номер провадження справи 8/118/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2015 Справа № 908/3581/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Автохімія Стандарт (юр. адреса: 69041, м. Запоріжжя, вул. Академіка Весніна, 17-а, офіс 11; пошт. адреса: 69097, м. Запоріжжя, вул. Задніпровська, 1, офіс 6)

до відповідача ОСОБА_1 підприємства Термінал (юр. адреса: 69015, АДРЕСА_1; пошт. адреса: 69041, м. Запоріжжя, бул. Бельфорський, 5, кв. 8)

про зобов'язання відповідача повернути майно

Суддя І. А. Попова

Представники:

Позивача ОСОБА_2, дов. № 12/05/15 від 12.04.2015 р.

Відповідача ОСОБА_3, дов. від 22.06.2015 р.

ОСОБА_4, розп. № 1 від 23.01.1996 р.

Заявлено позовні вимоги про зобов'язання відповідача повернути майно.

Розгляд справи, призначений на 02.07.2015 р., відкладався до 21.07.2015 р., в судовому засіданні оголошувалася перерва до 04.08.2015 р. Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 04.08.2015 р.

Позивач підтримує вимоги з підстав, викладених в позові. Позовні вимоги ґрунтуються на наступних нормах матеріального права: згідно ст.. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ст.. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. ТОВ «Торговий дім «Автохімія «Стандарт» та ПП «Термінал» укладений договір оренди № ТДАСТ-1307 від 13.07.2012 р. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Для успішного провадження господарської діяльності товариства та для приведення орендованої за договором № ТДАСТ-1307 від 13.07.2012 р. АЗС у відповідність до своїх потреб, позивачем були проведені роботи з оформлення зовнішнього виду АЗС. Зокрема, за власні кошти товариством повністю поліпшені орендовані приміщення АЗС. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. У спірних правовідносинах поліпшення орендованого майна не є капітальною реконструкцією або ремонтом всі вказані предмети поліпшення є відокремленими від речі (обєкта оренди) та можуть демонтуватись. В грудні 2013 р. директором ПП «Термінал» заблоковано доступ працівників ТОВ «ТД «Автохімія «Стандарт» до АЗС, в тому числі до касового апарату, ємностей, що повністю паралізувало господарську діяльність на вказаній АЗС товариством. Статями 316, 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Відповідно до ст.. 387 ЦК України право на витребування майна від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним, має власник цього майна. Предметом позову по суті є вимога про повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов), оскільки відповідач безпідставно утримує майно позивача, використане для облаштування АЗС, загальною вартістю 400000 грн. Матеріально-правова вимога у віндикаційному позові повинна мати відповідні підстави, що тягнуть за собою визначені законом правові наслідки. Позивач зазначає, що вказані у позовній заяві підстави підтверджують його право власності на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володіння відповідача, а також відсутність у відповідача правових підстав для володіння цим майном. У відповідності до приписів ст.. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе без достатніх на те правових підстав. Після розірвання договору оренди № ТДАСТ-1307 від 13.07.2012 р. ПП «Термінал» незаконно володіє вищевказаним майном ТОВ «ТД «Авто хімія «Стандарт» та навмисно не повертає власність товариства. ОСОБА_5 таких обставин з метою захисту свого порушеного права поривач наполягає на поверненні власного майна, яким незаконно володіє відповідач, а саме: композитні панелі (алюміній композитний матеріал 3 м) -210,1 кв.м; стела АЗС на 6 видів палива 6,1 м 1 шт.; стела АЗС на 7 видів палива 8,0 м 1 шт.; літери акрилові «ZaporozhOilGroup»- 15 шт.; логотип акриловий «ZOG» - 4 шт., всього на суму 400000 грн. Позивач просить зобовязати відповідача повернути зазначене майно.

Відповідач заявлені позовні вимоги не визнав. У відзиві на позов вказує, що позивач свідомо приховав факт, що ним вже заявлявся позов до ПП «Термінал» про стягнення вартості поліпшень орендованого майна. Рішенням господарського суду Запорізької області від 28.10.2014 р. у задоволенні позову відмовлено (справа № 908/3488/14). Відповідач вважає, що даний позов також не підлягає задоволенню з тих підстав, що ПП «Термінал» не надавало згоди на будь-які «поліпшення» або інші переобладнання орендованого майна. Нормами ст.. 778 ЦК України закріплюється право наймача на проведення поліпшення майна, яке є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Поліпшення майна означає проведення в ньому таких змін, завдяки яким суттєво збільшується вартість майна, його корисність, порівняно зі станом в якому воно було до передачі його наймачу, без зміни функціонального призначення речі. Саме проведення суттєвих змін поліпшення відрізняються від ремонту, при проведенні якого відбувається не зміна майна, а відновлення його стану, корисних властивостей. Позивач стверджує, що майно було передано в непридатному до використання стані, і саме тому орендодар вимушений був приводити АЗС «у відповідність до своїх потреб». Таке твердження суперечить п. 2 акту прийому передачі до договору оренди, де зазначено, що обєкт оренди знаходиться в технічно справному, задовільному санітарному стані, відповідає використанню за призначенням». Отже, позивач вважає, що необхідності у переоблаштуванні АЗС не існувало. З орендодавцем не було погоджено ані вартість цих робіт, ані строку їх виконання, ані подальшої долі цих поліпшень. Орендодавець не приймав ніяких поліпшень за відповідними актами. Положеннями ч. 3 ст. 773 ЦК України визначено, що наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця. Крім того, згідно ч. 1 ст. 778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, також лише за згодою наймодавця. Крім того, оскільки між сторонами існували договірні відносини, застосування при вирішенні спору правил ст.. ст.. 1212, 1213 ЦК України є неможливим. Про можливість застосування норм глави 83 ЦК України тільки у випадку наявності між сторонами позадоговірних відносин зазначив і Верховний Суд України в постанові від 02.10.2013 р. у справі № 6-88цс13. Таким чином, правовідносини сторін, зазначає відповідач, регулюються нормами зобовязального права, які застосовуються до окремих видів угод, а не статтею 1212 ЦК України, на яку посилається позивач.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив:

13 липня 2012 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «Автохімія «Стандарт» (орендар, позивач у справі) та ОСОБА_1 підприємством «Термінал» (орендодавець, відповідач у справі) укладено договір оренди № ТДАСТ-1307, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування АЗС, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Братська, 49 а. Відповідно до п. 1.2 Договору оренди, Обєкт оренди надається Орендарю для здійснення ним підприємницької діяльності, повязаної з реалізацією нафтопродуктів з АЗС і не може використовуватись ним у інших цілях.

Відповідно до п. 6.1 договору оренди (в редакції додаткової угоди № 1 від 01.05.2013 р. до договору оренди), договір укладено строком до 01 травня 2014 року. Початок терміну дії договору встановлюється з моменту підписання цього договору його сторонами. Фактичне припинення дії договору визначається календарною датою складання акта приймання-передачі обєкта оренди у відповідності до п. 2.3 даного договору.

ОСОБА_5 приймання-передачі від 13.07.2012 р. обєкт оренди АЗС, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Братська, 49а, - передано в користування ТОВ «ТД «Автохімія «Стандарт», а саме: паливно-роздоточні колонки марки ТРК Sheid&Bahman 3000 2 шт.; операторна АЗС площею 6,74 кв.м. -1 шт.; навіс до операторної 1 шт., стела-цінник АЗС 1 шт.; ємкості для зберігання ГСМ (V=8000) 4 шт.; насос СЦЛООА 1 шт.; навіс над ТРК 1 шт.; навіс з піддоном 1 шт.; касовий апарат Юнісістем АЗС 500.01 1 шт.; система обліку та відпуску нафтопродуктів 1 шт., пульти Т&Т 2 шт.

Господарським судом Запорізької області розглянуто справу № 908/3488/14 за позовом ТОВ «ТД «Автохімія «Стандарт» до ПП «Термінал» про стягнення вартості поліпшень в розмірі 400000 грн. Рішенням від 28.10.2014 р. по справі № 908/3488/14 в позові відмовлено з огляду на встановлені факти: «право на відшкодування вартості витрат на поліпшення речі (як таких, що можуть бути відокремлені від речі, яка є предметом договору найму, так і таких, що є невідокремлюваними від такої речі) виникає лише у разі надання згоди орендодавця на здійснення цих поліпшень…. Позивачем не надано жодних доказів надання згоди орендодавцем на здійснення поліпшень орендованого майна у будь-якій документальній формі. Подані позивачем докази (Договори підряду № 05/03/01, 05/03/02, 05/03/02 від 5 березня 2013 р., специфікації, акти здачі-приймання робіт, рахунки, платіжні доручення, фотографії) не можуть підтверджувати факт надання орендодавцем згоди на здійснення поліпшень.»

Предметом даного позову є зобов'язання відповідача повернути майно із незаконного володіння.

Позовні вимоги ґрунтуються на положеннях статей 387, 1212 ЦК України, отже позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на норми, якими врегульовано захист права власності на майно, яке незаконно вибуло з володіння власника і перебуває у незаконному володінні відповідача. Позивач вказує, що на відновлення свого порушеного права заявляє віндикаційний позов про витребування майна із чужого незаконного володіння.

В силу ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Зазначений засіб захисту права власності застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належною йому річчю, тобто, коли річ незаконно вибуває з його володіння.

Витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном невласника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння.

Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, зокрема, це факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та ін.

З позицій процесуального права ці та інші обставини становлять предмет доказування.

Звертаючись з віндикаційними вимогами, позивач повинен підтвердити його право власності на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Тобто, в першу чергу, на підтвердження наявності у позивача суб'єктивного права на витребування майна з чужого незаконного володіння останній повинен надати суду відповідні докази, що підтверджують його право на вказане майно, а також факт наявності майна у незаконному володінні відповідача та факт відсутності у відповідача правових підстав для володіння майном.

Виходячи зі змісту наведених норм, слідує, що власник вправі витребувати своє майно від особи, у якої на момент подання позову воно фактично знаходиться у незаконному володінні. При цьому об'єктом віндикаційного позову можуть бути лише індивідуально-визначені речі, тобто індивідуально визначене майно або ж майно, яке хоча і наділене родовими ознаками, проте якимось чином індивідуалізоване.

Важливою умовою звернення з віндикаційним позовом є відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин.

Аналогічні приписи містять норми ст. ст. 1212, 1213 ЦК України.

Позов власника про витребування майна з чужого незакон ного володіння (віндикаційний позов) відноситься до речово-правових заходів захисту відносин власності.

Вказані заходи протиставляються зобов'язально-правовим заходам захисту відносин власності, які на відміну від речово-правових застосовуються у ви падках, коли власник пов'язаний з правопорушником зобов'язальними відно синами. Отже, за умови наявності між власником та правопорушником зо бов'язальних відносин, що виникли з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК, речово-правові заходи захисту відносин власності застосовані бути не можуть.

Як встановлено, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наявність між сторонами договірних відносин (договір оренди № ТДАСТ-1307 від 13.07.2012 р.) та факт поліпшення орендованого майна.

Як наслідок договірних відносин посилання позивача на норми права, що регулюють речово-правові відносини, не можуть бути визнані судом обґрунтованими.

По, друге, як зазначалось, предметом віндикаційного позову можуть бути лише індивідуально-визначені речі. Майно, про витребування якого із незаконного володіння заявляє позивач, не містить будь-яких індивідуальних ознак (композиційні панелі, стела АЗС, літери та інше): інвентаризаційних номерів, індивідуальних ознак тощо, внаслідок чого не може бути предметом віндикаційного позову. Той факт, що частину майна, про витребування якого заявлено, складають літери, не свідчить, що це майно містить індивідуальні ознаки.

По-третє, не обґрунтованою є і визначена позивачем вартість спірного майна, оскільки за представленими товариством «ТД «Автохімія «Стандарт» документами (договір підряду, акти приймання-передачі робіт, платіжні документи) грошові кошти в сумі 400000 грн. були сплачені позивачем в т. ч. і за виконані підрядні роботи.

Оцінивши у сукупності зібрані у справі письмові докази, пояснення представників сторін та встановлені обставини, судом не встановлено підстав, про які заявляє позивач, для витребування майна у відповідача, внаслідок чого у задоволенні позову з заявлених предмету та підстав відмовляється.

Судові витрати відносяться на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Повне рішення складено 13 серпня 2015 року.

Суддя І.А. Попова