ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.08.2015 Справа № 907/583/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Асоціація дитячого харчування", м. Дніпропетровськ

ДО фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Хуст

ПРО стягнення 20399,90грн. заборгованості по оплаті отриманої продукції згідно договору поставки №03/11-2ЛФ від 03.11.2014р.

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача - Короткий А.М.. - представник за довіреністю №1603/15/2 від 16.03.2015р.

від відповідача - ОСОБА_1 - підприємець

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Асоціація дитячого харчування", м. Дніпропетровськ звернулось до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Хуст про стягнення 20399,90грн. заборгованості по оплаті отриманої продукції згідно договору поставки №03/11-2ЛФ від 03.11.2014р.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 26.05.2015р. порушено провадження у справі №907/583/15 та призначено справу до розгляду на 10.06.2015р.

Ухвалою. суду від 10.06.2015р. розгляд справи за клопотанням відповідача було відкладено на 04.08.2015р. та в порядку вимог ст. 69 ГПК України продовжено строк вирішення спору для надання відповідачу можливості для його добровільного врегулювання.

Представник позивача просить заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з0 підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами. Зокрема, вказує на невиконання відповідачем умов договору в частині проведення повного та своєчасного розрахунку по оплаті за отриману продукцію.

Представник відповідача з приводу заявлених позовних вимог не заперечує, однак, письмово викладену позицію суду не подав. Вказує на важкий матеріальний стан та відсутність ведення відповідної підприємницької діяльності, однак, доказів у підтвердження наведеного суду не подав.

Відтак, зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, враховуючи те, що мають місце докази належного повідомлення сторони про час та місце проведення судового засідання по розгляду позовної заяви, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях складені протоколи, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 04.08.2015р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши повноважних представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами, а саме, товариством з обмеженою відповідальністю „Асоціація дитячого харчування", м. Дніпропетровськ та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, м. Хуст 03.11.2014р. було укладено договори поставки товару за №03/11-2ЛФ. У відповідності до умов даного договору предметом договору виступають відносини щодо товару, який позивач зобов'язується поставити згідно попереднього замовлення відповідача і передати відповідачу на умовах, визначених договором, а відповідач зобов'язується прийняти даний товар та сплатити його вартість в порядку і на умовах, визначених договором. Згідно вимог пункту 3 договору прийом-передача товару відповідачу по кількості та якості здійснюється на складі позивача із складанням відповідних документів.

Позивач зазначає, що за договором поставки №08/11-2ЛФ від 03.11.2014р. відповідачем було отримано продукцію на суму 22320,68грн. по видаткових накладних №1182 від 18.11.2014р. на суму 14903,53грн. №1234 від 03.12.2014р. на суму 6411,13грн та за №1235 від 03.12.2014р. на суму 1006,02грн. Станом на день звернення з позовом сума боргу за урахуванням частково здійсненої оплати в розмірі 1920,90грн. становить 20399,90грн.

Відтак, позивач стверджує, що на день звернення з позовом заборгованість відповідача по оплаті вартості отриманого товару складає суму 20399,90грн., які просить суд стягнути з відповідача в примусовому порядку.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України (далі- ГК України), господарським визначається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботи, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматись від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначається, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму

Згідно ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

Як зазначено в інформаційному листі Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" при підписанні покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В даному випадку позивачем доведено , а відповідачем не заперечується факт отримання відповідного товару за договорами поставки за видатковими накладними, заборгованість по оплаті за якими становить суму 20399,90грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Відтак, заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Асоціація дитячого харчування" (49089, м. Дніпропетровськ, пров. Архітектурний, 5, ) суму 20399,90грн. боргу та суму 1827грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено 13.08.2015р.

Суддя О.Ф. Ремецькі