РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2015Справа №910/15821/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ЗЛАТОБАНК" Славінський В.І., м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРУМ КРАСИ", м. Київ

про стягнення 3 274 337,56 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Боднарук П.М. (довіреність № 32 від 14.05.2015)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "ЗЛАТОБАНК" від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ЗЛАТОБАНК" Славінський В.І., звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРУМ КРАСИ" про стягнення 3 274 337,56 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором № 204/12-KL від 04.09.2012 р. в частині несвоєчасної сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2015 р. порушено провадження у справі № 910/15821/15, розгляд останньої призначено на 07.07.2015 р.

07.07.2015 р. через канцелярію суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2015 р. розгляд справи відкладено на 28.07.2015 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з неявкою представника відповідача.

28.07.2015 р. через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі, а також банківські виписки по рахунках позивача.

28.07.2015 р. до початку судового засідання через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи та про зупинення провадження у справі.

У судове засідання 28.07.2015 р. з'явились уповноважені представники сторін.

Представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю надання додаткових доказів.

Суд задовольнив клопотання відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2015 р. розгляд справи відкладено на 11.08.2015 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Судом встановлено, що після прийняття справи до провадження, у відповідача змінилась адреса місцезнаходження (72503, Запорізька область, Якиміський район, селище міського типу Якимівка, вул. Леніна, 113).

Відповідно до ч. 3 ст. 17 ГПК України, справа прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду. Оскільки зміна місцезнаходження відповідача відбулась 01.07.2015, тобто після подачі позову (19.06.2015), дана справа підлягає розгляду господарським судом міста Києва.

11.08.2015 р. до початку судового засідання через канцелярію суду від позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи, а також письмові пояснення по справі, у яких останній зазначив, що жодних коштів в рахунок погашення заборгованості від відповідача не надходило.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, у задоволенні клопотань відповідача про зупинення провадження у справі та про призначення судової експертизи просив відмовити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Судом відхилене клопотання відповідача про зупинення провадження у справі з огляду на те, що відповідачем належним чином не доведено пов'язаність справи № 330/1113/15-ц Якимівського районного суду Запорізької області зі справою № 910/15821/15. Суд відкладав розгляд справи для надання можливості відповідачу надати докази на підтвердження обґрунтування зазначеного клопотання, проте відповідних доказів суду надано не було.

Крім того, відповідач зазначає, що предметом спору у справі № 330/1113/15-ц є визнання зобов'язань за кредитними договорами припиненими, в тому числі й за Договором № 173/10-KL, однак, суд зазначає, що предметом розгляду у справі № 910/15821/15 є стягнення заборгованості за кредитним договором № 204/12-KL.

Також судом відхилене клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи з огляду на те, що у даному випадку відсутня потреба у спеціальних знаннях для встановлення дійсного розміру заборгованості.

У судовому засіданні 11.08.2015 р., відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

04.09.2012 р. між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" (далі - кредитодавець/банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФОРУМ КРАСИ" (далі - позичальник/боржник) укладено кредитний договір № 204/12-KL (далі - Договір).

Додатковими угодами неодноразово вносилися зміни до Договору.

В порядку та на умовах, встановлених цим кредитним договором та чинним законодавством України, кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов'язується в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови цього кредитного договору (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит у формі відкриття відкличної кредитної лінії в межах максимального ліміту заборгованості, визначеного Договором. Кредит може надаватися траншами. Грошові кошти за кредитною лінією (отримання траншів) надаються банком за заявками позичальника після їх акцепту банком.

Згідно з п. 1.2.1 Договору, кредит надається для поповнення обігових коштів та придбання нерухомості.

Пунктом 1.3 Договору сторони погодили, що максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією становить 3 200 000,00 грн., з графіком зниження максимального ліміту заборгованості, погодженого Договором про внесення змін № 2 від 03.09.2014 р.

Відповідно до п. 1.4 Договору ( в редакції Договору про внесення змін №2 03.09.2014 р.), кінцева дата повернення кредиту: «не пізніше 02 вересня 2016 року включно».

На виконання умов Договору банк, на підставі заявок позичальника, надав відповідачу кредит, визначений умовами Договору, що підтверджується банківськими виписками по рахунку відповідача за період з 04.09.2012 р. по 14.04.2015 р.

Отже, позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання за договором щодо надання відповідачеві кредитних коштів.

Згідно з п. 1.5 Договору за користування кредитом позичальником сплачуються проценти у вигляді фіксованої процентної ставки, яка встановлюється у розмірі 12% річних, а з 01 вересня 2014 р. - 18% річних (п. 3 Договору про внесення змін №2 від 03.09.2014 р.).

Пунктами 2.4, 2.5 Договору встановлено, що сплата процентів здійснюється за фактичний строк користування кредитом. Позичальник самостійно сплачує (перераховує) проценти на рахунок для оплати боргових зобов'язань та процентів. Проценти сплачуються за період з першого по останній день календарного місяця щомісячно по сьоме число (включно) місяця, що слідує за місяцем нарахування процентів.

Крім того, у Договорі про внесення змін № 3 від 08.01.2015 р. сторони домовились щодо сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 01 грудня 2014 р. по 31 грудня 2014 року включно не пізніше 16.01.2015 року.

Відповідач, в порушення умов Договору свої зобов'язань щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом не виконав.

03.04.2015 р. позивач направив відповідачу лист-вимогу, у якій вимагав протягом 10-ти календарних днів з моменту відправлення листа-вимоги погасити існуючу заборгованість. Вказаний лист отриманий відповідачем 06.04.2015 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення, однак залишений без належного реагування.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідач зобов'язання щодо сплати процентів за користування кредитом в повному обсязі в строки, встановлені у Договорі не виконав.

За розрахунком позивача, заборгованість по процентам становить 101 152,77 грн.

Доказів здійснення оплати відповідачем суми несплачених процентів, в тому числі в установлені строки, суду не надано.

Перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості по несплаченим процентам, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, арифметичну правильність, відповідність вимогам закону та умовам кредитного договору.

Відповідно до п. 3.1.4 Договору кредитодавець має право відмовитися від подальшого кредитування позичальника за цим Договором частково або у повному обсязі та/або вимагати повернення у повному обсязі наданих кредитних коштів ( в тому числі дострокового повернення, сплати процентів за весь строк користування кредитними коштами та неустойки/штрафів (за їх наявності) у випадку, зокрема, одноразового порушення позичальником будь-якого з боргових зобов'язань , в будь-якій їх частині наявності/виникнення випадку невиконання умов, використання кредиту не за цільовим призначенням.

Як зазначалось вище, відповідач своїх зобов'язань щодо своєчасності сплати процентів за Договором не виконав, а тому позивач, скориставшись правом, наданим п. 3.1.4 Договору, вимагає дострокового повернення суми наданого кредиту у розмірі 3 165 000,00 грн.

Суд перевірив розрахунок основного боргу та вважає його обґрунтованим, арифметично вірним, а тому вимога про стягнення 3 165 000,00 грн. основного боргу підлягає задоволенню.

Згідно ст. ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 4.1 Договору за несвоєчасне повне або часткове повернення кредитних коштів та/або за несвоєчасну повну або часткову сплату/несплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення за кожен день прострочення та обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів.

У пункті 4.3 Договору сторони погодили, що за кожен випадок невиконання/неналежного виконання зобов'язань за Договором, визначених в п. 3.4, позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 5 000,00 грн.

Позивачем у відповідності до норм чинного законодавства та умов договірних відносин, заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 172,53 грн. пені та 5 000,00 грн. штрафу, які визнаються судом обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем у відповідності до норм чинного законодавства та умов договірних відносин, заявлені вимоги про стягнення з відповідача 12,26 грн. 3 % річних, які задовольняються судом за розрахунком позивача.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Свого контррозрахунку суми позову відповідач не надав, обгрунтувань позивача не спростував.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 165 000,00 грн. основного боргу, 101 152,77 заборгованості по процентам, 3 172,53 грн. пені, 5 000,00 грн. штрафу, 12,26 грн. 3% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до п. 4.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»№7 від 21.02.2013р., у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору у разі задоволення позову повністю або частково судовий збір стягується з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам) в доход Державного бюджету України, якщо відповідач не звільнений від сплати цього збору.

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" визначені пільгові категорії щодо сплати судового збору, в т.ч. уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку (п. 22 ч. 1 ст. 5).

Фактично з даним позовом до суду звернулось Публічне акціонерне товариство "ЗЛАТОБАНК" від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ЗЛАТОБАНК" Славінський В.І., призначений рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.02.2015 р. № 30 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "ЗЛАТОБАНК".

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" станом на 01.01.2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (1827,00 грн.) та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (73080,00 грн.).

При зверненні з даним позовом про стягнення 3 274 337,56 грн., належна до сплати суми судового збору становить 65 486,75 грн.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 65 486,75 грн. підлягає стягнення з відповідача в доход Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРУМ КРАСИ" (72503, Запорізька область, Якимівський район, селище міського типу Якимівка, вул. Леніна, буд. 113, код 33947272) на користь публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 17/52, код 35894495) 3 165 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 101 152,77 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 172,53 грн. пені, 5000,00 грн. штрафу, 12,26 грн. 3% річних.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРУМ КРАСИ" (72503, Запорізька область, Якимівський район, селище міського типу Якимівка, вул. Леніна, буд. 113, код 33947272) в дохід Державного бюджету України 65 486,75 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 12.08.2015 р.

Суддя С.О. Турчин