УХВАЛА

11.08.2015Справа № 10/56
За позовом Військового прокурора Дарницького гарнізону в інтересах держави

в особі 1. Міністерства оборони України,

2. Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астрая"

про визнання недійсним договору оренди, виселення та стягнення 23 011,29 грн.

За розглядом скарги Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України

на дії Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві

Головуючий суддя Морозов С.М.

суддя Ярмак О.М.

суддя Шкурдова Л.М.

За участю представників учасників судового процесу:

від прокуратури: Довбищук Л.М. (службове посвідчення №033623 від 26.05.2015р.);

від позивача 1: Чономаз Є.П. (представник за довіреністю №220/434/д від 03.06.2015р.);

від позивача 2 (скаржника): Чономаз Є.П. (представник за довіреністю №303/25-255 від 21.01.2015р.);

від відповідача: не з'явились;

від державної виконавчої служби: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Військовий прокурор Дарницького гарнізону звернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (надалі також - позивач-1), Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (надалі також - позивач-2, скаржник) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астрая» (надалі також - відповідач, боржник) про визнання недійсним договору оренди, виселення та стягнення 23 011,29 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.04.2002р. у справі №10/56 позовні вимоги Військового прокурора Дарницького гарнізону задоволено частково. Визнано недійсним договір оренди нежитлових приміщень №2/98 від 15.09.1998р. Виселено Товариство з обмеженою відповідальністю "Астрая" з нежитлових приміщень: склад (споруд №13) площею 374 кв. м., контрольно-перепускний пункт (споруд №1) площею 130 кв.м., складське приміщення арочного типу (споруди №7,8) площею 596 кв.м., складське приміщення СРМ (споруд №9, 10) площею 544 кв.м. та відкритих площадок №6 та №28 з чотирма козловими кранами загальною площею 1 860 кв.м., що розташовані за адресою м. Київ, вул. Бориспільська, 18. Стягнуто з відповідача в доход Державного бюджету України 170,00 грн. державного мита, а також на користь Державного підприємства "Арбітражний інформаційний центр" 69,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині в позові відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2002р. рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2002р. у справі №10/56 змінено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Астрая" на користь Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України 15 760,80 грн. основного боргу, 157,61 грн. державного мита в доход державного бюджету та 69,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь Державного підприємства "Арбітражний інформаційний центр". В іншій частині в позові відмовлено. Стягнуто з Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Астрая" 21,25 грн. державного мита за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 24.12.2002р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Астрая" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2002р. у справі №10/56 повернуто без розгляду.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 24.12.2002р. касаційне подання Військового прокурора Дарницького гарнізону на постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2002р. у справі №10/56 повернуто без розгляду.

09.06.2015р. до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України на дії Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві, відповідно до якої скаржник просить суд поновити строк на подачу скарги, визнати незаконними дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві Шевченка М.Р. в частині винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 11.12.2014р. ВП №17205008, визнати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 11.12.2014р. ВП №17205008 недійсною та зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу суду від 15.01.2003р. у справі №10/56.

Скарга обґрунтована тим, що дії державного виконавця по винесенню постанови є незаконними, оскільки за період перебування наказу на виконанні з 27.01.2003р. і до сьогодні державним виконавцем на адресу позивача-2 не надіслано жодного документу про хід виконавчого провадження і не повідомлено про жодну вжиту для виконання рішення суду дію.

Згідно розпорядження Голови Господарського суду міста Києва від 09.06.2015р. справу №10/56 для розгляду скарги Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України на дії Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Морозов С.М., судді Ярмак О.М., Шкурдова Л.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2015р. відновлено Київському квартирно-експлуатаційному управлінню Міністерства оборони України пропущений строк на подачу скарги та призначено розгляд скарги Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України на дії Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві в справі №10/56 на 14.07.2015р.

Судове засідання, призначене на 14.07.2015р. не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Шкурдова Л.М. на лікарняному.

У зв'язку з виходом судді Шкурдова Л.М. з лікарняного, судом ухвалою від 17.07.2015р. скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України на дії Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві в справі №10/56 було призначено до розгляду на 11.08.2015р.

В судове засідання 11.08.2015р. представники відповідача та державної виконавчої служби не з'явились.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Окрім того, скаржник просить суд відновити строк на оскарження дій державного виконавця.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до ст. 53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Вищий господарський суд України у п. 1 Інформаційного листа від 15.03.2007р. №01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» на запитання, чи достатньо для вирішення господарським судом питання про відновлення процесуального строку самого лише клопотання про це або наявність поважної причини пропуску строку має бути доведена, відповів так. Згідно з частиною першою статті 53 ГПК за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Отже, наведена норма пов'язує можливість відновлення процесуального строку з обов'язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюється за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V ГПК.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 26.12.2003р. №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» яку доведено до господарських судів інформаційним листом Вищого господарського суду України від 19.03.2004р. №01-8/491 «Про постанову Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003р. №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» встановлено, що судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, ст. 26, ч. 4 ст. 57 Закону №606-XIV, ст. 1212 ГПК), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними правилами ст. 248-22 ЦПК. Скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено в порядку, передбаченому статтями 85, 89 ЦПК, залишається без розгляду. Відповідно до ст. 53 ГПК у разі відмови у відновленні пропущеного строку постановлюється ухвала.

Вивчивши матеріали справи та надані до скарги докази, судом ухвалено поновити позивачу-2 строк на оскарження дій державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві.

Окрім того, дослідивши подану позивачем-2 скаргу на дії Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно ст. 124 Конституції України та ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі ст. 2 цього закону примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (далі - державні виконавці).

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (стаття 116 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - ЗУ «Про виконавче провадження») а також п. 1.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15 грудня 1999р., примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема, судових наказів.

Як встановлюється зі скарги позивача-2, останній пред'явив до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві судовий наказ для його виконання.

11.12.2014р. державним виконавцем Шевченко М.Р. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Зазначену постанову було направлено стягувачеві 23.04.2015р., про що свідчить відмітка на супровідному листі державної виконавчої служби.

В тексті зазначеної постанови вказано, що в ході проведення виконавчих дій розшукати кошти та майно боржника, на які можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості не вдалося. Постановою державного виконавця накладено арешт на кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника. Згідно відомостей установ, що проводять реєстрацію майна, за боржником майно не зареєстровано. Постановою державного виконавця накладено арешт на все майно боржника.

Як зазначено в скарзі позивача-2, за період з 27.01.2003р. до теперішнього часу державний виконавець не повідомляв стягувача про хід виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом. (ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу»).

У відповідності до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець:

- здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом;

- надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

- розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання;

- заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

- роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Я передбачено ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як встановлюється матеріалами справи, державним виконавцем не надіслано позивачу-2 документів виконавчого провадження, які б надали змогу відслідкувати хід виконавчого провадження.

Окрім того, при зверненні позивача-2 до державної виконавчої служби з клопотанням про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, останньому було відмовлено з причин, не передбачених зазначеним законом.

Статтею 27 вказаного закону передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням. (ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови від 11.12.2014р. державним виконавцем вказано, що в ході проведення виконавчих дій розшукати кошти та майно боржника, на які можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості не вдалося.

В той же час, зазначеною постановою, встановлено, що постановою державного виконавця накладено арешт на все майно боржника.

Зазначені два твердження суперечать одне одному, оскільки фактично одне одного виключають. Тобто, якщо майно боржника не виявлено, то немає підстав для накладення арешту, але якщо все ж таки арешт на майно боржника накладено, то відповідно таке майно державним виконавцем було виявлено, оскільки арешт можливо накласти на індивідуально-визначене майно, перелік якого повинен наводитись у відповідній постанові державного виконавця.

Таким чином, неможливим є встановлення обставин щодо фактичного виявлення чи все ж таки відсутності майна боржника.

Державною виконавчою службою копії матеріалів виконавчого провадження на запит суду не надіслано.

Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до п. 9.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Отже, як встановлено судом, дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови ВП№17205008 від 11.12.2014р. про повернення виконавчого документа стягувачеві, суперечать нормам Закону України «Про виконавче провадження», а тому вони підлягають визнанню незаконними, а вказана постанова підлягає визнанню недійсною.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що вимога скаржника про зобов'язання Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №10/56 від 15.01.2003р. є передчасною, оскільки не відповідає порядку здійснення виконавчого провадження, передбаченого ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», та можлива лише після повторного звернення позивача-2 до державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, вимоги скаржника у справі №10/56, є правомірними та підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України на дії Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві в справі №10/56 задовольнити частково.

2. Визнати незаконними дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Шевченка М.Р. в частині винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП№17205008 від 11.12.2014р.

3. Визнати недійсною постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП№17205008 від 11.12.2014р., винесену старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Шевченком М.Р.

4. В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

5. Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 106 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.М. Морозов

Суддя О.М. Ярмак

Л.М. Шкурдова