РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2015Справа №910/11376/15

За позовом Державного підприємства "Національний центр Олександра Довженка"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінофабрика"

про стягнення заборгованості 51 047, 64 грн.

Суддя О.С. Комарова

За участю представників сторін:

від позивача Жук В.О. (представник за довіреністю);

від відповідача не з'явились.

В судовому засіданні 04 серпня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Державне підприємство "Національний центр Олександра Довженка", 30 квітня 2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою вих. № 166 від 30.04.2015 року до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінофабрика", про стягнення заборгованості 51 047, 64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як замовник, не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором про надання послуг, зокрема, у визначений відповідним договором строки не здійснив в повному обсязі оплату вартості наданих йому позивачем, як виконавцем, послуг, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2015 року (суддя Пригунова А.Б.) порушено провадження у справі № 910/11376/15 та призначено її до розгляду на 08.06.2015 року.

08 червня 2015 року судове засідання не відбулося.

Розпорядженням № 04-23/636 від 05.06.2015 року відповідно до автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва, справу № 910/11376/15 за позовом Державного підприємства "Національний центр Олександра Довженка" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінофабрика", про стягнення заборгованості 51 047, 64 грн. передано на розгляд судді Комаровій О.С.

Ухвалою суду від 09.06.2015 року (суддя Комарова О.С.) призначено справу до розгляду на 14.07.2015 року.

Представник позивача в судове засідання 14.07.2015 року з'явився, підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання 14.07.2015 року не з'явився, вимог ухвали не виконав, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2015 року розгляд справи відкладено, у зв'язку з неявкою представника відповідача, в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, на 04.08.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні 04.08.2015 року дав пояснення по суті спору, подав довідку якою підтвердив, що сума заборгованості станом на дату винесення рішення складає 51 047,64 грн.

Представник відповідача в судове засідання 04.08.2015 року не з'явився, вимог ухвали не виконав, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, правами передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України правами не скористався.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2012 року між Державним підприємством "Національний центр Олександра Довженка" (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кінофабрика" (далі - замовник) було укладено договір на виконання робіт та послуг № 39 (належним чином засвідчена копія договору міститься в матеріалах справи, надалі - Договір або Договір послуг), відповідно до п. 1.1. в порядку та на умовах, визначених цим Договором, виконавець зобов'язуються за завданням замовника протягом визначеного строку надати за плату послуги з обробки кіноплівки, а замовник зобов'язується надавати кіноматеріали, необхідні для виконання замовлення, та оплачувати надані послуги на умовах згідно з цим Договором.

Відповідно до п. 1.2. договору перелік, об'єм, вартість, терміни і графік робіт та послуг визначаються, узгоджуються додатками, що є невід'ємними частинами цього договору.

В пункті 2 Додатку № 5 від 01.08.2013 року до Договору сторони встановили вартість послуг згідно з цінами виконавця, де загальна вартість послуг становить 176 312,94 грн. Зазначений додаток підписаний та скріплений печатками обох сторін.

Позивач зазначає, що свої зобов'язання за Договором виконав належним чином на загальну суму 176 312,94 грн., що підтверджується рахунком-фактурою № СФ-0000210 від 23.04.2012 року та актом про виконання робіт та послуг від 02.09.2013 року.

В той же час, замовник свої зобов'язання за Договором належним чином не виконав, розрахунки за отримані послуги здійснив частково на суму 130 000,00 грн., внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем складає 46 312,94 грн. відповідно до договору. Отже, замовником порушено права позивача та умови Договору.

Крім того, враховуючи неналежне виконання відповідачем умов договорів, позивач просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінофабрика" штрафні санкції.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Розділом 3 Договору передбачено, що оплата послуг виконавця за цим Договором проводиться за рахунками виконавця шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок виконавця не пізніше 5 (п'яти) банківських днів з дати отримання замовником виставленого виконавцем рахунку. Днем виконання зобов'язань за платежами вважається день зарахування грошових коштів на банківський рахунок виконавця. Банківські виграти по переказу грошових коштів є витрати замовника. Вартість послуг за цим Договором встановлено у гривнях. Прийом-передача послуг здійснюється за актом, що підписується сторонами. Замовник зобов'язується за відсутності зауважень, не пізніше ніж через 5 (п'ять) робочих днів з дати отримання для підписання акту підписати його.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Договору прийняття кіноплівки виконавцем для виконання робіт та надання послуг за цим Договором здійснюється у присутності представника замовника за видатковою накладною замовника. Накладна підписується уповноваженим представником виконавця. Після виконання робіт та надання послуг за ним Договором та Додатками до нього виконавець передає кіноплівку замовнику на підставі накладної. Накладна підписується уповноваженим представником замовника.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем були надані послуги, а відповідачем, в свою чергу, прийняті вказані послуги, що підтверджується актом виконаних від 02.09.2013 року на суму 176 312,94 грн.. Зазначений Акт належним чином оформлений та підписаний уповноваженими представниками сторін, копія акту наявна в матеріалах справи.

Окрім того, сторонами було складено акт звірки розрахунків, відповідно до якого відповідач визнав заборгованість перед позивачем в розмірі 46 312,94 грн., що підтверджується підписом та печатками сторін на відповідному акті (копія акту звірки наявна в матеріалах справи).

Отже, як встановлено судом, відповідач частково оплатив надані позивачем послуги за договором, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем на дату подання позовної заяви до суду складала 46 312,94 грн.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

За статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як встановлено ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Нормами ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до норм ст. 526 Цивільного кодексу України, що кореспондується зі ст.193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 7 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення суми основного боргу з відповідача в сумі 46 312,94 грн.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що при несвоєчасній оплаті замовником робіт та послуг виконавця замовник сплачує виконавцеві пеню у розмір однієї облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього

Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином розмір пені, що обчислюється від суми простроченого платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як встановлено судом, позивачем заявлено вимоги про стягнення штрафних санкцій у вигляді пені на підставі п.5.3 договору в розмірі1 492,80 грн. та штрафу на підставі ч.2 ст. 231 Господарського кодексу України в розмірі 3241,90 грн.

Отже, як на підставу нарахування штрафу позивач посилається на ч.2 ст.231 Господарського кодексу України, тобто умовами договору нарахування такого штрафу не передбачено.

Господарський суд міста Києва вважає за необхідне звернути увагу позивача на позицію Пленуму Вищого господарського суду України, викладену в п.2.2 постанови № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", відповідно до якого штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Враховуючи, що позивачем заявлено стягнення штрафу за порушення строків оплати виконаних робіт та послуг, тобто за порушення виконання грошового зобов'язання, суд вважає зазначені вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Пунктом 1.12 зазначеної вище Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року визначено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням факту прострочення в межах шестимісячного строку відповідачем оплати вартості наданих йому позивачем послуг за Договором, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1 492,80 грн. пені.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до приписів ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Положеннями ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено судом, відповідач частково погасив заборгованість, хоча і не скористався наданими йому ст.22 Господарського процесуального кодексу України правами, жодного разу не з'явився у судові засідання, про дату і місце проведення яких був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (які наявні в матеріалах справи), жодного доказу на спростування доводів позивача, або доказів, які б свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлені до стягнення кошти, суду не надав.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судом проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в розмірі основного боргу в сумі 46 312,94 грн. та пені в сумі1492,80 грн. В частині стягнення штрафу в розмірі 3241,90 грн. позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних в сумі 1710,97 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінофабрика" (ЄДРЮОФОП 37625880, адреса: 02068, м. Київ, ВУЛИЦЯ СТЕПАНА ОЛІЙНИКА, будинок 8), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Державного підприємства "Національний центр Олександра Довженка" (ЄДРЮОФОП 22928085, адреса: 03040, м. Київ, ВУЛИЦЯ ВАСИЛЬКІВСЬКА, будинок 1), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: основного боргу - 46 312,94 грн. (сорок шість тисяч триста дванадцять гривень 94 копійки), пені - 1 492,80 грн. (одна тисяча чотириста дев'яносто дві гривні 80 копійок) та судового збору - 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень). Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Копію даного рішення направити відповідачу у справі № 910/11376/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 10.08.2015 року.

Суддя О.С. Комарова