ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2015 р. Справа № 925/1040/15

Господарський суд Черкаської області в складі

головуючого - судді Єфіменка В.В.,

з секретарем судового засідання Литвин М.О.,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1- адвокат,

від відповідача - Попов В.О. за довіреністю,

від ІІІ особи (Смілянської РДА) - не з'явився,

від ІІІ особи (Ташлицької сільради) - не з'явився,

від ІІІ особи (Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області) - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області в м. Черкаси справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Сміла, Черкаська область,

до Черкаської обласної державної адміністрації, м. Черкаси

ІІІ особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- Смілянська райдержадміністрація;

- Ташлицька сільська рада,

- Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області,

про зобов'язання поновити договір оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач посилаючись на те, що із 13 лютого 2002 р., за рішенням сесії Ташлицької сільської ради Смілянського району, він, на підставі нотаріально посвідченого договору на 10 років набув право оренди земельної ділянки площею 7,7 га за межами населеного пункту, на якій розташовані ставки для вирощування риби та птахівництва, і має переважне право на поновлення договору на новий строк; просив суд зобов'язати Черкаську обласну державну адміністрацію поновити договір оренди земельної ділянки від 13 лютого 2002року площею 7,8607га для рибогосподарських потреб (став), кадастрові номери НОМЕР_1 і НОМЕР_2, розташованої за адресою: Черкаська область, Смілянський район, адмінмежі Ташлицької сільської ради (за межами населеного пункту).

31.07.2015, після початку розгляду справи по суті, позивач подав заяву в якій просить суд зобов'язати Черкаську обласну державну адміністрацію поновити договір оренди земельної ділянки площею 7,7 га посвідчений 13 лютого 2002 року приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В. за реєстровим №866.

15.07.2015 за ініціативою суду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог не предмет спору на стороні відповідача залучено Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі-ФОП ОСОБА_3.) у позовній заяві свої вимоги мотивував тим, що 12 грудня 2012 року, відповідно до вимог чинного на той час законодавства, він звернувся до Смілянської районної державної адміністрації з заявою про продовження терміну дії вищевказаного договору оренди.

Розпорядженням Смілянської районної державної адміністрації від 01.03.2012 за №97/01-02-1 йому надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), площею 7,7га за рахунок земель державної власності, з них 7,7га під водним об'єктом в адміністративних межах Ташлицької сільської ради.

12 червня 2012 року була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на умовах оренди загальною площею 7,8607га для рибгосподарських потреб в адміністративних межах Ташлицької сільської ради Смілянського району Черкаської області.

Позивач стверджує, що розпорядженням Смілянської районної державної адміністрації від 06.11.2012 №443 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на умовах оренди за кадастровими номерами: НОМЕР_1, НОМЕР_2 загальною площею 7,8607га та надано йому в оренду терміном на 49 років для рибогосподарських потреб в адміністративних межах Ташлицької сільської ради. В 2014 році на його замовлення виготовлена технічна документація з нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 7,8607га для рибогосподарських потреб в адмінмежах Ташлицької сільської ради (за межами населеного пункту).

Рішенням Смілянської районної ради від 06 травня 2014року №32-12/VI затверджено технічну документацію з визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки загальною площею 7,8607га, що становить 78 817грн.04коп.

В зв'язку з тим, що з 01 січня 2013 року внесено зміни до ст.122 ЗК України, Смілянська районна державна адміністрація в своєму листі від 15.09.2014 №01-14/1458 зазначила, що не має необхідних повноважень щодо передачі в оренду земель водного фонду для рибогосподарських потреб та, а 28 жовтня 2014 року я звернувся до Черкаської обласної державної адміністрації з заявою про поновлення договору оренди від 13 лютого 2002 року.

Листом Департаменту екології та природних ресурсів Черкаської обласної державної адміністрації від 28.11.2014року №06/5598 через те, що термін дії договору оренди закінчився 13 лютого 2012 року - запропоновано провести надання водного об'єкту у користування за договором оренди земель водного на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою, як передбачено ст.51 Водного кодексу України.

Позивач відмічає, що Головне управління Держземагенства у Черкаській області в своїх листах від 14.11.2014року №13-23-0.51-5174/2-14 і від 15.01.2015 №13-23-0.51-302/2-15 зазначило, що він не скористався правом передбаченим ст.33 ЗУ "Про оренду землі" подавши заяву про продовження договору оренди землі до обласної державної адміністрації з порушенням вимог вказаної статті.

Позивач вважає відмову Черкаської обласної державної адміністрації у поновленні договору оренди від 13 лютого 2002 року такою, що не ґрунтується на вимогах закону та порушує його права як орендаря.

Позивач стверджує, що продовжує користуватися спірною земельною ділянкою, належно виконує свої обов'язки за договором оренди, сплачує оренду плату за землю, яка приймалася і приймається орендодавцем без заперечень. Орендодавець не направляв йому у встановлений законом строк письмове повідомлення про відмову у поновленні договору оренди.

На думку позивача мають місце передбачені частиною шостою статті 33 ЗУ "Про оренду землі" юридичні факти, необхідні для поновлення договору оренди землі, фактично спірний договір оренди землі, укладений між сторонами, є поновленим, а укладення додаткової угоди до договору оренди є лише документальним оформлення цього факту, яке не потребує прийняття відповідного рішення Черкаською обласною державною адміністрацією.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю з мотивів викладених у позовній заяві та у заяві від 31.07.2015.

Відповідач у відзиві на позов та його представник в судовому засіданні заявлених вимог не визнав мотивуючи тим, що як вбачається з позовної заяви та документів доданих до неї, між Ташлицькою сільською радою Смілянського району Черкаської області та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 13.02.2002 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 7,7 га, а 28.10.2014 Позивач звернувся до Черкаської обласної державної адміністрації із заявою вих. № 7019/01/01/22 про поновлення договору оренди водного об'єкта укладеного між Ташлицькою сільською радою Смілянського району Черкаської області та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 загальною площею 7,8607 га кадастрові номери: НОМЕР_1,НОМЕР_2.

У задоволені вищеозначеної заяви Позивачу було відмовлено, оскільки вимоги Позивача суперечать законодавству, а договір оренди земельної ділянки та договір оренди водного об'єкту є різними за своєю правовою природою.

На думку відповідача, істотно відрізняється процедура надання земельних ділянок та водних об'єктів в оренду, як різних предметів, а тому законодавство не передбачає автоматичної трансформації з договору оренди земельної ділянки у договір оренди водного об'єкта при поновленні договору оренди земельної ділянки. Строк дії Договору оренди, відповідно до його умов, закінчився 13.02.2012. З метою реалізації переважного права на укладення Договору оренди на новий строк Позивач, в силу вимог закону, зобов'язаний був повідомити обласну державну адміністрацію про свої наміри не пізніше 13.01.2012, чого він не зробив, внаслідок чого втратив переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Відповідач звертає увагу суду, на те, що відповідно до частини десятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

За Договором оренди від 13.02.2002 предметом договору була земельна ділянка площею 7,7 га, а в позовній вимозі Позивач просить зобов'язати Черкаську обласну державну адміністрацію поновити договір оренди земельної ділянки від 13.02.2002 площею 7,8607 га.

Відповідач стверджує, що зміна площі земельної ділянки не можлива без зміни її меж, а тому положення статті 33 Закону України «Про оренду землі», щодо поновлення Договору оренди застосовуватися не можуть.

Представник відповідача зауважив, що позовна вимога «Зобов'язати Черкаську обласну державну адміністрацію поновити договір оренди земельної ділянки від 13.02.2002 площею 7,8607 для рибогосподарських потреб (став), кадастрові номери НОМЕР_1 і НОМЕР_2, розташованої за адресою: Черкаська область, Смілянський район, адмінмежі Ташлицької сільської ради (за межами населеного пункту)» не підлягає задоволенню, оскільки позивач при ідентифікації одної земельної ділянки, що є предметом договору посилається на два різні кадастрові номери НОМЕР_1 і НОМЕР_2, що не відповідає положенням законодавства та свідчить про існування двох окремих земельних ділянок.

07.08.2015 представник відповідача подав до суду клопотання в якому просив суд заяву позивача подану його представником 31.07.2015 - залишити без розгляду.

31.07.2015 в судовому засіданні представник позивача подав до суду письмові пояснення на відзив відповідача в якому зокрема вказав, що посилання відповідача на ст.51 Водного кодексу України є безпідставними, оскільки вказана стаття регулює оренду водних об'єктів.

Позивач зазначив, що він звернувся до суду з підстав передбачених частиною шостою статті 33 ЗУ "Про оренду землі".

Представник ІІІ особи в судове засідання 31.07.2015 пояснив, що позиція Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області по наявному спору, зводиться до такого: згідно договору оренди водойми, укладеного 13.02.2002 між Ташлицькою сільською радою Смілянського району Черкаської області та ОСОБА_3, останньому передано в оренду земельну ділянку площею 7,7 га під водою з метою вирощування риби та птахівництва.

Норма ст. 33 Закону України «Про оренду землі», не містить імперативного правила, про автоматичне продовження строку договору оренди, а надає орендарю переважне право перед іншими особами на його укладення.

Для того, щоб скористатись цим правом, орендар зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі повинен бути доданий проект додаткової угоди (частини 2, 3 статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

Третя особа вважає, що позивач для поновлення договору оренди на новий строк повинен був звернутися до Черкаської облдержадміністрації у строк до 30.11.2011.

Проте, таке клопотання позивач надіслав лише 12.12.2011 до Смілянської райдержадміністрації, яка не була і не є розпорядником земель за межами населеного пункту для рибогосподарських потреб.

ІІІ особа вважає, що, позивач втратив переважне право на поновлення договору оренди землі у зв'язку із недотриманням вимог законодавства та умов договору, оскільки звернувся із клопотанням про його поновлення пізніше, визначеного у договорі строку, до клопотання не додав проекти додаткової угоди до договору оренди, як це встановлено статтею 33 Закону та, крім того, звернувся до неналежного розпорядника вказаної категорії земель.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі» , який був чинним станом на 30.01.2012, договір оренди землі, окрім іншого, припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

ІІІ особа вважає, що договір оренди землі від 13.02.2002 закінчився 30.01.2012.

Позов про зобов'язання поновити договір оренди пред'явлений до Черкаської облдержадміністрації, яка не є стороною договору оренди від 13.02.2002, а тому, відповідно, і повноважень поновляти припинений договір оренди не має.

Третя особа - Ташлицька сільська рада просила суд справу розглянути без представника сільської ради.

Представники третьої особи - Смілянської райдержадміністрації в судове засідання не з'явились про причини не з'явлення суд не повідомили.

Справа розглядається в порядку визначеному ст. 75 ГПК України, за наявними матеріалами.

Суд вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази приходить до наступних висновків.

13 лютого 2002 року фізична особа-підприємець (далі-ФОП) ОСОБА_3 і Ташлицька сільська рада с.Ташлик Смілянського району Черкаської області уклали договір оренди за яким ОСОБА_3 набув право на оренду земельної ділянки, що знаходиться в адміністративних межах Ташлицької сільської ради за межами населеного пункту, площею 7,7 га в тому числі під водою - 7,7 га. На земельній ділянці знаходяться ставки. Земельна ділянка передана в оренду для вирощування риби та птахівництва.

Договір укладено на строк 10 років.

За умовами п. 4 Договору підставою для припинення договору є закінчення його строку.

Договір не містить умов про продовження його дій.

Договір посвідчений нотаріально 13.02.2002 за реєстр. № 866 (а.с.12).

18.05.2015 ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду із позовними вимогами:

- зобов'язати Черкаську обласну державну адміністрацію поновити договір оренди земельної ділянки від 13 лютого 2002року площею 7,8607га для рибогосподарських потреб (став), кадастрові номери НОМЕР_1 і НОМЕР_2, розташованої за адресою: Черкаська область.

31.07.2015, після початку розгляду справи по суті, позивач подав заяву в якій просить суд зобов'язати Черкаську обласну державну адміністрацію поновити договір оренди посвідчений 13 лютого 2002 року приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу залучено Таран Г.В. за реєстровим №866, яка по суті є заявою про зміну предмета позову (а.с.62).

З приводу заяви поданої позивачем 31.07.2015 відповідач подав клопотання в якому просить заяву представника позивача залишити без розгляду з тих мотивів, що заяву позивач подав після початку розгляду справи по суті.

Вирішуючи клопотання відповідача суд приходить до такого висновку:

Із протоколу судового засідання за 15.07.2015 вбачається, що суд розпочав розгляд справи по суті 15 липня 2015 р. (а.с.53-54).

Ст. 22 ГПК України визначено, що сторони користуються рівними процесуальними правами, зокрема, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

За приписами п. 3.11 і п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»: "ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи)".

Аналізуючи вищевикладені обставини суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача є обґрунтованим та підлягає до задоволення, а заява позивача від 31.07.2015 про заміну предмета позову підлягає залишенню без розгляду.

За приписами ст. 1 Водного Кодексу України (далі-ВК України) водний об'єкт:

- водойма - безстічний або із сповільненим стоком поверхневий водний об'єкт;

- рибництво - штучне розведення і відтворення риби та інших водних живих ресурсів;

- рибогосподарський водний об'єкт - водний об'єкт (його частина), що використовується для рибогосподарських цілей;

- ставок - штучно створена водойма місткістю не більше 1 млн. кубічних метрів.

Статті 11 і 12 ЗУ «Про аквакультуру» до повноважень місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування у сфері аквакультури відносить, зокрема, надання в користування на умовах оренди частини рибогосподарського водного об'єкта, рибогосподарської технологічної водойми для цілей аквакультури відповідно до повноважень щодо розпорядження землями, встановлених Земельним кодексом України.

Ст. 58 Земельного Кодексу України (далі-ЗК України) визначено, що до земель водного фонду належать землі, зайняті:

а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами;

б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами;

в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них;

г) береговими смугами водних шляхів;

ґ) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів.

Для створення сприятливого режиму водних об'єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою.

Суд приходить до висновку, що предметом спору є право оренди земельної ділянки водного фонду над якою знаходиться водойма. Земельна ділянка знаходиться в адмінмежах Ташлицької сільської ради за межами населеного пункту.

Право на землі водного фонду регламентовано, зокрема, ст. 59 ЗК України, яка містить такі положення:

Землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми.

Землі водного фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування:

а) державним водогосподарським організаціям для догляду за водними об'єктами, прибережними захисними смугами, смугами відведення, береговими смугами водних шляхів, гідротехнічними спорудами, а також ведення аквакультури тощо;

б) державним підприємствам для розміщення та догляду за державними об'єктами портової інфраструктури;

в) державним рибогосподарським підприємствам, установам і організаціям для ведення аквакультури.

Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об'єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об'єктів портової інфраструктури та інших об'єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом.

Використання земельних ділянок водного фонду для рибальства здійснюється за згодою їх власників або за погодженням із землекористувачами.

За приписами частини першої статті 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Частинами першою, другою статті 16 Закону України «Про державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер.

Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Позивач вимагаючи поновити договір посилається на два різні кадастрові номери НОМЕР_1, НОМЕР_2, що свідчить про існування двох окремих земельних ділянок.

По договору оренди від 13.02.2002 предметом договору була одна земельна ділянка площею 7,7 га.

В позові позивач просить зобов'язати Черкаську обласну державну адміністрацію поновити договір оренди земельної ділянки від 13.02.2002 площею 7,8607 га, яка складається фактично із двох земельних ділянок із окремими кадастровими номерами.

Суд приходить до висновку, що позивач просить суд надати йому право оренди на дві інші земельні ділянки з іншими межами ніж було визначено договором від 13.02.2002.

За приписами частини десятої статті 33 Закону України «Про оренду Землі» у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється в порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

У відповідності до положень ст. 51 ВК України користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми.

Водні об'єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою.

Водні об'єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Надання водних об'єктів у користування на умовах оренди здійснюється за наявності паспорта водного об'єкта. Порядок розроблення та форма паспорта затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Водні об'єкти надаються в користування на умовах оренди без обмеження права загального водокористування, крім випадків, визначених законом.

Орендарі водного об'єкта зобов'язані передбачити місця для безоплатного забезпечення права громадян на загальне водокористування (купання, плавання на човнах, любительське і спортивне рибальство тощо).

При визначенні таких місць перевага надається традиційно розташованим місцям масового відпочинку.

У межах населених пунктів забороняється обмеження будь-яких видів загального водокористування, крім випадків, визначених законом.

Заборона загального водокористування водними об'єктами, наданими в користування на умовах оренди, та їх нецільове використання є підставою для розірвання договору оренди.

Типова форма договору оренди водних об'єктів затверджується Кабінетом Міністрів України.

Умови використання водних об'єктів, розмір орендної плати та строк дії договору оренди водних об'єктів визначаються у договорі оренди.

Методика визначення розміру плати за надані в оренду водні об'єкти затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Сплата орендної плати за водний об'єкт не звільняє від сплати орендної плати за земельну ділянку під цим об'єктом.

У договорі оренди водного об'єкта визначаються зобов'язання щодо здійснення заходів з охорони та поліпшення екологічного стану водного об'єкта, експлуатації водосховищ та ставків відповідно до встановлених для них центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства, режимів роботи, а також необхідність оформлення права користування гідротехнічними спорудами.

Передача орендарем права на оренду водного об'єкта іншим суб'єктам господарювання забороняється.

Орендарі, яким водний об'єкт надано в користування на умовах оренди, можуть дозволити іншим водокористувачам здійснювати спеціальне водокористування в порядку, встановленому цим Кодексом.

Користування водними об'єктами, наданими в оренду, здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів України.

Надання частин рибогосподарських водних об'єктів, рибогосподарських технологічних водойм, акваторій (водного простору) внутрішніх морських вод, територіального моря, виключної (морської) економічної зони України в користування для цілей аквакультури регулюються Законом України "Про аквакультуру".

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» (далі-Закон) визначає, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Відтак, ст. 33 Закону не містить імперативного правила, про автоматичне продовження строку договору оренди, а надає орендарю переважне право перед іншими особами на його укладення.

Суд вважає, що для того щоб скористатись цим правом, орендар зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі повинен бути доданий проект додаткової угоди (частини 2, 3 статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

Статтею 122 Земельного Кодексу (в редакції чинній 2011 року) визначено, що обласні державні адміністрації передають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті.

Суд приходить до висновку, що позивач для поновлення договору оренди на новий строк повинен був звернутися до Черкаської облдержадміністрації у строк до 13.01.2012.

В судовому засіданні встановлено, що позивач надіслав клопотання 12.12.2011 до Смілянської райдержадміністрації, яка не була і не є розпорядником земель за межами населеного пункту для рибогосподарських потреб.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі» , який був чинним станом на 13.01.2012, договір оренди землі, окрім іншого, припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Суд приходить до висновку, що договір оренди землі від 13.02.2002 закінчився 13.01.2012.

Частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

При цьому, керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу (частина 7 статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку (частина 8 статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони в обов'язковому порядку у місячний строк укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.02.2015 по справі №6-219цс14.

Суд приходить до висновку, що позов про зобов'язання поновити договір оренди пред'явлений до Черкаської облдержадміністрації, яка стороною договору оренди від 13.02.2002 не є, а тому, відповідно, і повноважень поновляти припинений договір оренди не має.

Проекту додаткової угоди позивач суду не надав і не надав суду доказів надсилання проекту додаткової угоди до відповідача.

Суд приходить до висновку, що позивач втратив переважне право на поновлення договору оренди землі від 13.02.2002 у зв'язку із недотриманням вимог законодавства та умов договору, оскільки звернувся із клопотанням про його поновлення пізніше визначеного у договорі строку, до клопотання не додав проекти додаткової угоди до договору оренди, як це встановлено статтею 33 Закону та, крім того, звернувся до неналежного розпорядника вказаної категорії земель.

Суд, враховуючи вищевстановлені обставини, приходить до висновку, що доводи позивача не відповідають фактичним обставинам та наявним у справі доказам. Надані відповідачем та третьої особи докази спростовують твердження позивача.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач не довів заявлених ним вимог, а тому позов задоволенню не підлягає.

У відповідності до положень ст.49 ГПК України судові витрати суд покладає на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду в порядку, визначеному ГПК України після складення і підписання повного тексту рішення.

Повне рішення складено і підписано 12.08.2015.

Суддя В.В.Єфіменко