ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2015 р.Справа № 915/506/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання: Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Вознюк Є.В. (довіреність № 14-167 від 11.06.2014)

від відповідача: Кричевський О.О. (довіреність № 1158/10р від 26.02.2015)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення господарського суду Миколаївської області від „18" травня 2015 року, повний текст якого складено та підписано „20" травня 2015 року

по справі № 915/506/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго"

про стягнення 1 567 563,76 грн.

В С Т А Н О В И В :

27.03.2015 року Публічне акціонерне товариство Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України" (далі по тексту - позивач) звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості 1 567 563,76 грн., з яких: інфляційні витрати у розмірі 1 435 023,97 грн. та 3 % річних у сумі 132 539,79 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати понесені при розгляді справи.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу № 12/219-ТЕ-22 від 03.09.2012 року, а саме в частині несвоєчасного розрахунку за поставлений природний газ з порушенням строків встановлених Договором.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 18.05.2015 року по справі № 915/506/15 (суддя Васильєва Л.І.) у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до відповідача Обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" про стягнення 1 567 563,76 - відмовлено.

Такий висновок суду мотивований тим, що підстави для стягнення інфляційних витрат та 3 % річних - відсутні, оскільки укладений між сторонам Договори від 03.10.2014 року про організацію взаєморозрахунків №№ 595/30, 593/30 змінили порядок і строк проведення розрахунків за природній газ, відповідно до умов Договору купівлі-продажу природного газу № 12/219-ТЕ-22 від 03.09.2012 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ПАТ НАК"Нафтогаз України" через господарський суд Миколаївської області звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ "НАК „Нафтогаз України" задовольнити у повному обсязі.

Апелянт зазначає те, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права та неповним з'ясуванням обставин, що мають істотне значення для розгляду справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що відносини між сторонами по поставці природнього газу та здійснення розрахунків ґрунтуються саме Договором № 12/219-ТЕ-22 від 03.09.2012 року, а умови Договорів про організацію взаєморозрахунків від 03.10.2014 року №№ 595/30, 593/30 не розповсюджуються на відносини, які виникли між сторонами до моменту його укладання, оскільки п.15 зазначеного Договору передбачено, що після виконання Договору сторони не мають одна до одної жодної претензії.

Крім того скаржник зазначає, що Договір від 03.10.2014 року № 595/30 не може розповсюджувати свою дію в частині нарахувань 3 % річних та інфляційних витрат, лише з дати його підписання.

Відповідачем надано до суду апеляційної інстанції заперечення на апеляційну скаргу, в якому його представник в судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу ПАТ "НАК „Нафтогаз України" без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, вважаючи його правомірним, обґрунтованим та відповідаючим матеріалам справи.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України апеляційна інстанція не зв'язана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного провадження, 03 вересня 2012 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (продавець) та Обласним комунальним підприємством "Миколаївоблтеплоенерго" (покупець) був укладений договір про купівлю-продаж природного газу № 12/219-ТЕ-22 відповідно до п.1.1 якого, продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 000, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору (а.с.10-15).

Відповідно до п.1.2 договору, газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійним організаціям.

За змістом п.2.1 договору, продавець передає покупцеві у період з 01 вересня 2012 р. по 31 грудня 2012 р. газ з обсягом до 32 918,0 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м.).

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.09.2012 року і діє в частині поставки газу до 31.12.2012 року, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення (п.11.1).

В подальшому НАК „Нафтогаз України" у період протягом жовтня-грудня 2012 року поставило відповідачу природний газ в обсязі 26 554,841 тис.куб.м. на загальну суму 34 765 597,84 грн., що підтверджується відповідними складеними, підписаними обома сторонами та скріплені печатками актами приймання-передачі природного газу (а.с.17-19).

В свою чергу, ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" за отриманий від НАК „Нафтогаз України" протягом спірного періоду природний газ розраховувалось з простроченням, про що свідчить наявний в матеріалах справи лист по операціям розрахунку відповідача (а.с.20-23).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 № 30 "Про затвердження порядку та умови надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування", 03.10.2014 року між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Миколаївській області, Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації, Управлінням житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації, Департаментом фінансів Миколаївської міської ради, Департаментом житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, Обласним комунальним підприємством "Миколаївоблтеплоенерго" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" було укладено Договір про організацію взаєморозрахунків № 593/30, відповідно до п.2 ст.16 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (а.с.50-53).

Відповідно до п.8 Договору № 593/30 сторони погодили, що ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" перераховує на рахунок Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" кошти у сумі 6 672 222,37 грн., у тому числі податок на додану вартість 1 112 037,06 грн., для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з Договором № 03.09.2012 року № 12/219-ТЕ-22 за 2012 рік.

Згідно ч.2 п.11, п.16 Договору № 593/30 з метою виконання вказаного договору сторони зобов'язуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до зазначеного договору та засвідчують, що після виконання цього договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета цього договору.

03.10.2014 року між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Миколаївській області, Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації, Управлінням житлово-комунального господарства Миколаївської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Очаківської міської ради, Обласним комунальним підприємством "Миколаївоблтеплоенерго", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" було укладено договір № 595/30 про організацію взаєморозрахунків відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік", предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 року № 30 (п. 1 договору) (а.с.55-58).

Пунктом 8 договору про організацію взаєморозрахунків передбачено, що Обласне комунальне підприємство "Миколаївоблтеплоенерго" перераховує на рахунок " Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" кошти в сумі 1351340,00 гривень, у тому числі податок на додану вартість 225223,33 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 03.09.2012 року № 12/219-ТЕ-22 за 2012 рік.

У відповідності до підпункту 2 пункту 11 договору про організацію взаєморозрахунків сторони погодили не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Пунктом 16 Договору також передбачено, що після виконання цього договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета цього договору.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ НАК „Нафтогаз України" та вважає, що доводи, заперечення і вимоги ПАТ НАК „Нафтогаз України" викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Так, на виконання умов Договору № 595/30 від 03.10.2014 року про організацію взаєморозрахунків, 10.10.2014 року Обласне комунальне підприємство "Миколаївоблтеплоенерго" за рахунок коштів субвенції з державного бюджету погасило основний борг перед позивачем у сумі 1 351 340,00 грн. (а.с.54)., та на виконання умов Договору № 593/30 від 03.10.2014 року відповідач перерахував на рахунок позивача кошти у сумі 6 672 222,37 грн. (а.с.49).

Посилаючись на несвоєчасне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за Договором купівлі-продажу № 12/219-ТЕ-22, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань.

Згідно положень ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст.546, 549 ЦК України, пеня є одним із видів забезпечення виконання зобов'язання.

За приписами ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що договори про організацію взаєморозрахунків №№ 593/30, 595/30 від 03.10.2014 року не є новацією в розумінні ч.2 ст. 604 ЦК України з огляду на те, що вони укладені іншим колом суб'єктів, ніж договір №12/1049-ТЕ-23 від 16.10.2012 року, та не припиняє первісні зобов'язання за останнім, а лише організовує взаєморозрахунки заборгованості, яка існує по ньому.

Уклавши зазначені договори про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу від 03.09.2012 року.

Отже, для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України та ч.1ст.230 ГК України необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи і відповідно до п.17 якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що строк виконання зобов'язань з оплати природного газу на суму 34 765 597,84 грн., отриманого на умовах договору № 12/219-ТЕ-22 від 03.09.2012 року, сторони погодили умовами договорів №№ 593/30, 595/30 від 03.10.2014 про організацію взаєморозрахунків, прострочення оплати за умовами якого не доведено.

З урахуванням вищезазначених норм законодавства України, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав, відповідно до п.7.2 Договору, про стягнення інфляційних витрат у розмірі 1 435 023,97 грн. та 3 % річних у сумі 132 539,79 грн.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України (у справі № 14/108 від 30.09.2014 року; № 14/099 від 23.09.2014 року), постанові Вищого господарського суду від 13 липня 2015 року по справі № 924/1572/14.

Статтею 33 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ НАК „Нафтогаз України".

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Миколаївської області від 18.05.2015 року по справі № 915/506/15 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ПАТ „НАК „Нафтогаз України" - без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського

процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Миколаївської області від „18" травня 2015 року по справі № 915/506/15 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „07" серпня 2015 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя М.С. Петров