ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2015 р.Справа № 916/1682/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів: Колоколова С.І., Разюк Г.П.

при секретарі судового засідання - Саломатовій К.А.

за участю представників учасників процесу:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

від Відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції - не з'явився.

Розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго", м. Ізмаїл, Одеської області

на ухвалу господарського суду Одеської області від 16.07.2015 року (про визнання недійсною постанови старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції)

по справі № 916/1682/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" м.Ізмаїл, Одеської області

про стягнення 544 213 грн. 22 коп.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ 05.05.2014 року звернулось до господарського суду Одеської області із позовною заявою, у якій просило суд стягнути з Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" 350000 грн. 00 коп. основного боргу, 75543 грн.35 коп. пеню, 82246 грн.25 коп. 7% штрафу, 11271 грн. 67 коп. інфляційних та 3% річних у розмірі 25151 грн. 96 коп.

Рішенням господарського суду Одеської області від 21.07.2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ задоволені частково, стягнуто з Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго", м. Ізмаїл, Одеської області пеню у розмірі 36 064 грн. 89 коп., 3 % річних у сумі 24469 грн. 23 коп.,інфляційні у сумі 7 445 грн. 19 коп., штраф у сумі 41 123 грн. 12 коп. та 7 182 грн. 05 коп. судового збору.

В порядку статті 116 Господарського процесуального кодексу України видано наказ про примусове виконання рішення від 24.12.2014 року по справі №916/1682/14.

Комунальне підприємство "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго", м.Ізмаїл, Одеської області 26.06.2015 року звернулось до місцевого господарського суду зі скаргою на рішення державного виконавця, в якій просило визнати недійсною постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ізміїльського міськрайонного управління юстиції Волкогонова О.О. про поновлення виконавчого провадження від 22.06.2015 року.

Скарга мотивована тим, що при винесені зазначеної постанови, державним виконавцем не враховано дію нової редакції Закону України «Про виконавче провадження» у часі, а також відсутність підстав для поновлення виконавчого провадження.

Публічним акціонерним товариством «Національна компанія «Нафтогаз України» та Відділом державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції надано суду заперечення проти скарги.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.07.2015 року по справі №916/1682/14 (суддя Шаратов Ю.А.) відмовлено у задоволенні скарги Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго", м. Ізмаїл, Одеської області про визнання недійсною постанови Старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Волкогонова О.О. про поновлення виконавчого провадження від 22.06.2015 року під час примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 24.12.2014 року.

Комунальне підприємство "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго", м.Ізмаїл, Одеської області з ухвалою суду не погодилось, тому звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Одеської області від 16.07.2015 року по справі №916/1682/14 та прийняти нове рішення, яким скаргу Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго", м. Ізмаїл, Одеської області про визнання недійсною постанови старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Волкогонова О.О. про поновлення виконавчого провадження від 22.06.2015 року задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права та не досліджено в повному обсязі всіх обставин справи.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 31.07.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Гладишевої Т.Я., суддів Савицького Я.Ф., Діброви Г.І.

У зв'язку з відпусткою головуючого судді Гладишевої Т.Я. та судді-учасника колегії Савицького Я.Ф. було здійснено повторний автоматизований розподіл справи, внаслідок якого для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддів Колоколова С.І., Разюк Г.П. Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 06.08.2015 року апеляційна скарга Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго", м. Ізмаїл, Одеської області прийнята до провадження зазначеною колегією суддів.

Учасники процесу в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать копії реєстрів вихідної кореспонденції від 03.08.2015 року та 06.08.2015 року. Про причину неявки суд не повідомили, своїми процесуальними правами, передбаченими статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористалися, ніяких клопотань з цього приводу судовій колегії не надали, явка сторін ухвалами суду від 31.07.2015 року та 06.07.2015 року не була визнана обов'язковою, неявка без поважних причин у судове засідання представників сторін не тягне за собою відкладення розгляду справи на інші строки, тому справу розглянуто за наявними матеріалами, а повний текст постанови направляється сторонам по справі в установленому порядку.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з'ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі №916/1682/14.

Згідно з частиною 5 статті 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду від 16.07.2015 року відповідає вимогам чинного законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження".

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Приписами частини 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, Комунальне підприємство "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго", м. Ізмаїл, Одеської області внесено до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості згідно з Законом України «Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу.

У зв'язку з цим, на підставі пункту 15 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції зупинено виконавче провадження.

Відповідно до пункту 15 частини 1 статті 37, абзацу 5 частини 2 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, на визначений Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» строк дії процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу.

Законом України „Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" від 14.05.2015 № 423 - VIII, внесено зміни до частини 3 статті 37 Закону України „Про виконавче провадження", внаслідок чого виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 15 частини першої цієї статті не зупиняється в разі стягнення заборгованості перед Національною акціонерною компанією „Нафтогаз України" та/або її дочірнім підприємством, що здійснювало постачання природного газу на підставі ліцензії. Тому з моменту набрання чинності вказаними змінами до Закону, відпала обставина, що зумовлювала обов'язкове зупинення виконавчого провадження. Отже державний виконавець зобов'язаний був поновити виконавче провадження.

Крім того, із змісту Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» вбачається, що його прийнято з метою сприяння поліпшенню фінансового становища підприємств паливно-енергетичного комплексу, запобіганню їх банкрутству та підвищенню рівня інвестиційної привабливості шляхом урегулювання процедурних питань та впровадження механізмів погашення заборгованості, надання суб'єктам господарської діяльності права їх застосування, визначення порядку взаємодії органів державної влади та органів місцевого самоврядування, розпорядників бюджетних коштів із суб'єктами господарської діяльності щодо застосування механізмів погашення заборгованості; його дія поширюється на підприємства паливно-енергетичного комплексу, а також інших учасників розрахунків, які мають або перед якими є заборгованість, що виникла внаслідок неповних розрахунків за енергоносії, і види якої визначені у Законі (преамбула, пункти 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 статті 1, частина 2 статті 2).

Згідно з пунктом 1.4 статті 1 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» до заборгованості відноситься підтверджена учасниками розрахунків на розрахункову дату сума коштів, яка: 1) підлягає сплаті за товари, роботи (послуги), спожиті у процесі виробництва (видобутку), передачі (транспортування) та/або постачання енергоносіїв, відповідно до укладених договорів або з інших підстав, передбачених законом, у тому числі суми пені, штрафних та фінансових санкцій, але не сплачена; 2) є податковим боргом та підлягає сплаті, але не сплачена, до бюджетів усіх рівнів та державних цільових фондів, у тому числі ліквідованих; 3) підлягає сплаті, але не сплачена, до цільового галузевого фонду створення ядерно-паливного циклу Міністерства палива та енергетики України; 4) передбачена видатками бюджетів усіх рівнів, але не отримана суб'єктами господарської діяльності, у тому числі за пільгами та субсидіями, для сплати за спожиті енергоносії; 5) підлягає сплаті і виникла внаслідок відсутності у Державному бюджеті України минулих років видаткових статей або передбачення видатковими статтями часткового фінансування видатків для розрахунків за енергоносії, у тому числі за пільгами та субсидіями (трансфертами), спожиті підприємствами, організаціями, закладами та установами, які фінансуються з бюджетів усіх рівнів; 6) є заборгованістю казенних підприємств, у тому числі тих, які були казенними станом на 1 січня 2011 року, за зобов'язаннями з оплати електричної енергії у розмірі станом на 1 липня 2011 року, що є непогашеними на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань врегулювання заборгованості за електричну енергію».

Вказаною нормою встановлено вичерпний перелік сум коштів, що підпадають під визначення заборгованості при застосуванні цього Закону, на які поширюється положення пункту 15 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обов'язкового зупинення виконавчого провадження.

Наведене дає підстави для висновку, що положення Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» не регулюють правовідносини стосовно погашення заборгованості, не визначеної у пункті 1.4. статті 1 вказаного Закону, зокрема такої, яка не стосується неповних розрахунків за енергоносії.

Таким чином, внесення юридичної особи, незалежно від форми власності, до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, не є підставою для зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень щодо стягнення з неї заборгованості, яка не стосується неповних розрахунків за енергоносії і не визначена Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Така позиція узгоджується з висновками, викладеними в рішенні Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012.

В даному випадку Комунальним підприємством "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго", м. Ізмаїл, Одеської області не доведено належними та допустимими доказами у розумінні статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України, що заборгованість по даній справі виникла саме з підстав на розрахункову дату, визначену Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Отже, на даний час немає підстав для зупинення виконавчого провадження по справі.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятої господарським судом ухвали.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду Одеської області від 16.07.2015 року у справі № 916/1682/14 відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105, 106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго", м. Ізмаїл, Одеської області на ухвалу господарського суду Одеської області від 16.07.2015 року у справі № 916/1682/14 залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Одеської області від 16.07.2015 року у справі № 916/1682/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється учасникам процесу по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий Г.І. Діброва

Судді С.І. Колоколов

Г.П. Разюк