ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2015 р.Справа № 922/3368/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Максіма-рост", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Благодатний", с. Благодатне
про стягнення 18138,63 грн.
за участю представників:

позивача - Литвинова В.В. за довіреністю № б/н від 15.04.2015 р.

відповідача - Крутієв Ю.В., генеральний директор

Портік В.О. за довіреністю № 1 від 20.01.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Максіма-рост" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Благодатний" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за договором № 28/03 від 28.03.2013 р. у сумі 18138,63 грн., яка нараховується із: основна сума боргу 9861,72 грн.; штрафні санкції у вигляді пені 665,20 грн.; витрати від інфляції 7143,21 грн. та 3% річних за використання коштів 468,50 грн.

Ухвалою суду по справі від 10.06.2015 р. було порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 18.06.2015 р. о 11:20.

18.06.2015 р. судом розгляд справи було відкладено на 23.07.2015 р. о 10:40.

Представники сторін до початку судового засідання призначеного на 23.07.2015 р. о 10:40, через канцелярію господарського суду 23.07.2015 р. за вх.№ 29553, надали заяву про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, яка судом була задоволена.

Відповідач, через канцелярію господарського суду 06.07.2015 р. за вх.№ 26976, надав відзив на позовну заяву з додатком, який судом долучений до матеріалів справи.

Згідно відзиву відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі посилаючись на те, що у 2013 році ТОВ "ВС Благодатний" не мало будь-яких відносин з ТОВ "Максіма-рост", а саме: не укладало договору постачання засобів захисту рослин № 28/03 від 28.03.2013 р., не отримувало від ТОВ "Максіма-рост" будь яких товарно-матеріальних цінностей, довіреностей на отримання ТМЦ не виписувалось, податкових накладних в реєстрі не реєструвалось, видаткові накладні уповноваженими особами не підписувались. За таких обставин відповідач вказував, що печатки і підписи на документах, які були надані позивачем до суду в обґрунтування позовних вимог, належать іншої організації, а не ТОВ "ВС Благодатний", або була невдала спроба підробки документів.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 09.07.2015 р. за вх.№ 27735, надав письмові пояснення з додатком, які судом долучені до матеріалів справи.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 23.07.2015 р. за вх.№ 29514, надав копії документів згідно клопотання, які судом долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні призначеному на 23.07.2015 р. була оголошена перерва до 04.08.2015 р. о 12:20.

Представники сторін до початку судового засідання призначеного на 04.08.2015 р. о 12:20, через канцелярію господарського суду 04.08.2015 р. за вх.№ 31212, надали заяву про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, яка судом була задоволена.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 03.08.2015 р. за вх.№ 30733, надав письмові заперечення на відзив відповідача, які судом долучені до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували у повному обсязі.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Максіма-рост" в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на укладений між сторонами договір постачання засобів захисту рослин на сезон 2013 р. № 28/03 від 28.03.2013 р. та вказувало, що за вказаним договором позивачем була здійснена відповідачу поставка товару - Гелакс SL, PK у кількості 110.000 л. на суму 9861,72 грн. з ПДВ.

В обґрунтування даної поставки позивачем до суду була надана видаткова накладна № РН-0000054 від 17.05.2013 р., податкова накладна № 3 від 17.05.2013 р., рахунок-фактура № СФ-0000055 від 17.05.2013 р., додаток № 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та реєстр виданих та отриманих податкових накладних.

Дослідивши у судовому засіданні оригінал видаткової накладної № РН-0000054 від 17.05.2013 р., господарським судом було встановлено, що у даній видатковій накладній у графі "Отримав(ла)" міститься печатка з ідентифікаційним кодом юридичної особи 31743214. Проте, судом встановлено, що ідентифікаційним кодом ТОВ "ВС Благодатний" є код 34713214, а не код 31743214.

Крім того, суд зазначає, що у графі "Отримав(ла)" видаткової накладної № РН-0000054 від 17.05.2013 р. не міститься даних про особу, якою був отриманий зазначений у видатковій накладній товар.

Також, позивачем в обґрунтування позовних вимог до суду не була надана відповідна довіреність видана ТОВ "ВС Благодатний" на одержання товарно-матеріальних цінностей - Гелакс SL, PK у кількості 110.000 л. від ТОВ "Максіма-рост".

При цьому відповідачем до суду була надана копія виписки з Журналу реєстрації довіреностей за 2010-2015 року з якої вбачається, що ТОВ "ВС Благодатний" в травні 2013 р. не видавало довіреностей на отримання продукції від ТОВ "Максіма-рост".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми), дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За таких обставин господарський суд дійшов до висновку, що надана позивачем до суду видаткова накладна № РН-0000054 від 17.05.2013 р. не відповідає вимогам, зокрема, статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, та вона не фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин між сторонами щодо поставка товару - Гелакс SL, PK у кількості 110.000 л. на суму 9861,72 грн. з ПДВ.

З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що реєстр виданих та отриманих податкових накладних ведеться платником податку в електронному вигляді, у якому зазначаються порядковий номер податкової накладної, дата її виписки (отримання), загальна сума постачання та сума нарахованого податку, а також реєстраційний номер платника податку - продавця, який видав податкову накладну такому платнику податку, та те, що податкова накладна № 3 від 17.05.2013 р., рахунок-фактура № СФ-0000055 від 17.05.2013 р. та додаток № 5 до податкової декларації з податку на додану вартість були складені позивачем, господарський суд дійшов до висновку, що даними документами не може підтверджуватися факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин між сторонами щодо поставка товару - Гелакс SL, PK у кількості 110.000 л. на суму 9861,72 грн. з ПДВ.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З урахуванням вищезазначеного господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача по даній справі ґрунтуються на не належних доказах, вони є необґрунтованими, та є такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що позов не підлягає задоволенню, відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст. 526 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 10.08.2015 р.

Суддя Д.О. Доленчук