РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2015Справа №910/13196/15

За позовом: публічного акціонерного товариства "ДІАМАНТБАНК";

до: публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК";

про: звернення стягнення на предмет застави.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Агафонов А.В. - за довіреністю від 20.07.2015 № 358;

відповідача: Шевчук А.С. - за довіреністю від 15.05.2015 № 33.

С У Т Ь С П О Р У :

Публічне акціонерне товариство "ДІАМАНТБАНК" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" про звернення стягнення на предмет застави.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов'язання за кредитним договором від 13.02.2015 № 1, укладеним між сторонами спору в рамках генерального договору про загальні умови і порядок проведення міжбанківських операцій від 24.10.2013 № 56/55, виконання зобов'язань за яким було забезпечено договором застави майнових прав від 13.02.2015 № 130215/2-Z, укладеного між сторонами спору. Відповідач грошові кошти надані останньому позивачем в якості кредиту, в термін, встановлений договором не повернув. Наведена обставина призвела до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості та звернення останнього до господарського суду за захистом свого порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет застави а саме: на майнове право (право вимоги) відповідача на одержання від позивача грошових коштів, що належать відповідачеві відповідно до кредитного договору від 13.02.2015 № 2 укладеного між сторонами спору в рамках генерального договору про загальні умови і порядок проведення міжбанківських операцій від 24.10.2013 № 56/55 в розмірі 162.728.215,27 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.05.2015 позовну заяву публічного акціонерного товариства "ДІАМАНТБАНК" прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/13196/15.

Відповідачем подані до суду письмові пояснення, в яких останній позов відхилив повністю з урахуванням такого.

По-перше: відсутнє погодження уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК";

По-друге: договір застави майнових прав від 13.02.2015 № 130215/2-Z, укладений між сторонами спору не скріплений печаткою публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК", а тому не спричинив додаткових прав та обов'язків для сторін;

По-третє: публічне акціонерне товариство "ДІАМАНТБАНК" не включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК";

По-четверте: договір застави майнових прав від 13.02.2015 № 130215/2-Z має ознаки нікчемності , визначені пунктами 1, 2, 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

До господарського суду надійшла заява представника публічного акціонерного товариства "ДІАМАНТБАНК" про зміну предмету позову в якій останній просить суд звернути стягнення на предмет застави за договором застави майнових прав від 13.02.2015 № 130215/2-Z а саме: на майнове право (право вимоги) відповідача на одержання від позивача грошових коштів, що належать відповідачеві відповідно до кредитного договору від 13.02.2015 № 2 укладеного між сторонами спору в рамках генерального договору про загальні умови і порядок проведення міжбанківських операцій від 24.10.2013 № 56/55 в розмірі 162.728.215,27 грн шляхом відступлення від відповідача до позивача права вимоги на повернення вказаних кредитних коштів

Заява представника позивача про зміну позовних вимог прийнята судом, тому спір розглядається з урахуванням вказаної заяви.

В судовому засіданні 05.08.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін по суті спору та дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між публічним акціонерним товариством "ДІАМАНТБАНК" (далі - позивач) та публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" (далі - відповідач) укладений генеральний договір про загальні умови і порядок проведення міжбанківських операцій від 24.10.2013 № 56/55 (далі - Генеральний договір), предметом якого є порядок укладання сторонами угод на проведення міжбанківських операцій і загальні умови їх виконання (п. 1.1 Генерального договору).

Пунктом 3.3 Генерального договору надано визначення угодам типу "SWAP" - угоди, які можуть мати наступні значення:

- 1-й варіант - угоди, за якими відбувається одночасно купівля і продаж однієї і тієї ж суми іноземної валюти з різними датами валютування;

- 2-й варіант - обмін МБК (МБД) між сторонами в різних валютах на обумовлений строк та за курсами узгодженими сторонами при укладанні угоди.

Відповідно до п. 5.1 Генерального договору, укладання угод відбувається шляхом визначення їх умов у кожному конкретному випадку шляхом проведення переговорів між дилерами позивача та відповідача за допомогою системи REUTERS DEALING, по телефону або іншими узгодженими засобами зв'язку і обміну відповідними підтвердженнями по телексу, системі S.W.I.F.T., електронній пошті НБУ або іншими узгодженими засобами зв'язку.

Згідно п. 5.2.4 Генерального договору після узгодження умов угоди у системі REUTERS DEALING або по телефону, або по телексу або в системі S.W.I.F.T. або по електронній пошті НБУ, сторони протягом того ж робочого дня обмінюються підтвердженнями (МТ 320) по телексу, системі S.W.I.F.T. або по електронній пошті НБУ, які є невід'ємною частиною цього договору.

У відповідності до п. 5.2.5 Генерального договору підтвердження повинно містити:

- найменування сторін, що домовилися (або S.W.I.F.T.-код);

- дату укладання угоди;

- суму і валюту угоди;

- дати надання і повернення кредиту/депозиту;

- процентну ставку;

- суму та дату сплати процентів;

- платіжні інструкції з зазначенням повних реквізитів сторін;

- особливі умови і примітки (у разі потреби) в тому числі граничний час надання/повернення коштів, умови забезпечення;

- інші умови (за необхідністю та згідно чинного законодавства України).

Положеннями п. 5.2.6 Генерального договору встановлено, що сторони домовились, що підтвердження оформлені відповідно до п. 5.2.5 цього договору, а також роздрук тексту переговорів уповноважених дилерів сторін в системі REUTERS DEALING або по телефону або по телексу або по системі S.W.I.F.T. або по електронній пошті НБУ є юридично значущими і використовуються сторонами як докази при розгляді суперечок.

Так, в рамках Генерального договору між позивачем та відповідачем були укладені угоди "SWAP", на підставі яких:

- 13.02.2015 позивач надав відповідачу кредит у розмірі 11.000.000 (одинадцять мільйонів) 00 дол. США під 0,1 % відсотків річних з кінцевою датою погашення кредиту та відсотків до 17.02.2015, згідно підтверджень у системі S.W.I.F.T. у форматі МТ 320 № 48004 та ММ45388LT від 13.02.2015 та відповідно до роздруківки тексту переговорів в системі REUTERS DEALING (далі - кредитний договір № 1);

- 13.02.2015 відповідач надав позивачу кредит у розмірі 162.728.215 (сто шістдесят два мільйони сімсот двадцять вісім тисяч двісті п'ятнадцять) грн. 27 коп. під 0,1 % відсотків річних з кінцевою датою погашення кредиту та відсотків до 17.02.2015, згідно підтверджень по системі S.W.I.F.T. у форматі МТ 320 № 48013 та № MM45387LG від 13.02.2015 та відповідно до роздруківки тексту переговорів в системі REUTERS DEALING (далі - кредитний договір № 2).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 1 між позивачем та відповідачем укладений договір застави майнових прав від 13.02.2015 № 130215/2-Z (далі - Договір застави) відповідно до умов якого відповідач надав у заставу позивачу майнові права (право вимоги), які належать відповідачу за кредитним договором № 2, а саме: майнове право на одержання кредитних коштів в сумі 162.728.215 (сто шістдесят два мільйони сімсот двадцять вісім тисяч двісті п'ятнадцять) грн. 27 коп.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є кредитним договором.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Статтею 20 Закону України "Про заставу" унормовано, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення відповідачем його зобов'язання за кредитним договором від 13.02.2015 № 1 укладеним між сторонами спору в рамках Генерального договору, виконання зобов'язань за яким було забезпечено договором застави, що призвело до звернення позивача до господарського суду за захистом порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет застави а саме: на майнове право (право вимоги) відповідача на одержання від позивача грошових коштів, що належать відповідачеві відповідно до кредитного договору від 13.02.2015 № 2 укладеного сторонами спору в рамках Генерального договору в розмірі 162.728.215,27 грн шляхом відступлення від відповідача до позивача права вимоги на повернення вказаних кредитних коштів.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням такого.

Постановою правління національного банку України від 12.05.2015 № 310 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК". На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.05.2015 № 99 про початок процедури ліквідації публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" та призначення уповноваженої особи фонду на ліквідацію.

Відповідно до частини 2 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Статтею 49 Закону встановлено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює, зокрема, такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Оголошення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" опубліковано в газеті "Голос України" 19.05.2015, відтак, реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідача має бути сформований 19.08.2015.

Частиною 6 статті 49 Закону встановлено, що уповноважена особа фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Судом встановлено, що вимоги позивача станом на час розгляду справи не розглянуті та не акцептовані, а строк їх розгляду ще не сплив.

Відповідно до частини 2 статті 50 Закону до ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. До ліквідаційної маси банку не включається майно у випадках, прямо передбачених законом, а також індивідуально визначене майно та майнові права, що належать банку на підставі речових прав (ліцензії, гудвіл тощо).

Уповноважена особа Фонду не має права відчужувати майно банку до затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси, крім випадків надання виконавчою дирекцією фонду дозволу на реалізацію окремого майна з метою запобігання збиткам або ризикам його втрати, а також у випадках, передбачених цим Законом. (частина 1 статті 51 Закону).

Майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право за погодженням з уповноваженою особою Фонду звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому чинним законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. У разі якщо обсяг коштів від реалізації заставленого майна недостатній для задоволення вимог заставодержателя, незадоволені вимоги підлягають задоволенню в порядку черговості, встановленої цим Законом (частина 3 статті 52 Закону).

Суд відзначає, що доказів підтвердження того, що позивачем погоджено з уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" звернення стягнення на предмет застави а саме: на майнове право (право вимоги) відповідача на одержання від позивача грошових коштів, що належать відповідачеві відповідно до кредитного договору від 13.02.2015 № 2 укладеного сторонами спору в рамках Генерального договору в розмірі 162.728.215,27 грн шляхом відступлення від відповідача до позивача права вимоги на повернення вказаних кредитних коштів до суду не подано.

Листом від 10.06.2015 № 1418 уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" відмовлено позивачу в наданні погодження на звернення стягнення на предмет застави та для подальшого вирішення вказаного питання у вказаному листі позивачу запропоновано направити свого представника до головного офісу відповідача з наявним оригіналом договору застави для ознайомлення та звірки. Однак позивачем зазначені заходи проведені не були.

Заперечення відповідача про те, що договір застави майнових прав від 13.02.2015 № 130215/2-Z має ознаки нікчемності, визначені пунктами 1, 2, 7 частини 3 статті 38 Закону та не скріплений печаткою публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" судом відхиляються, оскільки встановлення вказаних фактів не відноситься до предмету доказування у даній справі, Крім того, відповідачем не надано доказів прийняття рішення про визнання цього договору нікчемним в порядку, передбаченому частиною 4 статті 38 Закону.

З огляду на викладені вище обставини, з урахуванням особливостей регулювання правовідносин між сторонами спору в процедурі ліквідації публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК", які встановлені спеціальним Законом суд дійшов такого висновку.

Приймаючи до уваги встановлену Законом черговість процедури задоволення вимог кредиторів, яка полягає у визначенні суми заборгованості по кожному кредитору, акцептування вимог кредиторів, проведення інвентаризації майна банку, формування ліквідаційної маси, реалізації майна банку та особливостей здійснення звернення стягнення на заставлене майно суд вважає, що задоволення вимог позивача у даній справі є передчасним, оскільки останнім не дотримано встановлену спеціальним Законом процедуру задоволення його вимог до банку, а саме: не погоджено з уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" звернення стягнення на предмет застави та не включено вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів, який станом на дату вирішення спору по суті уповноваженою особою фонду ще затверджений не був.

Таким чином, позовна вимога публічного акціонерного товариства "ДІАМАНТБАНК" про звернення стягнення на предмет застави за договором застави майнових прав від 13.02.2015 № 130215/2-Z задоволенню не підлягає, оскільки позивач не має правових підстав для задоволення позовних вимог поза процедурою ліквідації, в іншому, ніж передбачено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" порядку.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Згідно із ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49 ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного тексту рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Повне рішення складено 18 серпня 2015 року

Суддя С.В. Балац