ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 серпня 2015 р. Справа № 918/743/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Рівнеспецбудінвест"

до відповідача ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення в сумі 77 034 грн. 25 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача : ОСОБА_3 (керівник).

Від відповідача : не з'явився.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Рівнеспецбудінвест" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення в сумі 77 034 грн. 25 коп., з яких 46 153 грн. 65 коп. основна заборгованість, 11 661 грн. 07 коп. пені, 690 грн. 41 коп. 3% річних та 18 529 грн. 12 коп. інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 06.07.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження, справу призначено до слухання на 14.07.2015р.

Ухвалою суду від 14.07.2015р. розгляд справи відкладено на 11.08.2015р.

В судовому засіданні 11.08.2015р. представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача в судові засідання 14.07.2015р. та 11.08.2015р. не зявився, відзиву на позов не подав. Проте, до господарського суду Рівненської області повернулися поштові відправлення, якими відповідачу за адресою: 33003, АДРЕСА_1, було направлено ухвали від 06.07.2015р. та 14.07.2015р., з довідкою відділення підприємства звязку: "За закінченням терміну зберігання".

Разом з тим, з поданого позивачем витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 30.07.2015р. вбачається, що місце проживання ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2: 33003, АДРЕСА_1. Вищезазначена обставина свідчить про неподання відповідачем органу реєстрації, всупереч пункту 5 частини 1 статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", відомостей про зміну фактичного місцезнаходження. Таким чином, негативні наслідки за вказане порушення покладаються на відповідача - ОСОБА_1 особу-підприємця ОСОБА_2.

Відповідно до частини 1 статті 64 ГПК України суддя, прийнявши позовну заяву, не пізніше трьох днів з дня її надходження виносить і надсилає сторонам, прокурору, якщо він є заявником, ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні. Ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Суд вбачає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду заяви без участі відповідача відповідно до статті 75 ГПК України.

В результаті розгляду матеріалів справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

20.05.2011р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Рівнеспецбудінвест" (надалі Орендар) та ОСОБА_1 особа-підприємець ОСОБА_2 (надалі Суборендар) уклали договір суборенди нежитлового приміщення (надалі Договір; а.с. 4-7).

У відповідності до п. 1.1. Договору, орендар зобовязується передати суборендарю в тимчасове платне користування приміщення, які зазначені на поверховому плані приміщень, що є додатком до цього договору, загальною площею 35 кв.м., що розташовані на третьому поверсі в будівлі торгівельно-розважального центру за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 16 на строк до 01 серпня 2012 року.

Згідно з п. 2.1. Договору, орендар передає суборендарю приміщення в оренду за актом приймання-передачі у технічно справному стані, придатному для використання відповідно до мети цього договору. Строк суборенди починається з дня підписання сторонами акту приймання-передачі приміщень і закінчується в останній день строку дії цього договору (п. 2.2. Договору).

Відповідно до п.п. 5.1., 5.2. Договору, суборендар за користування приміщенням щомісячно не пізніше "25" числа місяця що передує місяцю суборенди вносить орендну плату орендарю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Нарахування орендної плати починається з дня після підписання акту приймання-передачі орендованих приміщень та припиняється після дня фактичного повернення приміщень за відповідним актом.

Згідно з п. .5.5 Договору, орендна плата за місяць суборенди всіх орендованих приміщень складає 1 750 грн. 00 коп., крім того ПДВ 350 грн. 00 коп., всього 2 100 грн. 00 коп.

Відповідно до п.п. 6.1., 6.2. Договору, орендар забезпечує надання комунальних та експлуатаційних послуг самостійно та/або шляхом укладення договорів з обслуговуючими підприємствами, які надають послуги необхідні для нормальної експлуатації будівлі та приміщень крім випадків, коли суборендар за письмовим погодженням з орендарем самостійно укладає договори на надання цих послуг з відповідними організаціями. До складу комунальних послуг входить: електропостачання, опалення (кондиціювання) повітря. У випадку зміни тарифів обслуговуючими організаціями сума відшкодування вартості комунальних послуг відповідно змінюється пропорційно таким змінам.

У випадку порушення порядку або строків проведення розрахунків, встановлених цим договором, суборендар сплачує на користь орендаря пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення (п. 20.2. Договору).

Згідно з п. 22.1. Договору, даний договір набуває чинності, починаючи з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін. Договір діє до закінчення строку суборенди, а в частині взаєморозрахунків, до повного та належного їх виконання.

Договір суборенди нежитлового приміщення від 20.05.2011р. підписано уповноваженими представниками та скріплено відтисками печаток сторін.

Матеріалами справи стверджується, що на підставі акту прийому-передачі нежитлового приміщення. за адресою м. Рівне, вул. Гагаріна, буд. 16, згідно договору суборенди нежитлового приміщення від 30 .05.2011 р. орендар передав з 30.05.2011р., а суборендар приймає з 30.05.2011р. в тимчасове, платне користування в оренду, приміщення загальною площею 35 кв.м. в оренду з метою розміщення робочого простору офісу (а.с. 8).

31.07.2012р. сторони уклали додаткову угоду №1 до договору суборенди нежитлового приміщення від 20.05.2011р. (а.с. 9), згідно якої сторони домовились продовжити термін дії договору в звязку з чим внести зміни у текст договору суборенди нежитлового приміщення від 20.05.2011р. та викласти в наступній редакції:

"1.1. Відповідно до умов цього договору, орендар зобовязується передати суборендарю в тимчасове платне користування приміщення, які зазначені на поверховому плані приміщень, що є додатком до цього договору, загальною площею 35 кв.м., що розташовані на третьому поверсі в будівлі торгівельно-розважального центру за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 16 на строк до 01 серпня 2013 року".

01.08.2013р. сторони уклали додаткову угоду №2 до договору суборенди нежитлового приміщення від 20.05.2011р. (а.с. 11), згідно якої сторони домовились продовжити термін дії договору в звязку з чим внести зміни у текст договору суборенди нежитлового приміщення від 20.05.2011р. та викласти в наступній редакції:

"1.1. Відповідно до умов цього договору, орендар зобовязується передати суборендарю в тимчасове платне користування приміщення, які зазначені на поверховому плані приміщень, що є додатком до цього договору, загальною площею 35 кв.м., що розташовані на третьому поверсі в будівлі торгівельно-розважального центру за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 16 на строк до 01 серпня 2014 року".

06.12.2013р. сторони уклали додаткову угоду №3 до договору суборенди нежитлового приміщення від 20.05.2011р. (а.с. 10), згідно якої сторони домовились змінити пункти 6.2.-6.5. договору.

23.01.2014р. сторони уклали додаткову угоду №4 до договору суборенди нежитлового приміщення від 20.05.2011р. (а.с. 12), згідно якої сторони домовились продовжити термін дії договору в звязку з чим внести зміни у текст договору суборенди нежитлового приміщення від 20.05.2011р. та викласти в наступній редакції:

"1.1. Відповідно до умов цього договору, орендар зобовязується передати суборендарю в тимчасове платне користування приміщення, які зазначені на поверховому плані приміщень, що є додатком до цього договору, загальною площею 35 кв.м., що розташовані на третьому поверсі в будівлі торгівельно-розважального центру за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 16 на строк до 31 березня 2014 року".

21.03.2014р. сторони уклали додаткову угоду №5 до договору суборенди нежитлового приміщення від 20.05.2011р. (а.с. 13), згідно якої сторони домовились продовжити термін дії договору в звязку з чим внести зміни у текст договору суборенди нежитлового приміщення від 20.05.2011р. та викласти в наступній редакції:

"1.1. Відповідно до умов цього договору, орендар зобовязується передати суборендарю в тимчасове платне користування приміщення, які зазначені на поверховому плані приміщень, що є додатком до цього договору, загальною площею 35 кв.м., що розташовані на третьому поверсі в будівлі торгівельно-розважального центру за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 16 на строк до 30 червня 2014 року".

25.06.2014р. сторони уклали додаткову угоду №6 до договору суборенди нежитлового приміщення від 20.05.2011р. (а.с. 14), згідно якої сторони домовились продовжити термін дії договору в звязку з чим внести зміни у текст договору суборенди нежитлового приміщення від 20.05.2011р. та викласти в наступній редакції:

"1.1. Відповідно до умов цього договору, орендар зобовязується передати суборендарю в тимчасове платне користування приміщення, які зазначені на поверховому плані приміщень, що є додатком до цього договору, загальною площею 35 кв.м., що розташовані на третьому поверсі в будівлі торгівельно-розважального центру за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 16 на строк до 31 серпня 2014 року".

29.08.2014р. сторони уклали додаткову угоду №7 до договору суборенди нежитлового приміщення від 20.05.2011р. (а.с. 15), згідно якої сторони домовились продовжити термін дії договору в звязку з чим внести зміни у текст договору суборенди нежитлового приміщення від 20.05.2011р. та викласти в наступній редакції:

"1.1. Відповідно до умов цього договору, орендар зобовязується передати суборендарю в тимчасове платне користування приміщення, які зазначені на поверховому плані приміщень, що є додатком до цього договору, загальною площею 35 кв.м., що розташовані на третьому поверсі в будівлі торгівельно-розважального центру за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 16 на строк до 31 грудня 2014 року".

Додаткові договори до договору суборенди нежитлового приміщення від 20.05.2011р. підписано уповноваженими представниками та скріплено відтисками печаток сторін.

Однак, суборендар, в порушення умов договору та вимог чинного законодавства, свої зобов'язання за Договором суборенди нежитлового приміщення від 20.05.2011р. виконував не належним чином, у зв'язку з чим станом на 31.05.2015р. наявна заборгованість по в сумі 46 153 грн. 65 коп., що підтверджується відповідними розрахунками заборгованості (а.с. 20-22).

На підставі пункту 20.2. Договору суборенди нежитлового приміщення від 20.05.2011р. позивач нарахував відповідачу пеню за прострочення виконання зобовязання в розмірі 11 661 грн. 07 коп. (розрахунок а.с. 24).

Крім того, на підставі частини 2 статті 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу інфляційні за період з 01.01.2015р. по 31.05.2015р. в розмірі 18 529грн. 12 коп. та 3% річних за період з 01.01.2015р. по 01.07.2015р. в розмірі 690 грн. 41 коп..

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановивши обставини справи і давши їм правову оцінку, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Укладений між сторонами Договір є договором оренди, правовідносини за яким регулюються Главою 58 Цивільного кодексу України, параграфом 5 Глави 29 Господарського кодексу України та Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

У відповідності до статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Судом достовірно встановлено, що 30.05.2011р. позивач передав, а відповідач прийняв у тимчасове платне користування приміщення загальною площею 35 кв.м. у м. Рівне, вул. Гагаріна, буд. 16, що підтверджується актом прийому-передачі, що підписаний представниками сторін та скріплений відтисками їх печаток.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 284, ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України, орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі відповідно виставлених рахунків сплачувати орендну плату.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК України якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 ЦК України, що кореспондується із статтею 193 ГК України - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наявність заборгованості підтверджується також актом звірки взаєморозрахунків, виконаної сторонами станом на 22.09.2014р. (а.с.23).

Таким чином, у відповідача перед позивачем рахується заборгованість за надані послуги в сумі 46 153 грн. 65 коп.

Враховуючи наведені обставини, а відповідач, в свою чергу, доказів оплати заборгованості або заперечень проти позовних вимог (відзиву на позов) не подав, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги у розмірі 46 153 грн. 65 коп. визнаються судом обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 546 ЦК України передбачає, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Субєктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Пунктом 20.2. Договору суборенди нежитлового приміщення від 20.05.2011р., у випадку порушення порядку або строків проведення розрахунків, встановлених цим договором, суборендар сплачує на користь орендаря пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Позивач надав суду розрахунок пені (а.с. 24), за яким підлягає стягненню 11 661 грн. 07 коп. пені за період з 01.01.2015р. по 01.07.2015р. за несвоєчасне виконання договірних зобовязань.

Перевіривши правильність здійсненого розрахунку позивачем, суд погоджується з вірністю зробленого позивачем розрахунку, а відтак вимоги про стягнення з відповідача 11 661 грн. 07 коп. пені за період з 01.01.2015р. по 01.07.2015р. за несвоєчасне виконання договірних зобовязань підлягають задоволенню.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку 3% річних, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 906 грн. 41 коп. 3% річних за період з 01.01.2015р. по 01.07.2015р. є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати в розмірі 18 529 грн. 12 коп.. Перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат, суд встановив, що інфляційні втрати становить 18 507 грн. 61 коп.,

Статтями 33 та 34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обовязковим.

З вищевикладеного вбачається, що вимоги позивача про стягнення 46 153 грн. 65 коп. основної заборгованості, 11 661 грн. 07 коп. пені, 690 грн. 41 коп. 3% річних та 18 507 грн. 61 коп. інфляційних втрат стверджуються Договором суборенди нежитлового приміщення від 20.05.2011р., іншими матеріалами справи, а відтак на підставі ст.ст. 11, 509, 526, 530, 546, 549, 612, 629, 759, 762, 785 Цивільного кодексу України та ст.ст. 173, 193, 230, 232 Господарського кодексу України підлягають задоволенню.

Нормами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 81-1, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 (33003, АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Рівнеспецбудінвест" (33003, м. Рівне, вул. Гагаріна, 16, ) 46 153 грн. 65 коп. основної заборгованості, 11 661 грн. 07 коп. пені, 690 грн. 41 коп. 3% річних та 18 507 грн. 61 коп. інфляційних втрат.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення підписане суддею 14серпня 2015р..

Суддя Горплюк А.М.