Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "05" серпня 2015 р. Справа № 906/828/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Малярчук Т.П. - довіреність №08/17254-010071 від 29.12.2014;

від відповідача: не з'явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" (м.Житомир)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська льняна мануфактура" (м.Житомир)

про стягнення 2227,14 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 2227,14грн. за активну електроенергію.

Представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Подав клопотання, яке було задоволено судом, про долучення до матеріалів справи документів (а.с. 47-48).

Відповідач свого уповноваженого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив.

03.07.2015 на адресу суду повернулась копія ухвали господарського суду Житомирської області від 22.06.2015, направлена відповідачу за адресою: 10025, м. Житомир, вул. Баранова, 125, з відміткою відділення поштового зв'язку: "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 42-45).

З метою підтвердження відомостей щодо відповідача, судом було здійснено електронний запит та отримано інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, розміщеного на офіційному веб-сайті Державного підприємства "Інформаційно-ресурсний центр" (а.с. 25-28), згідно якого юридична адреса відповідача відповідає вказаній у позовній заяві.

Відповідно до п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року №18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки вся поштова кореспонденція надсилалася відповідачу за його юридичною адресою, суд вважає, що останній був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

За вказаного, враховуючи наявні у справі документи, а також закінчення 05.08.2015 двохмісячного строку розгляду спору та неподання сторонами заяв про його продовження, суд вважає, що відсутність представника відповідача не перешкоджає вирішенню спору, згідно ст. 75 ГПК України, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані до справи документи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено позивачем у позовній заяві, 21.02.2006 між Житомирським районом електричних мереж, який діє на підставі доручення ВАТ "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" (енергопостачальна організація/позивач), правонаступником якого згідно Статуту є ПАТ "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська льняна мануфактура" (споживач/відповідач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачам №11 (далі - Договір (а.с. 31-37)), за умовами п. 1 якого енергопостачальна організація постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід'ємною частиною.

Позивач у позовній заяві вказав, що всупереч п. 2.2.3, 7.2. та 7.3 Договору, відповідач кошти за спожиту електричну енергію у повному обсязі не сплатив, внаслідок чого за період з 01.01.2015 по 01.05.2015 заборгованість останнього перед позивачем складає 2227,14грн.

Відповідач позов за підставами пред'явлення та предметом не оспорив, доказів погашення боргу в повному обсязі не надав.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, врахувавши доводи представників сторін, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

За ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги ґрунтуються на укладеному між сторонами договорі про постачання електричної енергії споживачам №11 від 21.02.2006 (а.с. 31-37).

Відповідно до ст. 714 ЦК України, що узгоджується з приписами ст. 275 ГК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За п. 2.2.3 Договору, споживач зобов'язався своєчасно сплачувати за використану електричну енергію, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період відповідно до встановленої системи обліку електроенергії, класу напруги та за діючими на період розрахунку тарифами у грошовій формі та іншими формами розрахунків згідно з чинним законодавством України. Розрахунковим періодом вважається період з 21 числа по 20 число включно і вказаний період прирівнюється до календарного місяця.

У відповідності до п. 7.3. Договору, споживач після закінчення розрахункового періоду зобов'язаний протягом 0,5 доби, не враховуючи вихідні та святкові дні, самостійно за встановленою формою (додаток №9) надати до енергопостачальної організації за адресою, вказаною у додатку №4, дані про спожиту електричну енергію, а також отримати рахунок.

Остаточний розрахунок повинен здійснюватися в розмірі фактичного споживання електричної енергії за місяць, з врахуванням сальдо на початок місяця не пізніше: - 5 операційних днів з дня отримання рахунку, включаючи день його отримання, для споживачів, які оплачують електричну енергію самостійно.

Наявними в матеріалах справи рахунками на оплату, що виставлялися відповідачу, підтверджено, що з січня 2015 року по березень 2015 року останнім було спожито електричну енергію на суму 4944,84грн. (а.с. 9-11).

Також наданою до справи банківською випискою по рахунку (а.с. 38) підтверджено, що в порушення умов Договору свої зобов'язання щодо здійснення розрахунків відповідач виконав частково, заборгувавши на день звернення з позовом до суду 2227,14грн.

На час вирішення спрору заборгованість відповідача за вищевказаний період, згідно наданої позивачем довідки (а.с. 48), складає 2227,14грн.

Доказів на спростування вищевказаного відповідачем не надано.

За приписами статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними та допустимими у справі доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 32 ГПК доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, підтверджується належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягає задоволенню на суму 2227,14грн.

Судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-34, 49, 69, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська льняна мануфактура" (10025, Житомирська обл., м. Житомир, Корольовський р-н., вул. Баранова, буд. 125, ід. код 33864673)

на користь Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" (10008, Житомирська обл., м. Житомир, Корольовський р-н., вул. Пушкінська, 32/8, ід. код 22048622)

- 2227,14грн. заборгованості за активну електроенергію;

- 1827,00грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 10.08.15

Суддя Вельмакіна Т.М.

Віддрукувати:

1 - до справи

2 - відповідачу (рек. з пов.)