ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2015 р.Справа № 922/3204/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Лук'яненко Ю.Ю.

розглянувши справу

за позовом Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків 3-я особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Харківська міська рада, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мунстон", м. Харків
про спонукання до укладання договору
за участю представників сторін:

від позивача: Замніус М.В. (дов. № 23/0/45-15 від 16.01.2015 року);

від відповідача: Вергун М.М. (дов. б/н від 02.06.2015 року);

від третьої особи: не з'явилась.

ВСТАНОВИВ:

Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради (далі - позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мунстон" про спонукання останнього укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова в редакції, викладеній у позовній заяві, а також покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на необхідність звернення замовником будівництва до органу місцевого самоврядування про укладення договору пайової участі у розвитку інфраструктури відповідного навеленого пункту, посилаючись при цьому на положення статей 1, 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затверджений рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 року №804.

У межах строків визначених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 11.06.2015 року до 06.07.2015 року, з 06.07.2015 року до 21.07.2015 року, з 21.07.2015 року до 27.07.215 року та з 27.07.2015 року до 05.08.2015 року з метою витребування додаткових документів по справі та повторного виклику представників сторін у судове засідання.

05.08.2015 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій позивачем змінено редакцію договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова, зокрема змінено розмір договірної величини пайової участі у розвитку інфраструктури м.Харкова.

Суд у судовому засіданні 05.08.2015 року розглянувши надану позивачем заяву та додані до неї документи, дійшов до висновку про повернення її без розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до пункту 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року №18, передбачені частиною четвертою статті 22 Господарського процесуального кодексу України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

В той же час, у п. 3.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що ГПК України, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або з'явлення "додаткових" позовних вимог і т.п.

Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Відповідно до п. 3.12. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

Дослідивши надану позивачем уточнену позовну заяву та додані до неї матеріалі, судом встановлено, що вона по суті є заявою про зміну предмету позову, та у такому разу може подана до початку розгляду справи по суті.

Проте, як вбачається з протоколу судового засідання від 11.06.2015 року, судом розпочато розгляд справи по суті, а тому заява позивача про уточнення позовних вимог від 05.08.2015 року, якою фактично змінено предмет позову залишається без розгляду і приєднуються до матеріалів справи.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, повідомив про те, що між ним та Департаментом економіки та комунального майна вже укладено договір про пайову участь від 16.07.2015 року №149-15/1 та сплачено визначену в ньому суму пайової участі у розмірі 46189,18 грн., що підтверджується платіжним дорученням №255 від 20.07.2015 року.

3-тя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача у призначене судове засідання не з'явився, витребувані судом документи не надав, про причину неявки на час розгляду справи суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення ухвали суду, яке долучено до матеріалів справи.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Згідно із статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 05.08.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

17.02.2011 р. Верховною Радою України було прийнято Закон № 303 8-VI, який згідно з його преамбулою покликаний встановити правові та організаційні основи містобудівної діяльності та забезпечити сталий розвиток територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Цей Закон набрав чинності з дня його опублікування 12.03.2011 року.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон) замовник об'єкта будівництва зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (окрім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті) та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування.

Законом встановлено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту - не пізніше ніж 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про архітектурну діяльність" під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт та знесення об'єкта містобудування.

За нормами ст. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовником є фізична або юридична особа, що має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала у встановленому законодавством порядку відповідну заяву.

Згідно з ч. 1. ст. 40 цього Закону порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

На виконання ч. 1. ст. 40 Закону Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 р. № 804 затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова (далі - Порядок), який містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску.

Відповідно до ст. 143 Конституції України органи місцевого самоврядування вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції.

Згідно зі ст. 144 Конституції України та ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування при виконанні своїх функцій приймають рішення, які є обов'язковими для виконання на відповідній території.

Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Враховуючи викладене, оскільки на сьогоднішній день вищевказаний Порядок у судовому порядку не визнано таким, що не відповідає Конституції чи законам України, тому підлягає обов'язковому виконанню на території м. Харкова.

Відповідно до п. 1.6 Порядку під будівництвом слід розуміти - нове будівництво, реконструкцію, реабілітацію, капітальний ремонт та технічне переоснащення об'єктів будівництва, а під об'єктами будівництва - будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення та їх комплекси.

Згідно з пунктом 1.5 Порядку пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету міста Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова

Залучення замовників до пайової участі здійснюється шляхом укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Для укладення такого договору замовник зобов'язаний звернутись із відповідною заявою до Департаменту не пізніше, ніж за 30-ть календарних днів до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Розділом 5 Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова урегульоване питання залучення замовників до пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова у разі ухилення від укладання договору.

У разі встановлення факту будівництва та введення об'єкта до експлуатації без укладення договору про пайову участь забудовника у розвитку інфраструктури м. Харкова Департамент економіки та комунального майна у десятиденний термін з дня встановлення такого факту, надсилає замовнику будівництва рекомендованим поштовим відправленням лист-повідомлення про необхідність укладення відповідного договору (п. 5.1 Порядку).

Відповідно до Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області від 25.11.2014 р. за № ХК 03, будівництва об'єктів торгівлі по вул. Бекетова, 21 в м. Харкові прийнято в експлуатацію (а.с. 17-19).

Замовником будівництва за даною декларацією є відповідач.

Департамент економіки та комунального майна надіслав на адресу відповідача листа від 04.12.2014 р. № 964/0/124-14, в якому повідомив про необхідність звернення до виконавчих органів Харківської міської ради для укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Крім того, Департаментом економіки та комунального майна на адресу відповідача надіслано пропозицію від 20.01.2015 р. №29/0/124-15 про укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова при будівництві обєктів торгівлі по вул. Бекетова, 21. Разом із даною пропозицією відповідачеві було надіслано у 2-х примірниках для розгляду та підписання договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова при при будівництві обєктів торгівлі по вул. Бекетова, 21 (а.с. 25-27).

Відповідно до п. 5.3. Порядку у разі ухилення замовника від виконання вимог, вказаних у листі-повідомленні щодо укладання договору пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова у добровільному порядку, Департамент економіки та комунального майна вчиняє наступні дії:

- на підставі наявної інформації та у відповідності до цього Порядку проводить розрахунок величини пайової участі замовника у розвитку інфраструктури;

- готує два примірники договору пайової участі у розвитку інфраструктури з додатками;

- надсилає підписані два примірники договору з додатками замовнику будівництва рекомендованим поштовим відправленням.

Розрахунок величини пайової участі здійснюється на підставі загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта згідно зведеного кошторисного розрахунку, а у разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами та правилами, вона визначається виходячи із затверджених Міністерством регіонального і розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України показників опосередкованої вартості (п. 5.4. Порядку).

Замовник будівництва, який одержав проект договору з додатками, у разі згоди з його умовами, оформляє договір відповідно до вимог чинного законодавства (підписує, якщо юридична особа - скріплює печаткою) та повертає один примірник договору з додатками Департаменту економіки та комунального майна, або повідомляє Департамент про прийняття умов договору (надсилає відповідний лист, факсограму тощо) у двадцятиденний строк після одержання договору (п. 5.6. Порядку).

Замовник будівництва, який після розгляду проекту договору незгоден з якимись його частинами, направляє до Департаменту економіки та комунального майна протокол розбіжностей (письмові вмотивовані зауваження) до договору, які Департамент розглядає протягом двадцяти днів. В цей же строк Департамент вживає заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та приймає рішення про зміну договору (п. 5.7. Порядку).

Ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передаються, разом із усіма матеріалами та висновком про неможливість їх задовольнити, в цей же строк до Юридичного департаменту для вирішення спірних питань у судовому порядку (п. 5.8. Порядку).

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо) (п. 5.9. Порядку).

Спори, пов'язані з укладенням договору пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури м. Харкова, обов'язковість укладення яких встановлена законом, в тому числі при ухиленні від укладення договору однієї або обох сторін, вирішуються в судовому порядку (п. 5.10. Порядку).

День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше (п. 5.11. Порядку).

Проте, як зазначає позивач, відповідач на вище вказаний лист та пропозицію укласти договір відповідей не надав, підписаний примірник договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова до Департаменту економіки та комунального майна не повернув.

Такими діями відповідача порушуються права та інтереси територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради на отримання коштів, пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, які мають використовуватися для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова.

Відповідно до проведеного Департаментом економіки та комунального майна розрахунку величини пайової участі при будівництві об'єктів торгівлі по вул. Бекетова, 21 м. Харкова, розмір пайової участі, що визначений для перерахування до місцевого бюджету, становить 10 % від розміру кошторисної вартості будівництва (2 225 893,8 грн.), та складає 244 848,32 грн. (а.с 27).

Позивач просить суд спонукати відповідача укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова у наведеній ним редакції.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Статтею 7 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" одним з основних принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Статтею 14 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Положенням статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" чітко встановлений обов'язок замовника будівництва на участь у розвитку інфраструктури міста. Накладення такого обов'язку в свою чергу встановлює право органу місцевого самоврядування вимагати від замовника будівництва виконання власних обов'язків щодо пайової участі. Не укладення замовником відповідного договору пайової участі до прийняття об'єкту нерухомого майна до експлуатації, не звільняє замовника від виконання власного обов'язку в натурі.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським зобов'язанням визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо).

Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Статтею 179 Господарського кодексу України визначені загальні умови укладення договорів, що породжують господарські зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору.

Згідно зі ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. День набрання чинності рішенням суду вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Отже, ухилення замовника від укладення договору пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова, є порушенням зобов'язання яке прямо передбачене чинним законодавством.

Проте, як було встановлено судом, під час розгляду справи, 16.07.2015 р. між Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради (Департаментом) та відповідачем (замовником) було укладено договір №149-15/1 про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, за умовами п.1.1. якого договір регулює взаємовідносини між сторонами щодо пайової участі замовника у розвитку інфраструктури м. Харкова при будівництві об'єктів торгівлі по вул. Бекетова, 21 (а.с. 58-59) та сплачено повну суму розміру пайової участі у розмірі 46 189,18 грн. що підтверджується платіжним дорученням №255 від 20.07.2015 року.

З огляду на вище викладені обставини та приписи закону, суд дійшов висновку про те, що відповідачем виконано покладений на нього обов'язок щодо укладення договору пайової участі у розвитку інфраструктури м.Харкова та перераховано до бюджету визначений у договорі пайовий внесок. Отже позовні вимоги щодо спонукання відповідача до укладення іншого договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова, яким зокрема, визначено більший розмір пайового внеску, є необґрунтованими, та суперечать викладеним обставинам справи.

Більш того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження розміру пайової участі у сумі 244 848,32 грн., яка викладена у проекті договору, запропонованого позивачем до укладення з відповідачем.

Враховуючи той факт, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова вже укладено між позивачем та відповідачем 16.07.2014 р. №149-15/1 та докази його припинення чи недійсності відсутні у матеріалах справи, беручи до уваги, що кошти пайової участі внесено відповідачем в обсязі визначену наведеним договором. Також позивачем не доведено розміру пайової участі у сумі 244 848,32 грн. та підстав для укладання в редакції зазначеній у позовній заяві, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаючи судовий збір на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 15, 16, 22, 623 Цивільного кодексу України, статтями 224, 225 Господарського кодексу України, статтями 1, 4-3, 12, 22, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.08.2015 р.

Суддя О.О. Ємельянова