РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2015Справа №910/15761/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Геннліх Україна", м. Слов`янськ, Донецька обл.
до Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС", м. Київ
про стягнення 95 596,02 грн.
Суддя Турчин С.О.
Представники сторін:
від позивача: Мальцев В.В. (довіреність б/н від 06.07.2015)
від відповідача: Кудрявський С.М. (довіреність № ГО-14/246 від 19.12.2014)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Геннліх Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" про стягнення страхового відшкодування у розмірі 95 596,02 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов Договору добровільного страхування наземного транспорту № ПК/21 від 28.10.2013 р. не виплатив позивачу суму страхового відшкодування, у зв`язку з настанням страхового випадку.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2015 р. порушено провадження у справі № 910/15761/15, розгляд останньої призначено на 07.07.2015 р.
07.07.2015 року через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, оформлені супровідним листом б/н від 06.07.2015 р.
У судовому засіданні 07.07.2015 р. представник відповідача надав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що не погоджується з позовними вимогами та у задоволенні позову просив відмовити посилаючись на те, що Відповідно до Указу в.о. Президента України №405/2014 з 14 квітня 2014 року на території Луганської та Донецької областей проводиться антитерористична операція. Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», на території міста Слов`янська здійснювалася антитерористична операція. А згідно п. 10.1.1. Договору: «Дія Договору не розповсюджується на збитки, завдані під час та/або внаслідок: будь-якого роду військових дій, а також маневрів та інших військових заходів, громадянської війни, тощо.
У судовому засіданні було оголошено перерву до 04.08.2015 р. на підставі ст. 77 ГПК України.
17.07.2015 р. через канцелярію суду від відповідача повторно надійшов відзив на позовну заяву та додаткові пояснення, у яких останній зазначає, що позивачем не були належним чином виконані зобов`язання за Договором щодо своєчасного подання заяви про настання події, повідомленням про зміну страхового ризику, як того вимагають умови Договору.
04.08.2015 р. через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення, у яких останній зазначив, що при нас настанні страхового випадку позивач діяв згідно положень Договору, належним чином виконував обов`язки, передбачені п. 12.2 Договору.
У судовому засіданні представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи та витребування у відповідача правил страхування.
Представник відповідача заперечив проти задоволення вказаного клопотання, зазначивши, що документи, які просить витребувати позивач, ніяк не вплинуть на розгляд даного спору по суті.
Суд відмовив у задоволенні клопотань позивача про відкладення розгляду справи та витребування доказів, оскільки, по-перше, строк розгляду справи в суді є обмеженим, по-друге, необхідності у витребування правил страхування немає, оскільки між позивачем та відповідачем був підписаний Договір добровільного страхування наземного транспорту ПК/21, яким погоджені умови страхування між сторонами.
У судовому засіданні 04.08.2015 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:
28.10.2013 р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова Група "ТАС" (далі страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Геннліх Україна" (далі страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту ПK/21 № А 363954 (далі Договір), відповідно до якого застраховано транспортний засіб марки «Nissan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Відповідно до п. 9.1 Договору та Частини 1, страховим випадком за Договором є настання збитків Страхувальника, що спричинені пошкодженням, знищенням, втратою ЗТЗ та/або ЗДО внаслідок настання страхового ризику: ДТП, пожежа, стихійне лихо, ПДТО, незаконне заволодіння.
Згідно з п. 8.15 Договору, страховий випадок це передбачена Договором подія, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок Страховика здійснити виплату страхового відшкодування за Договором Страхувальнику або іншій визначеній Договором особі.
Строк дії Договору: з 30.10.2013 р. до 19.10.2014 р.
За твердженням позивача 21.05.2014 р. стався страховий випадок (незаконне збройне захоплення транспортного засобу).
Відповідно до пп. 12.2, 12.3 12.4 п. 12 Договору «Дії страхувальника у разі настання події, яка може класифікуватися як страховий випадок», страхувальник зобов`язаний безпосередньо з місця події або з місця виявлення пошкоджень ЗТЗ повідомити в Контакт-центр Страховика; негайно повідомити та викликати на місце події відповідні компетентні органи; протягом 3 (трьох) робочих днів з дати настання випадку, що має ознаки страхового, надати страховику письмову заяву про настання події за формою, визначеною страховиком.
На виконання вимог Договору 21.05.2014 р. позивач повідомив контакт-центр страховика про подію, а також, як вбачається з копії витягу з кримінального провадження № 001490, 21.05.2014 р. повідомив компетентний орган про настання події.
26.05.2015 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про настання страхової події.
При цьому, суд відхиляє твердження відповідача про те, що відповідачем порушені умови п. 12.4 договору щодо своєчасності подання заяви про настання страхової події, оскільки страхувальник зобов`язаний подати письмову заяву протягом 3 робочих днів з дати настання випадку. Подія трапилася 21.05.2014 р.
Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Таким чином, 26.05.2014 р. є третім робочим днем для подання письмової заяви.
Відповідач листом від 13.06.2014 р. вих. № 50900/3700 відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування , посилаючись на п. 10.1.1 Договору.
Позивач, вважаючи, що його права порушені, звернувся до суду та просить стягнути суму страхового відшкодування у розмірі 95 596,02 грн.
Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання які мають ознаки договору страхування, згідно якого в силу вимог ст. 979 ЦК України, одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).
Відповідно до п. 11.3.3 Договору страховик має право робити запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку або компетентні в проведенні відповідних досліджень, а також самостійно з`ясовувати обставини та причини страхового випадку.
Як вбачається з матеріалів справи, на запити відповідача Військовою частиною НОМЕР_2 Міністерства оборони України, Головним Управлінням Національної гвардії України, Службою безпеки України були надані відповіді № 313/5/5307 від 09.10.2014 р., № 3/20/1-3315 від 30.09.2014 р., № 16/4706 від 26.09.2014 р. відповідно.
Із зазначених листів вбачається, що Згідно з Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» Антитерористичним центром при Службі безпеки України проводиться проводиться антитерористична операція.
З 07 квітня 2014 року на території Донецької та Луганської областей організованими озброєними угрупуваннями вчиняються численні терористичні акти, пов`язані із захопленням державних/громадських будівель і споруд, незаконним заволодінням транспортними засобами, умисними вбивствами захопленням заручників, блокуванням і пошкодженням об`єктів транспортної системи тощо, яким, у межах законодавчо визначеної компетенції, протидіють уповноважені на те державні органи.
Відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом», антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.
Згідно з п. 10.1.1 Договору, дія Договору не розповсюджується на збитки, завдані під час та/або внаслідок, зокрема, будь-якого роду військових дій, а також маневрів та інших військових заходів, громадянської війни, громадських хвилювань, дій, що викликані трудовими конфліктами, будь-яких терористичних актів, а також використання ЗТЗ правоохоронними органами (МВС, СБУ тощо), військовою або громадською владою, в т.ч. в блокадах доріг, переслідуваннях тощо, внаслідок застосування вибухових пристроїв або вогнепальної зброї (не залежно від інших обставин).
Враховуючи Указ в.о. Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 р. та положення п. 10.1.1 Договору відповідач не визнав подію страховим випадком та відмовив у виплаті страхового відшкодування.
Суд, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, а також враховуючи умови Договору, визначення поняття антитерористичної операції, дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість відмови страховика у виплаті страхувальнику страхового відшкодування у зв`язку з відсутність правових підстав кваліфікувати подію, що трапилась 21.05.2014 р., страховим випадком на час існування на території Донецької області подій, визначених в п. 10.1.1 Договору, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Суд також зазначає, що аналогічної позиції дотримується Київський апеляційний Господарський суд у постановах від 06.04.2015 р. № 910/27351/14, від 09.06.2015 р. № 910/195/15-г, від 14.07.2015 № 910/4372/15-г.
Крім того, судом також враховано, що відповідно до п. 11.2.3 Договору страхувальник зобов`язаний при укладанні Договору надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, та надалі в період дії Договору інформувати в письмовій формі страховика про будь-яку зміну страхового ризику протягом 2 (двох) робочих днів з дати появи таких змін. У випадку збільшення ступнею страхового ризику страхувальник на вимогу страховика зобов`язаний укласти зі страховиком додатковий договір щодо перерахунку страхового тарифу та сплати додаткової страхової премії.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 989 Цивільного кодексу України та п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов`язаний при укладенні договору страхування надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику.
Позивачем жодних доказів на підтвердження того, що ним було здійснено повідомлення відповідача про зміну ступеню настання страхового ризику не надано.
Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.
Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 07.08.2015 р.

Суддя С.О. Турчин