РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2015Справа №910/13901/15
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

до публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

про відшкодування шкоди в розмірі 23 724,70 грн.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про відшкодування шкоди в розмірі 23 724,70 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.07.2013 року між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та Чередніков Олегом Валерійовичем укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ.059106, відповідно до якого застраховано транспортний засіб Volkswagen, д.н. АВ2057ВІ.

06.05.2014 року по вул. Соборна Свердлова в м. Вінниця сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Volkswagen, д.н. АВ2057ВІ, під керуванням водія Череднікова Олега Валерійовича та автомобіля марки Toyota, д.н ВН0467ВВ, під керуванням Олесь Андрія Петровича.

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області № 140/1303/14-п від 06.06.2014 року Олесь Андрія Петровича визнано виним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до рахунку № ЗС00005394 від 07 травня 2014 року, вартість виконаних робіт та запчастин становить 23 724,70 грн.

На виконання вимог договору страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 23724,70 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 23273 від 22.05.2014 року на суму 16607,29 грн. та № 24558 від 07.07.2014 року на суму 7117,41 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Toyota, д.н ВН0467ВВ застраховано у відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АС/7820650.

Так, до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 04.06.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 22.06.2015 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 22.06.2015 року розгляд справи відкладено на 21.07.2015 року.

10.07.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва від МТСБУ надійшла витребувана інформація.

22.06.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи по справі, клопотання про розгляд справи без участі представника.

14.07.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи по справі.

21.07.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав відзив на позовну заяву.

В судове засідання 21.07.2015 року представники сторін не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 018, 012 відповідно.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

05.07.2013 року між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та Чередніков Олегом Валерійовичем укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ.059106, відповідно до якого застраховано транспортний засіб Volkswagen, д.н. АВ2057ВІ.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 9383852 вбачається, 06.05.2014 року по вул. Соборна Свердлова в м. Вінниця сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Volkswagen, д.н. АВ2057ВІ, під керуванням водія Череднікова Олега Валерійовича та автомобіля марки Toyota, д.н ВН0467ВВ, під керуванням Олесь Андрія Петровича.

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області № 140/1303/14-п від 06.06.2014 року Олесь Андрія Петровича визнано виним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до рахунку № ЗС00005394 від 07 травня 2014 року, вартість виконаних робіт та запчастин становить 23 724,70 грн.

Страховиком складено страхові акти № UA32/L03/01 від 20.05.2014 року, № UA32/L03/02 від 04.07.2014 року та розрахунки страхового відшкодування, відповідно до яких розмір страхового відшкодування становить 23 724,70 грн.

На виконання вимог договору страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 23724,70 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 23273 від 22.05.2014 року на суму 16607,29 грн. та № 24558 від 07.07.2014 року на суму 7117,41 грн.

Згідно статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Toyota, д.н ВН0467ВВ застраховано у відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АС/7820650, франшиза 510,00 грн.

Так, до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Для досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з вимогою від 27.11.2014 року із проханням сплатити страхове відшкодування в розмірі 7 117,41 грн.

Відповідач відповів листом вих. № 09-02-07/23277 від 10.12.2014 року, що для того щоб прийняти рішення про проведення виплати страхового відшкодування в порядку регресу необхідно надати докази про настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу, що застрахований відповідачем, відомості про виплату страхового відшкодування потерпілій особі та документи щодо визначення суми заподіяного матеріального збитку.

Відповідач вимоги не виконав.

У запереченні на позовну заяву вх. № б/н без дати відповідач зазначає, що заперечує заявленим позовним вимогам, оскільки, позивачем не наданого жодного доказу оціненої шкоди, завданої під час дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля Volkswagen, д.н. АВ2057ВІ.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідач повинен був здійснити страхову виплату протягом місяця з дня отримання відповідних документів. Означений обов'язок відповідач не виконав.

Відповідно до абзацу 2 пункту 36.2 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов'язок проведення дослідження експерта чи аварійного комісара покладено саме на відповідача, а до позивача від потерпілої особи перейшло лише право (а не обов'язок) на проведення відповідних досліджень.

Статтею 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Отже, законодавчо встановлена вимога проведення оцінки майна (визначення розміру шкоди) зумовлена тим фактом, що лише фахівець з відповідною кваліфікацією, на підставі отриманого в установленому законодавством України порядку свідоцтва, з необхідним рівнем освіти, на підставі розроблених законодавчих стандартів, нормативів та з використанням спеціальних знань, рекомендацій - в праві визначати характер, обсяг пошкоджень та необхідні дії по їх усуненню, надати відповідь стосовно розміру заподіяної шкоди, визначати наявність причинно-наслідкового зв'язку між ДТП та його наслідками.

За таких обставин, суд не приймає до уваги доводи щодо не встановлення вартості матеріального збитку, викладені у відзиві на позов, оскільки, мова у ньому йде про порушення правових норм, обов'язок виконання яких Законом покладено саме на відповідача у справі.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Відповідно до наданої інформації з МТСБУ по полісу № АС/7820650, розмір франшизи становить 510,00 грн.

Враховуючи положення абз. 2 ч. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового відшкодування складає: 23 724,70 грн. (розмір страхового відшкодування) - 510,00 грн. (франшиза) = 23214,70 грн.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки Volkswagen, д.н. АВ2057ВІ, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля, тому позовні вимоги позивача визнаються судом частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, при частковому задоволенні позову витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються:

на позивача в сумі 39,28 грн., на відповідача - 1 787,72 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Артема, 40, ) страхове відшкодування в розмірі 23 214 (двадцять три тисячі двісті чотирнадцять) грн. 72 коп., судовий збір в розмірі 1 787 (одна тисяча сімсот вісімдесят сім) грн. 72 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення 27.07.2015 року.

Суддя С.М.Мудрий