УХВАЛА

11.08.2015 р.Справа № 910/19113/15

За позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "Тутковський"

про визнання недійсним рішення

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Рєпкіній Ю.Є.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю № б/н від 22.07.2015 р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Тутковський" про визнання недійсним рішення.

Ухвалою суду від 28.07.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 11.08.2015 р.

24.07.2015 р. від позивача через відділ діловодства суду надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову.

У судове засідання 11.08.2015 р. представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, витребуваних судом документів не надав; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Належне повідомлення відповідача про дату, час та місце здійснення судового розгляду справи підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься у матеріалах справи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову значно утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення позовних вимог.

Розглянувши наявні у справі матеріали з огляду на подану позивачем заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї власної ініціативи має право вжити, передбачених статтею 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно зі ст. 67 Кодексу, позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У пункті 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26 грудня 2011 року № 16 судам роз'яснено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Пунктом 3 згаданої постанови визначено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 липня 2015 року наглядовою радою Товариства було проведено засідання, на якому прийнято рішення щодо надання згоди голові правління товариства на пошук інвестора для купівлі та згоду на відчуження нерухомого майна товариства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, за умови попереднього погодження такого відчуження чи іншого обтяження майна з всіма третіми особами-кредиторами. Відповідне рішення оформлено Протоколом № 01/07 - 2015 засідання наглядової ради від 14 липня 2015 року.

Позивач зазначає, що прийняття наглядовою радою Товариства оскаржуваного рішення є передчасним, прийнятим з порушенням вимог законодавства, та таким, що порушує права і охоронювані законом інтереси позивача як акціонера Товариства.

В обґрунтування своїх доводів позивач посилається на те, що стаття 33 Закону України «Про акціонерні товариства» визначає перелік питань, які відносяться до виключної компетенції загальних зборів акціонерів товариства. Зокрема, до виключної компетенції загальних зборів віднесено прийняття рішення про вчинення Товариством значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності (п. 22 ст. 33 Закону України «Про акціонерні товариства»). Аналогічне положення містить і статут Товариства (п.10.4.22.).

У той же час, відповідно до даних Балансу (звіту про фінансовий стан) ПАТ «ТУТКОВСЬКИЙ» на 31.12. 2014 року, вартість активів Товариства становить 44 090 тис. грн. Відповідно - 25 відсотків вартості активів Товариства становить 11 022,50 тис. грн.

Позивач стверджує, що ринкова вартість нерухомого майна Товариства, яке складається з декількох майнових комплексів, виробничих та офісних приміщень (загальною площею понад 30 тис. кв.м.), що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 становить не менше 100 мільйонів гривень. Таким чином, прийняття рішення щодо надання згоди на відчуження нерухомого майна Товариства (укладення значного правочину у відношенні майна, ринкова вартість якого перевищує 25 відсотків вартості активів Товариства за даними останньої річної фінансової звітності) відноситься до виключної компетенції загальних зборів акціонерного товариства і, в жодному випадку, не може бути прийнято наглядової радою Товариства.

За таких обставин, позивач зазначає, що прийняття оскаржуваного рішення позбавляє його права на участь в управлінні товариством та суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму ВГСУ «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24.10.2008 N 13, рішення наглядової ради товариства може бути оскаржено в судовому порядку акціонером (учасником) товариства шляхом пред'явлення позову про визнання його недійсним, якщо таке рішення не відповідає вимогам законодавства та порушує права чи законні інтереси учасника (акціонера) товариства. Відповідачем за таким позовом є товариство. При вирішенні спорів, пов'язаних з порядком скликання і роботи наглядової ради товариства, визначення правомочності її засідання, необхідно застосовувати положення установчих документів товариства. У випадку їх неврегульованості в установчих документах застосовується аналогія закону в частині норм, що регулюють відповідні питання скликання та проведення загальних зборів товариства (обов'язковість повідомлення усіх членів наглядової ради про проведення засідання, надання інформації з питань порядку денного, правомочність, порядок прийняття рішення).

Обґрунтовуючи подану заяву про забезпечення позову, позивач зазначає, що оскаржуваним рішенням наглядовою радою було надано згоду голові правління ПАТ «ТУТКОВСЬКИЙ» на пошук інвестора для купівлі та згоду на відчуження нерухомого майна Товариства за умови попереднього погодження такого відчуження чи іншого обтяження майна з всіма третіми особами-кредиторами.

При цьому позивач, як акціонер Товариства, фактично позбавлений можливості оскаржувати правочини вчинені Товариством, а може лише захистити своє право на управління, а також інші права та охоронювані законом інтереси, як акціонера ПАТ «ТУТКОВСЬКИЙ», шляхом оскарження рішення органів управління Товариством, в тому числі рішень наглядової ради.

Проте, здійснення відчуження майна на виконання рішення наглядової ради завдасть непоправної шкоди Товариству та унеможливить належне виконання судового рішення у даній справі, у разі задоволення позовних вимог.

З урахуванням викладеного, позивач просить суд накласти арешт на нерухоме майно Публічного акціонерного товариства «ТУТКОВСЬКИЙ», в тому числі на майнові комплекси, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Дослідивши доводи, зазначені у позовній заяві та у заяві про забезпечення позову, враховуючи приписи ст.ст. 66, 67 ГПК України та роз'яснення постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 p. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", суд дійшов висновку, що вжиття такого заходу до забезпечення позову, як накладення арешту на нерухоме майно, що зазначене у заяві, може бути наслідком втручання у господарську діяльність відповідача, що може у майбутньому завдати матеріальних збитків останньому, а отже, заходи до забезпечення позову, заявлені позивачем, не підлягають вжиттю у даній справі.

Однак, відповідно до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Дослідивши доводи позивача, викладені у позовній заяві та у заяві про забезпечення позову, оцінивши подані докази в сукупності, враховуючи приписи ст.ст.66,67 ГПК України та роз'яснення постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 p. N 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", суд дійшов висновку про те, що достатнім та обґрунтованим заходом до забезпечення позову у даній справі, який спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, є захід, що полягає у забороні відповідачу вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь-який спосіб нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, а також заборонити будь-яким іншим особам, в тому числі посадовим особам Державної реєстраційної служби України її структурним підрозділам, приватним та державним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, що можуть мати наслідком зміну правового статусу нерухомого майна відповідача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, зокрема, передачу його у власність чи надання в користування іншим особам, передання в іпотеку чи відчуження або обтяження правами третіх осіб будь-яким іншим способом, реєстрацію права власності, реєстрацію обтяжень, заборон, тощо.

При цьому, обраний судом спосіб забезпечення позову співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, а тому вжитий судом захід до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Крім того, застосування обраних судом заходів до забезпечення позову не порушить жодних прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не призведе до втручання у звичайну діяльність учасників судового процесу та до неможливості належного здійснення відповідачем господарської діяльності, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом також прийнято до уваги, що відповідач, отримавши ухвалу про порушення провадження у справі ще 31.07.2015 р., не направив у судове засідання свого повноважного представника, а також не виконав вимоги суду, викладені у вказаній ухвалі.

Враховуючи вищевикладене, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, дотримання збалансованості інтересів сторін, встановивши наявність правового зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, врахувавши ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, господарський суд вважає за доцільне заяву позивача про забезпечення позову задовольнити частково та вжити заходів до забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь-який спосіб нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, а також заборони будь-яким іншим особам, в тому числі посадовим особам Державної реєстраційної служби України її структурним підрозділам, приватним та державним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, що можуть мати наслідком зміну правового статусу нерухомого майна відповідача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, зокрема, передачу його у власність чи надання в користування іншим особам, передання в іпотеку чи відчуження або обтяження правами третіх осіб будь-яким іншим способом, реєстрацію права власності, реєстрацію обтяжень, заборон, тощо.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів до забезпечення позову задовольнити частково.

2. Вжити заходів до забезпечення позову шляхом заборони Публічному акціонерному товариству «ТУТКОВСЬКИЙ» (04114, м. Київ, вул. Дубровицька, 28; ) вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь-який спосіб нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, а також заборонити будь-яким іншим особам, в тому числі посадовим особам Державної реєстраційної служби України її структурним підрозділам, приватним та державним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, що можуть мати наслідком зміну правового статусу нерухомого майна Публічного акціонерного товариства «ТУТКОВСЬКИЙ» (04114, м. Київ, вул. Дубровицька, 28; ), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, зокрема, передачу його у власність чи надання в користування іншим особам, передання в іпотеку чи відчуження або обтяження правами третіх осіб будь-яким іншим способом, реєстрацію права власності, реєстрацію обтяжень, заборон тощо.

3. Дана ухвала являється виконавчим документом, набирає чинності з моменту її прийняття, тобто з 11.08.2015 р., та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Дана ухвала підлягає обов'язковому виконанню на всій території України з моменту її винесення.

4. Строк пред'явлення ухвали господарського суду м. Києва від 11.08.2015 р. у справі № 910/19113/15 про вжиття заходів до забезпечення позову до виконання становить один рік, тобто до 11.08.2016 р.

Стягувач за даною ухвалою: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Боржник за даною ухвалою: Публічне акціонерне товариство «ТУТКОВСЬКИЙ» (04114, м. Київ, вул. Дубровицька, 28; ).

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.І. Зеленіна