ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.08.2015 Справа № 905/3572/14

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Кучерявої О.О.,

при секретарі судового засідання Соколовій С.С.,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ"

до Приватного акціонерного товариства "БЕТОН НОВА"

про стягнення заборгованості в розмірі 901 499, 61 грн.,

За участю представників сторін:

від позивача: Борисова М.Г. за довір. №111 від 23.06.2015р.,

від відповідача: не з'явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "БЕТОН НОВА" про стягнення заборгованості в розмірі 906499, 61 грн., з яких основна сума заборгованості - 805768,26 грн., пеня 41 269,79, інфляційні витрати 50 915,88 грн.

Правовою підставою позову позивач під час розгляду справи вважає норми статей 525, 526, 530, 549, 625 Цивільного кодексу України, статей 193, 2020 Господарського кодексу України. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором поставки №ДФП-11/02/13 від 06.02.2013р. Зазначив, що відповідачем не сплачена вартість поставленого товару відповідно до договору. Факт отримання відповідачем товару підтверджується накладними. З урахуванням часткової сплати сума основного боргу становить 805768,26 грн.

Через канцелярію суду 16.07.2015 представником позивача надано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній просив стягнути заборгованість в розмірі 901 499,61грн., з яких з яких основна сума заборгованості - 800 768,26 грн., пеня 41 269,79, інфляційні витрати 50 915,88 грн.

Відповідно до приписів статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог.

Підстави для неприйняття заяви про зменшення розміру позовних вимог у суду відсутні.

Представник позивача у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в позові, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки невідомі, відзиву на позовну заяву не надав, свою правову позицію щодо заявлених позовних вимог суду не довів, вимог ухвал суду не виконав, витребуваних судом документів не надав.

Згідно статті 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. При цьому зі змісту норми цієї статті вбачається, що питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішується судом залежно від конкретних обставин справи. Так, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними в матеріалах справи документами.

Клопотання щодо фіксації судового процесу не заявлено, у зв'язку з чим розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд,

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" (Постачальник) та Приватним акціонерним товариством "БЕТОН НОВА" (Покупець) укладено договір поставки №ДФП-117/02/13 (далі-Договір), за умовами якого, Постачальник зобов'язується поставити Покупцю металопродукцію (далі - товар) а Покупець зобов'язується оплатити та прийняти товар згідно із умовами договору (пункт 1.1 договору).

Відповідно до пункту 1.2 договору ціна, загальна кількість, асортимент, сортамент та розгорнута номенклатура товару, який поставляється в рахунках-фактурах Постачальника або в інших додатках до договору та у видаткових/залізничних накладних.

У вартість товару включені послуги по навантаженню товару на відкритий транспортний засіб. (п.1.4. Договору).

Пунктом 2.2. договору встановлено, що поставка товару здійснюється на умовах FCA (склад постачальника або станція відправлення), якщо інше не вказано в рахунку-фактурі Постачальника або в інших додатках до Договору.

Датою поставки відповідно до п.2.5. договору вважається при самовивозі Товару Покупцем зі складу Постачальника-дата видаткової накладної Постачальника.

Поставка товару здійснюється протягом 3(трьох) банківських днів від дати зарахування на поточний рахунок Постачальника попередньої оплати в розмірі 10% вартості постачає мого товару шляхом відвантаження товару залізничним транспортом, або автотранспортом чи само вивозом зі складу Постачальника відповідно до умов поставки, узгоджених сторонами. У випадку поставки залізничним транспортом, поставка Товару здійснюється на підставі письмової заявки Покупця. (п.2.3.)

Оплата товару здійснюється Покупцем шляхом передплати 100% вартості Товару в терміни, які вказані у Рахунках-фактурах Постачальника. З моменту зарахування на поточний рахунок Постачальника 100% оплати за поставлений Товар, або за Товар, що має бути поставлений, ціна на Товар не підлягає зміні.

Постачальник має право поставити Товар Покупцю без попередньої оплати. В цьому випадку Покупець оплачує поставлений Товар у розмірі 100% від вартості поставленого Товару протягом 3( трьох) днів. (п.3.5. Договору).

Товар вважається поставлений Постачальником і прийнятим Покупцем з моменту видачі видаткової накладної, а у випадку поставки Товару залізничним транспортом - з дати календарного штемпеля станції відправлення на залізничній накладній. (п.4.1. Договору)

Постачальник передає, а Покупець приймає Товар за кількість-відповідно до ваги, зазначеній у видатковій накладній, а у випадку поставки залізничним транспортом-зазначеній у залізничній накладній; за якістю згідно з сертифікатом якості заводу виробника ( п.4.2. Договору)

Сторонами узгоджено та підписано протокол узгодження робіжностей до договору поставки відповідно до умов якого погоджено редакцію п.5.2. Договору, а саме за прострочення строків оплати Товару, встановлених в Договорі та додатках до нього (крім порушення строків перерахування передплати,ю вказаних у рахунках-фактурах), Покупець сплачує Постачальникові пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки за весь період прострочення.

Як встановлено у судовому засіданні заявки на товар та рахунки на оплату письмово не оформлювались.

На виконання умов договору, позивач за видатковими накладними за період з 05.12.2013р. по 13.02.2014р. здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 815 768,26 грн., що підтверджується видатковими накладними: №МКДФ0010026 від 05.12.2013 р. на суму 133 624,91 грн.; №МКДФ0010049 від 06.12.2013 р. на суму 27 466,26 грн.; №МКДФ0010171 від 12.12.2013 р. на суму 119 344,36; №МКДФ0010343 від 19.12.2013р. на суму 48 624,97 грн.; №МКДФ0010344 від 19.12.2013р. на суму 72 435,23 грн.; №МКДФ0010411 від 23.12.2013 р. на суму 130 188,77 грн.; №МКДФ0010453 від 24.12.2013р. на суму 16 723,28 грн.; №МКДФ0010452 від 24.12.2013р. на суму 105 693,58 грн.; №90047315 від 11.02.2014р. на суму 136 883,90 грн.; №90048801 від 13.02.2014. на суму 54 716,96 грн.; №90048808 від 13.02.2014р. на суму 69 276,08 грн.

Факт отримання відповідачем товару підтверджується підписом осіб, відповідальних за отримання товарно-матеріальних цінностей, які діяли на підставі довіреностей а саме: Пономаренко Ю.В. за довіреністю №2586 від 05.12.2013р.; Дмитрієнко С.Г. за довіреністю №2592 від 06.12.2013р.; Каченко В.В. за довіреністю №2614 від 12.12.2013 р.; Бобровников І.Л. за довіреністю №2640 від 18.12.2013р.; Котляров С.В. за довіреністю №2563 від 23.12.2013р. та №2653 від 23.12.2013р.; Рославцев Г.Д. за довіреністю №78 від 10.12.2014р.; Пилько С.М. за довіреністю №83 від 13.02.2014р.

Згідно наданої позивачем до матеріалів справи банківської виписки 25 березня 2014 року на виконання своїх зобов'язань по сплаті вартості за отриманий товар відповідач сплатив кошти, шляхом перерахування на рахунок позивача суми в розмірі 10000,00 грн.

Суд зазначає, що про фактичне виконання умов договору свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" і п.2.4. ст.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Суд приходить до висновку, що оглянуті документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарської операції.

Сторонами складено та підписано акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.09.2013р. по 18.06.2014р., яким підтверджено суму заборгованості відповідача за поставлений товар у сумі 805 768,26 грн.

Відповідач отримав товар, але у визначений у договорі строк за нього в повному обсязі не сплатив, своїх договірних зобов'язань перед позивачем не виконав, чим порушив умови договору.

Приватним акціонерним товариством "БЕТОН НОВА" на адресу відповідача, з урахуванням часткової сплати, направлено акт звіряння взаємних розрахунків за договором поставки, що підтверджується фіскальним чеком про поштове відправлення наявним в матеріалах справи.

27 березня 2014 року позивачем на адресу відповідача надіслано лист-вимогу (вих.№114/03) про сплату суми боргу за договором в розмірі 805768, 26 грн. та штрафних санкцій, який отриманий останнім, про що свідчить підпис та печатка підприємства на листі.

В ході судового розгляду позивачем було надано заяву про зменшення позовних вимог, у зв'язку із надходженням коштів від відповідача на рахунок позивача, що підтверджено випискою з банку від 02.07.2014р.

Таким чином, з урахуванням часткової сплати, сума заборгованості відповідача за договором складає 800 768,26 грн.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині стягнення суми основного богу в розмірі 800 768,26 грн. підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 41 269,79 грн., трьох процентів річних в розмірі 8545, 68 грн.. інфляційних витрат в розмірі 50915, 88 грн. необхідно зазначити наступне.

Відповідно до пункту 5.2 договору (в редакції, узгодженої сторонами в протоколі узгодження розбіжностей) за прострочення строків оплати Товару, встановлених Договорі та додатках до нього (крім порушення строків перерахування передплати, вказаних у рахунках-фактурах), Покупець сплачує Постачальникові пеню у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки за весь період прострочення.

З наданого позивачем рахунку вбачається, що розрахунок пені останній здійснював за подвійною обліковою ставкою НБУ.

Перевіривши розрахунок пені суд визнає його вірним, а тому пеня в розмірі 41 296,79 грн. підлягає задоволено за розрахунком позивача.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені до стягнення розміри три проценти річних суд перевірив на правильність розрахунку, визнає його не вірним, оскільки позивачем допущені арифметичні помилки.

За розрахунком суду розмір трьох процентів річних більший ніж заявлений позивачем, але суд не може вийти за межі позовних вимог, тому вимоги позивача про стягнення 3% річних у розмірі 8 545,68 грн. підлягають задоволенню за його розрахунком.

Перевіривши розрахунок інфляційних витрат за період з грудня 2013 р. по червень 2015 р. на суму 50 915,88 грн. суд визнає його арифметично не вірним, оскільки позивачем допущені арифметичні помилки.

За розрахунком суду розмір інфляційних витрат більший ніж заявлений позивачем, але суд не може вийти за межі позовних вимог, тому вимоги позивача про стягнення інфляційних витрат у розмірі 50 915,88 грн. підлягає задоволенню за його розрахунком.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Матеріали справи належних доказів в спростування доводів позивача не містять, відповідачем таких до суду не надано. За таких обставин та враховуючи, що відповідач свої зобов'язання з оплати продукції не виконав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" до Приватного акціонерного товариства "БЕТОН НОВА" про стягнення суми заборгованості в розмірі 901 499,61грн., з яких з яких основна сума заборгованості - 800 768,26 грн., пеня 41 269,79, інфляційні витрати 50 915,88 грн. задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "БЕТОН НОВА" (84791, Донецька область, м. Дебальцеве, смт. Мироновський, вул. Радянська, б.42, відомості про р/р в матеріалах справи відсутні, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" (01004, м. Київ, вул. Крутий узвіз, 7, відомості про р/р в матеріалах справи відсутні, ) основну суму заборгованості в розмірі 800 768 (вісімсот тисяч сімсот шістдесят вісім) грн. 26 коп., пеню 41 269 (сорок одну тисячу двісті шістдесят дев'ять) грн. 79 коп., інфляційні витрати 50 915 (п'ядесят тисяч дев'ятсот п'ятнадцять) грн. 88 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "БЕТОН НОВА" (84791, Донецька область, м. Дебальцеве, смт. Мироновський, вул. Радянська, б.42, відомості про р/р в матеріалах справи відсутні, ) на користь на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" (01004, м. Київ, вул. Крутий узвіз, 7, відомості про р/р в матеріалах справи відсутні, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 18 029 (вісімнадцять тисяч двадцять дев'ять) грн., 99 коп.

У судовому засіданні 04 серпня 2015 року проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення складено та підписано 07 серпня 2015 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя О.О. Кучерява