КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2015 р. Справа№ 911/2369/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Корсакової Г.В.

Пономаренка Є.Ю.

секретар судового засідання Котовський С.О.

за участю представників:

від позивача: Чеботарьова І.Г. - за оформленою належним чином довіреністю;

від відповідача: не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Київської області від 24.06.2015 року

у справі № 911/2369/15 (суддя Мальована Л.Я.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача Приватного комунально-побутового підприємства "Теплокомунсервіс"

про стягнення 45522,24 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Київської області з позовними вимогами до Приватного комунально-побутового підприємства "Теплокомунсервіс" про стягнення 45522,24 грн. штрафних санкцій, з яких: 30582,12 грн. пеня по договору купівлі-продажу природного газу № 13/2114-БО-17 від 28.12.2012 року, 6556,19 грн. 3% річних, 8383,92 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Київської області від 24.06.2015 року у справі № 911/2369/15 позовні вимоги задоволені частково, а саме: стягнуто з Приватного комунально-побутового підприємства "Теплокомунсервіс" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 15000,00 грн. пені, 6556,19 грн. 3 % річних, 8383,92 грн. інфляційних втрат. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні стягнення 15582,13 грн. пені, прийняти в цій частині нове рішення, за яким стягнути з відповідача 15582,13 грн. пені, в іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що скаржник не погоджується з рішенням першої інстанції в частині зменшення неустойки і вважає, що рішення в цій частині прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без дослідження усіх істотних обставин справи та підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що місцевий господарський суд не врахував відсутність неправомірних дій позивача щодо договірних відносин, важкий фінансовий стан позивача, його особливий економічний та соціальний статус, також те, що відсутні будь-які дії щодо перешкоджання вчасних розрахунків за поставлений природний газ та відповідачем не надано належних доказів винятковості обставин.

Відповідно автоматичного розподілу справ між суддями для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Гончарова С.А. (головуючий), Самсіна Р.І., Скрипки І.М.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2015 року у зв'язку з відпусткою суддів Самсіна Р.І., Скрипки І.М., сформовано судову колегію у складі: Гончаров С.А. (головуючий), Куксов В.В., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2015 року у складі колегії суддів: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Куксов В.В., Пономаренко Є.Ю., апеляційна скарга прийнята до розгляду, порушено апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 12.08.2015 року.

У зв'язку з перебуванням судді Куксова В.В. у відпустці, розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2015 року, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А.; судді Корсакова Г.В., Пономаренко Є.Ю.

Відповідач до судового засідання, що відбулось 12.08.2015 року, не з'явився, хоча був належним чином повідомлен про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності відповідача є можливим.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

28.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Приватним комунально-побутовим підприємством "Теплокомунсервіс" було укладено Договір купівлі-продажу природного газу № 13/2114-БО-17, відповідно до умов якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом УКТ ЗЕД , а покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах Договору.

Згідно п. 3.3 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно п. 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання Договору Продавець в період з січня по квітень 2013 року та з жовтня по грудень 2013 року передав, а Покупець отримав природний газ на суму 5226457,61 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких наявні в матеріалах справи, відповідач перерахував на рахунок позивача грошові кошти в якості оплати поставленого природного газу, проте вказана сума була перерахована з порушенням строків оплати поставленого природного газу, в зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 8383,92 грн. інфляційних втрат та 6556,19 грн. 3 % річних.

Як зазначалось, позовними вимогами у даній справі є стягнення 45522,24 грн. штрафних санкцій, з яких: 30582,12 грн. пеня по договору купівлі-продажу природного газу № 13/2114-БО-17 від 28.12.2012 року, 6556,19 грн. 3% річних, 8383,92 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що Приватне комунально-побутове підприємство "Теплокомунсервіс" несвоєчасно виконало зобов'язання, а саме порушило строк перерахування оплати коштів згідно договору № 13/2114-БО-17 від 28.12.2012 року.

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВГСУ № 16/587-22/430 від 31.08.2011 року та інформаційному листі ВГСУ № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 року.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов'язання за договором, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України підлягає стягненню 8383,92 грн. інфляційних втрат та 6556,19 грн. 3 % річних, які нараховані позивачем відповідно до вимог закону та умов договору. Як зазначалось вище відповідач не заперечує проти стягнення вказаної суми.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до пункту 7.2. Договору, у разі невиконання Покупцем умов п. 6.1. Договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в сумі 30582,13 грн.

Відповідачем 24.06.2015 року подано до суду першої інстанції заперечення на позовну заяву, в яких відповідач просить суд з урахуванням тяжкого фінансового становища підприємства зменшити розмір нарахованої пені до 3058,21 грн..

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

За висновком суду першої інстанції, враховуючи розмір заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язання, стану виконання відповідачем цього зобов'язання, розміру прострочених сум та тяжкого фінансового становища відповідача, суд першої інстанції вважає можливим відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України зменшити розмір пені до 15000,00 грн., в частині стягнення 15582,13 грн. пені відмовити.

Зазначені висновки є формально-суб'єктивними, право на отримання яких надано суду процесуальним законом і не може мати будь-якої об'єктивної оцінки.

Враховуючи прострочення відповідачем оплати отриманого природного газу, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими та таким що вірно частково задоволені судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Київської області від 24.06.2015 року у справі № 911/2369/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області 24.06.2015 року у справі № 911/2369/15 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 24.06.2015 року у справі № 911/2369/15 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 24.06.2015 року у справі № 911/2369/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/2369/15 повернути до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді Г.В. Корсакова

Є.Ю. Пономаренко