ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 р. Справа № 909/623/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Фрич М. М., при секретарі судового засідання Вакалюк А. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Першого заступника прокурора м. Івано-Франківська

вул. Гаркуші, 9, м. Івано-Франківськ

в інтересах держави в особі

Івано-Франківської міської ради,

вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004

до відповідача: ПАТ "Івано-Франківськ-Авто"

вул. Юності, 41А, м. Івано-Франківськ,76018

про стягнення заборгованості в сумі 430 124,10 грн.

за участю представників сторін:

від прокуратури: ОСОБА_1 - прокурор відділу, (службове посвідчення №017515 від 06.06.2013 р.);

від позивача: ОСОБА_2 - представник, (довіреність №2194/01-20/66-в від 06.01.2015 р.);

від відповідача: ОСОБА_3 - представник, (довіреність №27 від 19.01.2015 р.).

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора м. Івано-Франківська в інтересах держави в особі Івано-Франківської міської ради звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовною вимогою до ПАТ "Івано-Франківськ-Авто" про стягнення заборгованості в розмірі 430 124 грн. 10 коп.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 09.06.2015 року прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі і призначено розгляд справи на 23.06.2015 року. В судових засіданнях 23.06.2015 року, 09.07.2015 року, 21.07.2015 року, 05.08.2015 року судом оголошено перерву у розгляд справи до 09.07.2015, 21.07.2015 року, 05.08.2015 та 11.08.2015 року відповідно, про що представники сторін були повідомлені. Ухвалою суду від 05.08.2015 року продовжено строк розгляд справи на 15 днів.

В судовому засіданні 23.06.2015 року представники відповідача подали суду клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - представника Управління земельних відносин виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (вх. №6803/15 від 23.06.2015). Вказане клопотання не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст.27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора.

Пунктом 1.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що ГПК передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін (стаття 27 ГПК).

В спірному випадку, суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання відповідача, оскільки судом не встановлено яким чином рішення по даній справі може вплинути на права та обов'язки Управління земельних відносин виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради щодо однієї зі сторін по справі.

В судовому засіданні 13.08.14р. відповідачем по справі подана заява про відвід судді та заява про призначення колегії по справі, по резульатах розгляду яких прийнято ухвали.

В судовому засіданні прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задоволити. Представники відповідача проти позову заперечили, згідно підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, суд встановив таке.

31.10.2006 року між Івано-Франківською міською радою та ПАТ "Івано-Франківськ-Авто" укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого відповідачу передавалась в оренду земельна ділянка загальною площею 1,1166 га, відповідно до плану схеми розташування для станції обслуговування автомобілів. Вказаний договір укладено строком на 3 роки і його дія закінчилась31.10.2009 року.

За словами позивача відповідно до листа Головного управління Держкомзему у Івано-Франківській області №10-06/802 від 01.11.2011 року, відбулася позапланова перевірка з приводу дотримання вимог земельного законодавства ПАТ "Івано-Франківськ-Авто" при використанні земельної ділянки в м. Івано-Франківську по вул. Тисменицька, 219, площею 1, 1166 га для обслуговування станції технічного обслуговування та автостоянки. Позивач стверджує, що за результатами перевірки встановлено використання відповідачем по справі вказаної земельної ділянки без документів, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою.

29.12.2011 року для усунення виявлених порушень сторонами укладено договір оренди землі площею 1,1166 га за №353. 10.04.2012 року між ПАТ "Івано-Франківськ-Авто" та Івано-Франківською міською радою укладено договір про відшкодування втрат від недоотримання коштів за використання земель у місті Івано-Франківську №54/04-13. Положенням п.3 договору передбачено, що відшкодування здійснюється у грошовій формі. Розмір відшкодування прирівнюється до розміру орендної плати за земельну ділянку і складає 505 369,82 грн., в подальшому за місяць 24 131,34 грн.

За словами позивача, вказаний договір припинив свою дію 30.05.2012 року, однак боржник належним чином у встановлений договором термін взяті на себе зобов'язання не виконав.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про відшкодування втрат від недоотримання коштів за використання земель у м. Івано-Франківську №54/04-13 в сумі 430 124 грн. 10 коп.

Відповідач з поданою позовною заявою не погоджується, подав суду відзив (вх. №9746/15 від 23.06.2015), у якому вказує на те, що позивачем пропущено строк позовної давності. Не погоджуючись з твердженням позивач про те, що строк позовної давності починається з 27.02.2014 року, відповідач вказує на те, що у справі №909/93/13- г договір про відшкодування визнано недійсним. На думку відповідача у позивача не виникало обставин, які б обмежували та унеможливлювали подачу позову до суду. Тому, відповідач просить суд застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Виходячи з матеріалів справи та керуючись вимогами діючого законодавства, суд дійшов в спірному випадку наступних висновків.

За змістом ст.11 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір. Аналогічне правило випливає із ст. 509 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення XXV сесії Івано-Франківської міської ради четвертого демократичного скликання від 07.06.2005 року "Про відшкодування втрат від недоотримання коштів за використання земель в м. Івано-Франківську", між Івано-Франківською міською радою та публічним акціонерним товариством "Івано-Франківськ-Авто" укладено договір про відшкодування втрат від недоотримання коштів за використання земель у м. Івано-Франківську №54/04-13 від 10.04.2012 року. Договір підписаний обома сторонами без жодних зауважень.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковий для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 договору встановлено, що ПАТ "Івано-Франківськ-Авто" користується земельною ділянкою для обслуговування станції технічного обслуговування автомобілів площею 1,1166 га, яка знаходиться в м. Івано-Франківськ, вул. Тисменицька, 210. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 9 652 537,03 грн.(п.2 договору).

Відповідно до п.3 договору відшкодування здійснюється у грошовій формі. Розмір відшкодувань прирівнюється до розміру орендної плати за земельну ділянку і складає: 505 369,82 грн. в подальшому за місяць 24 131,34 грн.

Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Пунктом 5 договору передбачено, що відшкодування вноситься щомісячно протягом 30 календарних днів, наступним за останнім календарним днем звітного місяця.

В суду відсутні докази про те, що відповідач належним чином виконував умови договору, а саме своєчасно вносив суму відшкодування.

В матеріалах справи міститься претензія заступника міського голови №166/01-18/19- в від 11.02.2015 року, адресована керівнику ПАТ "Івано-Франківськ-Авто" з вимогою добровільно сплатити за фактичне користування земельною ділянкою заборгованість коштів по договору про відшкодування втрат від недоотримання коштів за використання земель у м. Івано-Франківську №54/04-13 від 10.04.2012 року. Доказів виконання вимог претензії відповідач суду не надав.

Згідно листа Управління земельних відносин виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №127/а-17/08в від 11.03.2015 року, адресованого керівнику ПАТ "Івано-Франківськ-Авто" сума заборгованості перед місцевим бюджетом ПАТ "Івано-Франківськ-Авто" за період з 04.04.2010 року по 30.05.2012 року становить 430 124, 10 грн. Вказаного відповідач перед судом не спростував.

Щодо вимоги відповідача про застосування строку позовної давності, викладеної у відзиві на позовну заяву (вх. №9746/15 від 23.06.2015), слід вказати таке.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст. 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Пунктом 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" передбачено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Щодо фізичної особи (громадянина) останніми можуть бути документально підтверджені тяжке захворювання, тривале перебування поза місцем свого постійного проживання (наприклад, за кордоном) тощо. Стосовно підприємства (установи, організації) зазначені обставини не можуть братися судом до уваги, оскільки за відсутності (в тому числі й з поважних причин) особи, яка представляє його в судовому процесі, відповідне підприємство (установа, організація) не позбавлене права і можливості забезпечити залучення до участі у такому процесі іншої особи; відсутність зазначеної можливості підлягає доведенню на загальних підставах.

Закон не визначає, з чиєї ініціативи суд визнає причини пропущення позовної давності поважними. Як правило, це здійснюється за заявою (клопотанням) позивача з наведенням відповідних доводів і поданням належних та допустимих доказів. Відповідна ініціатива може виходити й від інших учасників судового процесу, зокрема, прокурора, який не є стороною у справі.

Висновок про застосування позовної давності відображається у мотивувальній частині рішення господарського суду.

Пунктом 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" встановлено - якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

Частиною 5 ст.267 Цивільного кодексу України передбачено - якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

В спірному випадку прокурором подано клопотання №85-147-15 від 10.08.2015 (вх. №12419/15 від 11.08.2015) про поновлення строку позовної давності як такого, що пропущений з поважних причин.

Розглянувши в судовому засіданні вказане клопотання, враховуючи фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що причини пропуску позовної давності визнаються судом поважними з огляду на таке.

У червні 2012 року ПАТ "Івано-Франківськ-Авто" звернулось до господарського суду Івано-Франківської області з позовною вимогою до Івано-Франківської міської ради про визнання недійсним договору про відшкодування втрат від недоотримання коштів за використання земель у м. Івано-Франківську. Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 24.07.2012 року у справі №5010/777/2012-3-9/32 в задоволенні позову ПАТ "Івано-Франківськ-Авто" відмовлено. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.07.2012 року рішення господарського суду Івано-Франківської області від 24.07.2012 року у справі №5010/777/2012-3-9/32 скасовано та постановлено нове рішення, яким позов ПАТ "Івано-Франківськ-Авто" задоволено повністю. Спірним договором визнано недійсним. Постановою Вищого господарського суду України від 16.01.2013 року постанову Львівського апеляційного господарського суду від 02.10.2012 року скасовано, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 24.07.2012 року залишено без змін.

Таким чином, спірний договір в період з червня 2012 року по січень 2013 року оскаржувався в судовому порядку.

Крім того, в січні 2013 року ПАТ "Івано-Франківськ-Авто" звернулось до господарського суду Івано-Франківської області з позовною вимогою до Івано-Франківської міської ради про визнання недійсним договору №54/04-13 від 10.02.2012 року з інших підстав. Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 19.03.2013 року у справі №909/93/13-г позовні вимоги ПАТ "Івано-Франківськ-Авто" задоволено. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.06.2013 року рішення господарського суду Івано-Франківської області від 19.03.2013 року у справі №909/93/13-г скасовано та прийнято нове, яким у задоволенні позову ПАТ "Івано-Франківськ-Авто" відмовлено. Постановою Вищого господарського суду України від 13.08.2013 року рішення господарського суду Івано-Франківської області від 19.03.2013 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.06.2013 року у справі №909/93/13-г скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Івано-Франківської області.

За наслідками нового розгляду, рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 14.11.2013 року в позові ПАТ "Івано-Франківськ-Авто" відмовлено. Вказане рішення залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.02.2014 року та Вищого господарського суду України від 29.04.2014 року.

Отже, в період з січня 2913 року по квітень 2014 року спірний договір також оскаржувався в судовому порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що мають місце обставини, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали та істотно утруднювали своєчасне подання позову до ПАТ "Івано-Франківськ-Авто" про стягнення заборгованості в розмірі 430 124,10 грн.

За таких обставин, суд визнає поважними причини пропущення строку позовної давності, а порушене право підлягає захисту у вигляді стягнення з відповідача заборгованості за договором про відшкодування втрат від недоотримання коштів використання земель у м. Івано-Франківську №54/04-13 від 10.04.2012 року в розмірі 430 124,10 грн.

Суд, дослідивши подані позивачем докази і на підставі цих доказів з урахуванням обставин по справі та діючого законодавства дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

В силу статті 49 ГПК України, судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 11, 256, ч.1 ст.261, ч.5 ст.267, ст.ст. 509, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 32, 43, 44, 49, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з відповідача публічного акціонерного товариства "Івано-Франківськ-Авто" /вул. Юності, 41 а, м. Івано-Франківськ, 76018, / на користь Івано-Франківської міської ради / вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004, / заборгованість за договором про відшкодування втрат від недоотримання коштів за використання земель у м. Івано-Франківську №54/04-13 в сумі 430 124 грн. 10 коп. (чотириста тридцять тисяч сто двадцять чотири гривні десять копійок).

Стягнути з відповідача публічного акціонерного товариства "Івано-Франківськ-Авто" /вул. Юності, 41 а, м. Івано-Франківськ, 76018, / в доход державного бюджету України судовий збір в розмірі 8 602 грн. 48 коп. (вісім тисяч шістсот дві гривні сорок вісім копійок) за наступними платіжними реквізитами: найменування суду - господарський суд Івано-Франківської області, рахунок 3002 - Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050) за кодом класифікації доходів бюджету 22030001, отримувач - УДКСУ у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області, код ЄДРПОУ отримувача - 37952250, Банк - ГУДКСУ в Івано-Франківській області МФО банку - 836014.

Видати накази після вступу рішення в законну силу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.08.15

Суддя Фрич М. М.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ ОСОБА_4 14.08.15