Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

?12? серпня 2015 року справа № 927/883/15

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІССМАНН», вул. Валентини Чайки, буд. 16, с. Чайки, Києво Святошинський район, Київська область, 08130

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЧЕРНІГІВГАЗСПЕЦСЕРВІС»,

вул. Любецька, 60-А, м. Чернігів, Чернігівська область, 14021

Предмет спору: про стягнення заборгованості в сумі 213983,85 грн.

Суддя І.Г. Мурашко

Представники сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІССМАНН» подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРНІГІВГАЗСПЕЦСЕРВІС» про стягнення 213983,85 грн. заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані несплатою відповідачем вартості товару, поставленого позивачем згідно накладної на відвантаження № НОМЕР_1 від 11.10.2010 р.

Позивач у судове засідання 12.08.2015 р. не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 50). Від позивача на адресу суду надійшло клопотання про від 04.08.2015 р. за № 76-юр, згідно якого останній позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд розглянути справу за відсутності його повноважного представника (а.с. 52). Судом заявлене клопотання задоволено.

Відповідач відзив на позов не надав, проти позовних вимог не заперечив, у судове засідання не зявився, уповноваженого представника не направив, про дату, час та місце судового засідання був двічі повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.35,51). Будь-яких заяв та клопотань відповідачем до суду не заявлено.

Зважаючи на те, що згідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, неявка представника відповідача у судове засідання та неподання ним відзиву на позов, не є перешкодами для розгляду справи за наявними доказами у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд, -

Встановив:

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Частиною 1 ст. 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст. 202 Цивільного Кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В силу вимог ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі, сторони мають право обирати форму правочину. Частиною 2 цієї статті встановлено, що правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Позивачем згідно накладної на відвантаження № НОМЕР_1 від 11.10.2010 р. (а.с.24-26) поставлено, а відповідачем в особі ОСОБА_1, що діяв на підставі довіреності серії 12 ААА № 547879 від 07.10.2010 р. (а.с. 30), отримано товар на загальну суму 250604,08 грн.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дійшов до висновку, що між сторонами склалися правовідносини на підставі укладеного у спрощений спосіб договору купівлі продажу, згідно якого позивач - продавець передав, а відповідач - покупець прийняв товар на загальну суму 250604,08 грн.

Відповідач частково розрахувався за поставлений товар на загальну суму 36620,23 грн. Так, відповідно до банківської виписки по рахунку позивача відповідачем 30.12.2014 р. сплачено 50000,00 грн. (підстава платежу: сплата за газове обладнання згідно рах. № НОМЕР_2 від 10.09.2010 р.) (а.с.41-42), з яких 36620,23 грн. зараховано позивачем в рахунок погашення заборгованості відповідача за рахунком № НОМЕР_3 від 16.09.2010 р. згідно листа ТОВ «ЧернігівГазСпецСервіс» № 30/12/14 від 30.12.2014 р. (а.с.43).

Таким чином, заборгованість відповідача за поставлений товар згідно накладної на відвантаження № НОМЕР_1 від 11.10.2010 р. складає 213983,85 грн. (250604,08 грн. 36620,23 грн.).

За приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не вставлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем була направлена претензія від 03.02.2015 р. № 19-юр на юридичну адресу відповідача з вимогою про погашення останнім наявної заборгованості в сумі 213983,85 грн. за поставлений товар згідно накладної на відвантаження від 11.10.2010 року № НОМЕР_1 (а.с.27), що отримана відповідачем 16.02.2015 р. згідно поштового повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції № 036 (а.с. 29).

Відповідачем надана відповідь на виставлену претензію листом від 26.03.2015 р. № 09-03/15, згідно якого останній наявну заборгованість визнав, та зазначив про відсутність коштів для її погашення, у звязку з чим запропонував узгодити графік погашення наявної заборгованості (а.с.44). Однак, на момент винесення рішення по справі відповідач наявну заборгованість в сумі 213983,85 грн. за поставлений товар згідно накладної на відвантаження від 11.10.2010 р. № НОМЕР_1 не оплатив, доказів сплати до суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги в сумі 213983,85 грн. боргу є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 49, 75, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРНІГІВГАЗСПЕЦСЕРВІС» (14021, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Любецька, 60-а, , з будь якого рахунку виявленого державним виконавцем) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІССМАНН» (08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Валентини Чайки, буд. 16, п/р 9740 в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, ) 213983,85 грн. боргу, 4279,68 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Мурашко І.Г.