ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2015 р. Справа № 911/2417/15

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка

до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат», Київська обл., Іванківський р-н, м. Чорнобиль

про стягнення 28115982,11 грн.

Суддя Наріжний С.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Палькевич Н.С. - довіреність № 1-326 від 31.12.2014 р.

від відповідача: Панасюк В.С. - довіреність № 06/28-15 від 12.01.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

до господарського суду Київської області звернулось Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (далі - позивач) з позовом до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» (далі - відповідач) про стягнення 28115982,11 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за договором про постачання природного газу за регульованим тарифом для потреб установ і організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів № 2014/П-БО-7165-11110109 від 17.01.2014 р. та договором про постачання природного газу за регульованим тарифом для потреб установ і організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів № 2015/П-БО-7165-11110109 від 26.01.2015 р. У зв'язку з цим Позивач просить суд стягнути з Відповідача 28115982,11 грн. заборгованості, з якої: 17986508,96 грн. основного боргу, 3333985,86 грн. - пені, 184143,66 грн. - 3 % річних та 6611343,63 грн. - інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.06.2015 р. порушено провадження у справі № 911/2417/15 та призначено її до розгляду на 13.07.2015 р. та у судовому засіданні 13.07.2015 р. було оголошено перерву до 12.08.2015 р.

13.07.2015 р. через відділ діловодства суду надійшов відзив Відповідача б/№, б/дати (вх. № 16326/15) на позов, з доданими документами.

11.08.2015 р. через відділ діловодства суду надійшли письмові пояснення Позивача від 11.08.2015 р. № 23-2890 (вх. № 18663/15) по суті спору.

В судове засідання 12.08.2015 р. з'явились представники Позивача і Відповідача та надали пояснення у справі. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив в сплаченій частині основного боргу в розмірі 2043528,57 грн. провадження припинити, решту вимог задовольнити. Відповідач частково визнав суму основного боргу, за виключенням суми 2043528,57 грн., сплаченої Відповідачем після порушення провадження у цій справі та просив частково припинити провадження у справі у відповідній частині основного боргу і відмовити у задоволенні штрафних санкцій.

Згідно з ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

У відповідності з правилами статей 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У судовому засіданні 12.08.2015 р. після виходу з нарадчої кімнати судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Детально розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши подані докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.01.2014 р. та 26.01.2015 р. між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (постачальник, позивач у справі) та Державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильський спецкомбінат» (споживач, відповідач у справі) укладено тотожні за змістом договори про постачання природного газу за регульованим тарифом для потреб установ і організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів № 2014/П-БО-7165-11110109 (далі - Договір 1) і № 2015/П-БО-7165-11110109 (далі - Договір 2), відповідно до умов яких (п. 1.1. договорів 1, 2) постачальник протягом 2014 та 2015 років здійснює споживачу постачання природного газу в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Пунктами 4.2. Договорів 1, 2 встановлена вартість послуг з постачання газу за договорами, зокрема згідно Договору 1 сума до сплати за 1000 куб.м. природного газу складає 4633,656 грн.; згідно Договору 2 сума до сплати за 1000 куб.м. природного газу складає 7709,76 грн.

Обов'язок з оплати вартості фактично переданого природного газу узгоджено сторонами у п. 5.3.3. Договорів 1, 2.

Згідно п. 2.6., 2.7., 2.9. Договорів 1, 2, послуги з постачання газу документально оформлюються підписаним сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється згідно з даними вузлів обліку, визначених у додатку 1. Постачальник до 02-го числа, наступного за звітним місяцем, направляє споживачу два примірники акту приймання-передачі газу за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою постачальника. Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем передано, а Відповідачем прийнято природний газ за період листопад-грудень 2014 року в об'ємі 862836 куб. м. загальною вартістю 6225700,36 грн., та за період січень-березень 2015 року в об'ємі 1659953 куб. м. загальною вартістю 13912513,28 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями підписаних та скріплених печатками сторін актами приймання-передачі природного газу: від 28.11.2014 р., 24.12.2014 р., 28.01.2015 р., 25.02.2015 р., 31.03.2015 р.

Із зазначених актів вбачається, що сторонами спору підписано акти на загальну суму 20138213,64 грн. без зауважень та за відсутності з боку Відповідача претензій та повідомлень про порушення Позивачем умов Договорів 1, 2, тобто, Відповідач не заперечував щодо обсягів, сум, якості поставленого газу та строків поставки за підписаними актами.

Таким чином, за наслідками дослідження матеріалів справи, судом встановлено, що Позивач виконав взяті на себе зобов'язання щодо поставки природного газу у відповідності до умов Договору.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов'язку постачальника за Договорами 1, 2 поставити природний газ відповідає обов'язок споживача оплатити вартість газу і наданих послуг.

Відповідно до п. 4.6. Договорів 1, 2, оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу згідно з додатком 2. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше п'ятого (5) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Проте, в порушення свого грошового зобов'язання, вартість послуг з постачання природного газу Відповідач частково та несвоєчасно, в зв'язку з чим Позивачем заявлена заборгованість Відповідача за Договорами 1, 2 станом на 10.06.2015 р. по сплаті основного боргу в розмірі 17986508,96 грн.

Втім, як зазначено вище, Відповідачем після порушення провадження у цій справі частково сплачено суму основного боргу в загальному розмірі 2043528,57 грн.

За таких обставин, провадження у справі в частині суми основного боргу в розмірі 2043528,57 грн. підлягає припиненню згідно п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відносно іншої частини основного боргу, заявлена заборгованість визнається Відповідачем, про що свідчить підписаний та скріплений печатками сторін Акт звірки взаєморозрахунків станом на 03.08.2015 р., відзив Відповідача на позов та усні пояснення представника Відповідача у судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

З огляду на вищенаведене, господарський суд дійшов висновку про доведеність існування боргу Відповідача перед Позивачем в розмірі 15942980,39 грн., а відтак заявлена позовна вимога про стягнення основного боргу підлягає задоволенню частково.

У зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем грошового зобов'язання за Договорами 1, 2, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 3333985,86 грн. пені.

Пунктами 6.2.2. Договорів 1, 2 встановлено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договорів, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Частиною першою ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини першої ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

В той же час, Відповідачем до відзиву додано власний контррозрахунок пені, згідно якого пеня, згідно умов Договорів 1, 2 підлягає застосуванню в розмірі 3314757,98 грн. Зокрема Відповідач посилається на приписи ст. 254 ЦК України та зазначає, що ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» розташований у зоні відчуження (безпосередньо в м. Чорнобиль), де організація робіт здійснюється вахтовим методом роботи. Робочий час та час відпочинку регламентується графіками робіт, які розроблюються і затверджуються уповноваженим власником та погоджуються з спільним профспілковим органом.

Також Відповідач зазначає, що Позивачем при розрахунку пені було безпідставно включено до періоду нарахування дні, в які відбувалась фактична оплата частини боргу, а саме 13.02.2015 р. та 13.05.2015 р.

Перевіривши наданий Відповідачем контррозрахунок пені, суд вважає безпідставним посилання на організацію робочого часу та часу відпочинку, оскільки встановлення відповідних режимів роботи не звільняє Відповідача від виконання взятих на себе зобов'язань. В той же час, вірною є позиція Відповідача щодо необґрунтованості нарахування штрафних санкцій в день здійснення часткової оплати, оскільки згідно п. 1.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань і пені. Вказане обмеження стосується і процентів річних, які нараховуються кредитором на виконання приписів ст. 625 ЦК України.

Отже перевіривши розрахунки сторін суд вважає обґрунтованим розрахунок пені в розмірі 3319832,79 грн.

Водночас, у відзиві на позов Відповідач просить суд звільнити Відповідача від сплати штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов'язань за Договорами 1, 2, у зв'язку з наступним.

ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» створене на основі державної власності та належить до сфери управління Державного агентства з управління зоною відчуження; підприємство є одержувачем бюджетних коштів за бюджетними програмами «Підтримка екологічно безпечного стану у зонах відчуження і безумовного (обов'язкового) відселення» та «Підтримка у безпечному стані енергоблоків та об'єкта Укриття та заходи щодо підготовки до зняття з експлуатації Чорнобильської АЕС», які фінансуються за рахунок коштів загального та спеціального фондів Державного бюджету України.

Судом враховано, що згідно наданих доказів, у 2014 р. Відповідачу надійшло 85,4% коштів від затверджених бюджетних асигнувань. При цьому, бюджетні кошти у сумі 23332621,28 грн. надійшли на рахунок Відповідача 31.12.2014 р., а вже 01.01.2015 р. вказана сума була списана з рахунку Відповідача внаслідок згортання залишкових коштів, що спричинило прострочення Відповідачем строків оплати наданих послуг щодо поставки природного газу.

Також судом враховано, що згідно Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» Відповідачу зменшено обсяги бюджетного фінансування, та у березні-квітні 2015 року було проведено безспірне списання грошових коштів у сумі 9616143,78 грн. на користь УПФ України, як сум відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій згідно рішень суду.

Також відповідачем надано суду докази проведення роботи щодо погашення заборгованості перед Позивачем, а саме звернення до державних органів всіх рівнів щодо вирішення питання про надання додаткових асигнувань для погашення заборгованості за спожитий газ.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем підтверджено те, що факти прострочення оплати послуг з постачання природного газу обумовлені об'єктивними причинами, як от несвоєчасне надходження бюджетних асигнувань, безспірне списання грошових коштів на користь УПФ України, зважаючи на постійне вжиття Відповідачем заходів щодо погашення відповідної заборгованості, про що також свідчить сплата частини боргу під час провадження у справі, та беручи до уваги, що заявлена Позивачем сума штрафних санкцій є значною, суд дійшов висновку про наявність у даному конкретному випадку виняткових обставин, у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, проте враховуючи інтереси обох сторін, зокрема, що Позивач також перебуває у скрутному матеріальному становищі, у тому числі через неналежне виконання Відповідачем своїх зобов'язань за Договорами 1, 2, суд керуючись наведеною нормою дійшов висновку про зменшення розміру штрафних санкцій у даній справі на 50%.

Таким чином вимога Позивача про стягнення з Відповідача пені задовольняється судом частково, зокрема в розмірі 1659916,40 грн.

Також у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем грошового зобов'язання за Договором, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 184143,66 грн. 3 % річних та 6611343,63 грн. інфляційних втрат.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачем до відзиву на позов додано контррозрахунок 3% річних та інфляційних втрат, згідно якого 3% річних складають суму 181111,98 грн., а інфляційні втрати становлять 4580858,20 грн.

Свою позицію Відповідач обґрунтовує аналогічно з контррозрахунком пені, зокрема щодо робочих днів Відповідача та безпідставного нарахування 3% річних за 13.02.2015 р. та 13.05.2015 р.

Також з позиції Відповідача, Позивачем не було враховано положення п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 р. та п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», зокрема Позивачем в розрахунку інфляційних втрат по кожному місяцю було взято суму боргу на початок місяця без врахування часткових оплат та застосовано поточний індекс інфляції, а не індекс інфляції за наступний місяць.

Перевіривши контррозрахунки Відповідача, господарський суд встановив, що вони є обґрунтованими частково, при цьому суд погоджується з позицією відносно нарахувань у дати часткової сплати боргу і щодо нарахування інфляційних втрат, та відхиляє позицію щодо робочого часу на підприємстві-відповідачу, про що детально зазначено вище, а отже за наслідком власного перерахунку вимога Позивача про стягнення з Відповідача 3 % річних підлягає задоволенню частково в сумі 183291,19 грн. та вимога Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних втрат підлягає задоволенню частково в сумі 4580858,20 грн.

При цьому суд відзначає, що позиція Відповідача щодо звільнення його від сплати 3% річних та інфляційних втрат в повному обсязі є безпідставною та необґрунтованою, отже не може бути задоволена судом.

Беручи до уваги все вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позову у даній справі частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобилиський спецкомбінат» (07270, Київська обл., Іванківський р-н, м. Чорнобиль, вул. Радянська, 70; ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (08150, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Шевченка, 178; код ЄДРПОУ 205780 (п'ятнадцять мільйонів дев'ятсот сорок дві тисячі дев'ятсот вісімдесят) грн. 39 коп. основного боргу, 1659916 (один мільйон шістсот п'ятдесят дев'ять тисяч дев'ятсот шістнадцять) грн. 40 коп. пені, 183291 (сто вісімдесят три тисячі двісті дев'яносто одну) грн. 19 коп. 3 % річних, 4580858 (чотири мільйони п'ятсот вісімдесят тисяч вісімсот п'ятдесят вісім) грн. 20 коп. інфляційних втрат та 67763 (шістдесят сім тисяч сімсот шістдесят три) грн. 29 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Провадження у справі № 911/2417/15 в частині 2043528,57 грн. основного боргу припинити.

5. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата виготовлення та підписання рішення 13.08.2015 р.

Суддя С.Ю. Наріжний