ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.08.2015 Справа № 905/1122/15

Суддя господарського суду Донецької області Гринько С.Ю. при секретарі судового засідання Табачнікова В.Г., розглянувши матеріали за позовом - Приватне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» м.Краматорськ до відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Азовкабель-Київ» м. Київ про визнання договору недійсним

за участю представника відповідача - Телегуз С.В. - довіреність від 14.07.2015р.,

ВСТАНОВИВ:

Предметом даного спору є вимога позивача про визнання договору № 15/13-1055 від 19.09.2014року таким, що укладений з порушенням діючого законодавства. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що цей договір визначає ціну товару, який належить поставці, яка узгоджена специфікаціями. Оскільки специфікації не мають дати підписання, вони не мають юридичної сили. Крім цього, постачальником в порушення п.3 специфікацій № 1 від 19.09.2014р. і № 2 від 14.10.2014р. проведена поставка без направлення і узгодження з покупцем (без заявки).

Представник позивача не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні, не надав поважних причин неявки представника на виклик суду.

Відповідач не погоджується з вимогами позову, вважаючи їх безпідставними.

Проаналізувавши надані документи позивачем, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд вважає достатніми документи для вирішення спору без явки представника позивача за наявними документами.

Вирішуючи спір, господарський суд виходить з наступного: даний спір стосується визнання правочину недійсним в частині специфікацій № 1 від 19.09.2014р. і № 2 від 14.10.2014р.

Правочин - правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб'єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків.

Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. У випадках, прямо не передбачених у законодавстві, презумпція правомірності правочину може бути спростована судом.

Недійсність правочину виникає через те, що дія схожа на правочин, але за своєю суттю не відповідає його характеристикам.

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів:

- дефекти (незаконність) змісту правочину;

- дефекти (недотримання) форми;

- дефекти суб'єктного складу;

- дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на специфікації № 1 від 19.09.2014р. і № 2 від 14.10.2014р., які підписані без зазначення дати.

Оцінюючи підставу позову, суд встановив, що сторонами укладений договір № 15/13-1055 від 19.09.2014р., який за змістом та правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України.

В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

При дослідженні матеріалів справи господарським судом встановлено, що за договором № 15/13-1055 від 19.09.2014р. постачальник (відповідач) поставляє, а покупець (позивач) приймає і оплачує на умовах договору товар, кількість, асортимент і ціна якої зазначені в специфікаціях, які є невід»ємною частиною договору.

Сторонами в специфікаціях № 1 від 19.09.2014р. і № 2 від 14.10.2014р. узгоджені найменування, марки, ГОСТ, кількість, одиниці вимірювання, ціна, вартість товару, умови поставки, оплати, строки поставки, виробник, дата виготовлення, корегування ціни. Ці специфікації підписані уповноваженими особами сторін і скріплені круглими печатками. Специфікація № 1 підписана від 19.09.2014року, а специфікація № 2 - 14.10.2014року.

Як вбачається з тексту договору і специфікацій, які являються невід»ємними частинами договору, вони містять всі умови, що є істотними для відповідного виду договору, викладені у письмовій формі, таким чином, щоб виключити можливість їх неоднозначного тлумачення.

Специфікація № 1 від 19.09.2014року, специфікація № 2 від 14.10.2014року підписані поважними представниками двох сторін, підписи скріплені печатками підприємств, а тому суд вважає, що вони укладені відповідно до договору № 15/13-1055 від 19.09.2014року і направлені на намір створити наслідки, які складають зміст цього правочину.

Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести відсутність у учасників правочину наміру створити юридичні наслідки на момент вчинення правочину.

Господарський суд зазначає, що за договором № 15/13-1055 від 19.09.2014року, відповідно до яких сторони узгодили специфікаціями виконання певних дій, частково виконані умови, зокрема поставку товару, що підтверджується матеріалами справи № 905/754/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Азовкабель-Київ» м. Київ про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» м.Краматорськ заборгованості за поставлений товар за цими специфікаціями відповідно договору №15/13-1055 від 19.09.2014року.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14, якщо не доведено стороною, що правочин вчинений без наміру створення правових наслідків, він не можу бути визнаним недійсним.

Оскільки позивач не довів суду, що правочин зумовлюється наявністю дефектів його елементів, названих вище за ст.204 Цивільного кодексу України, господарський суд вважає недоведеними позивачем підстави для визнання правочину недійсним.

Приймаючи до уваги, що позивач не довів підстави позову, господарський суд покладає судові витрати на нього.

На підставі ст.ст. 204,205,207,213,215 Цивільного кодексу України,ст..ст.49,82,84, 81-1 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у позові Приватного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» м.Краматорськ до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Азовкабель-Київ» м. Київ про визнання договору недійсним за недоведеністю підстав.

Судові витрати покласти на позивача.

Суддя С.Ю. Гринько