ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2015 р. Справа №917/1125/15

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.,

за участю представників:

позивача: Стасовська Н.І.,

відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства

теплового господарства "Полтаватеплоенерго", вул. Комарова, 2а, м. Полтава, 36008

до Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Знамя",

вул. Автобазівська, 2/9, м. Полтава, 36008

про стягнення 7 497,74 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Знамя" про стягнення 7 497,74 грн., з яких: 6 818,81 грн. - основний борг; 38,71 грн. - 3 % річних; 640,22 грн. - інфляційні втрати, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язання за укладеним між сторонами 01.12.2009р. договором №2020-352/47-2009 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води.

Позивач на виконання вимог ухвали суду надав витяг з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців з офіційного сайту Міністерства юстиції стосовно відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні виклав зміст позовних вимог та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач на судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. 02.07.2015 року від відповідача надійшло письмове клопотання в якому останній позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглянути справу за відсутності уповноваженого представника.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив, що 01.12.2009 р. між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (далі - "Теплопостачальна організація", позивач) та Державним підприємством "Виробниче об'єднання "Знамя", (далі - "Споживач", відповідач) було укладено договір №2020 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води, відповідно до умов якого "Теплопостачальна організація" бере на себе зобов'язання постачати теплову енергію у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення та гарячого водопостачання приміщень "Споживача" до межі розподілу будівлі (п.1 Договору).

Оплата вартості теплової енергії, спожитої на опалення, визначеної розрахунковим способом в п.3 Додатку "Розрахунок обсягу теплової енергії", та підігрів води відповідно до п. 5 Додатку "Розрахунок обсягу теплової енергії", проводиться "Споживачем" плановим платежем до 30 числа поточного місяця. Кінцевий розрахунок вартості спожитої теплової енергії, визначеної з урахуванням фактичної температури повітря, проводиться "Споживачем" до 15 числа місяця за розрахунковим на підставі виписаного рахунку (п. 16 Договору з урахуванням Додаткової угоди №7 від 20.10.2011 р.).

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за Договором не проводив розрахунки за спожиту теплову енергію, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість в сумі 6 818,81 грн. за період з 01.10.2014 р. по 31.03.2015 р. грн., яка підтверджується належними доказами, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню.

Крім вимог про стягнення основного боргу, позивачем також заявлено вимоги про стягнення 38,71 грн. - 3% річних та 640,22 грн. інфляційних втрат.

В пункті 18 Договору (з урахуванням Додаткової угоди №7 від 20.10.2011 р.) вказано, що у випадку несплати у вказані в договорі строки нараховується пеня в розмірі 1,0% за кожний день прострочки платежу, але не більше 100% боргу згідно Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги" №686-ХІ від 20.05.99р., а також стягуються 3% річних та інфляційні втрати з простроченої суми згідно ст. 625 ЦК України.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на порушення відповідачем своїх зобов'язань зі своєчасної оплати, вимоги позивача про стягнення 38,71 грн. - 3% річних та 640,22 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 43,33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують права і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

За даних обставин (відповідач у клопотанні від 02.07.2015 р. визнав позовні вимоги щодо стягнення основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат) позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до статті 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

З урахуванням викладеного та керуючись статтею 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Знамя" (вул. Автобазівська, 2/9, м. Полтава, 36008, , р/р 2067 Приватбанк, МФО 331401) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (вул. Комарова, 2а, м. Полтава, 36008, , р/р 260007148 АК "Полтава-Банк", МФО 331489) 6 818,81 грн. - основного боргу, 38,71 грн. - 3% річних, 640,22 грн. - інфляційних втрат, та 1 827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Повне рішення складено 06.08.2015р.

Суддя Кульбако М.М.

Відповідно до ч. 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.