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України №288 від 15.07.2010 року. Методика визначення обсягів природного газу, які використовуються на виробництво теплової енергії для потреб населення у разі, якщо суб'єкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів, затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України №288 від 15.07.2010 року, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України за №671/17966 від 11.08.2010 року, та у період вересня - грудня 2012 року був чинним. Вищезазначена методика у т.ч. містить відповідні формули та роз'яснення щодо перерахунку втрат теплової енергії (при її виробництві) в обсяг природного газу. Враховуючи те, що відповідач надавав до НАК «Нафтогаз України» акти приймання - передачі природного газу, які були без дотримання вимог методики, компанією на адресу цього контрагента надсилались акти приймання - передачі природного газу за відповідні періоди 2012 року, які були складені із застосуванням норм КТМ (керівний технічний матеріал/норми та вказівки) №204 від 14.12.13 року, що затверджений наказом Держжитлокомунгосподарства України.

Долучена до матеріалів справи копія спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету не приймається судом до уваги, оскільки таке рішення не підписане НАК «Нафтогаз України».

Ст. 530 Цивільного кодексу передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 7.2 договору, у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 покупець зобов'язується (крім суми основної заборгованості) сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

У відповідності до п.7.2. договору за прострочення платежів понад 30 днів покупець зобов'язаний додатково сплатити штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. А ч. 1 ст. 547 визначає, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом згідно ч. 1 ст. 548 ЦК України.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Правильність представленого позивачем розрахунку пені в сумі 2 425,96 грн. та штрафу в сумі 2 671,86 грн. судом перевірено.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України перебачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено правильність нарахування позивачем втрат від інфляції, що становлять 14 241,61 грн. та 3% річних - 1 954,47 грн.

Суд відхилив усне клопотання представника відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки жодних доказів на його обґрунтування відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий збір покладається на відповідача у відповідності до ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задоволити повністю.

2.Стягнути з Приватного підприємства «Приватна фірма по ремонту та обслуговуванню житла «Лапаївка» (79066, м. Львів, вул. Сихівська, буд.9, кв.39-А, ідентифікаційний код 30388472) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) 27 833,08 грн. основного боргу, 2 425,96 грн. пені, 2 671,86 грн. - штрафу, 1 954,47 грн. - 3% річних, 14 241,61 грн. інфляційних втрат та 1 827,00 грн. судового збору.

Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 13.08.2015 р.

Суддя Король М.Р.