РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2015Справа №910/13487/15

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ЕДІПРЕСС УКРАЇНА";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ПІРС";

про: стягнення 115.414,94 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Мудрецова Н.Л. - за довіреністю від 03.02.2014 № б/н;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕДІПРЕСС УКРАЇНА" звернулося до господарського суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ПІРС" про стягнення з останнього 115.414,94 грн заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не належним чином виконав свої грошові зобов'язання перед позивачем, оскільки не здійснив розрахунок за поставлений позивачем товар за договором на поставку друкованої продукції від 01.02.2012 № 2519DD. Вказана обставина призвела до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості за вказаним договором в сумі 115.414,94 грн, з яких: основна заборгованість складає 76.760,61 грн; пеня в сумі - 2.180,44 грн та штраф в сумі 36.473,89 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.05.2015 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 910/13487/15.

Ухвали винесені судом у даній справі надсилалися останнім відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відтак, у розумінні ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Проте, відповідач свого повноважного представника у судові засідання не направив, обґрунтованих пояснень з цього приводу до суду від відповідача не надходило.

Крім того, відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 29.07.2014 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважного представника позивача по суті даного спору та дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з обмеженою відповідальністю "ЕДІПРЕСС УКРАЇНА", як постачальником, (далі - позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "ПІРС", як покупцем, (далі - відповідач) укладено договір на поставку друкованої продукції від 01.02.2012 № 2519DD (далі - Договір), відповідно до п. 1.2 якого позивач зобов'язується передати у власність відповідача друковану продукцію (далі - товар) а відповідач зобов'язується прийняти і оплатити товар в порядку, визначеному умовами Договору.

Пунктом 1.2 Договору, зокрема, встановлено, що узгоджений асортимент та обсяг поставки конкретної партії зазначається в видаткових накладних.

Відповідно до п. 3.3 Договору відповідач має право повернути нереалізовані примірники товару. Факт повернення товару підтверджується накладними на повернення.

Умови оплати товару визначені та затверджені сторонами в додатку № 3 до Договору (п. 5.3 Договору). Оплата продукції здійснюється відповідачем у розмірі 100 % протягом сорока п'яти календарних днів з дати здійснення поставки з коригуванням на суму повернення нереалізованих видань, яке здійснюється в тиждень, що передує поточному тижню оплати (порядок оплати товару з урахуванням додаткової угоди від 01.01.2014 № 3 до Додатку № 3 до Договору).

У відповідності до п. 6.3 Договору позивач у випадку прострочення виконання грошового зобов'язання за Договором має право вимагати від відповідача сплати пені за кожен день прострочення, процентний розмір якої по відношенню до простроченої суми визначається із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період існування заборгованості.

Прострочення відповідачем виконання грошових зобов'язань за Договором більше ніж п'ятнадцять календарних днів, є підставою для дострокового розірвання цього Договору за ініціативою позивача, при цьому позивач має право вимагати від відповідача сплати штрафу в розмірі ста відсотків від неоплаченої суми без ПДВ (п. 6.4 Договору).

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивач, здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 100.535,85 грн. Відповідачем здійснено повернення товару позивачу на загальну суму 17.410,67 грн та оплату товару на суму 6.364,57 грн. Наведена фактична обставина підтверджується видатковими накладними та накладними на повернення товару, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені відбитками їх штампів (засвідчені копії наявні в матеріалах справи).

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення з боку відповідача строку оплати товару, відповідач вартість отриманого товару на користь позивача здійснив частково, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості, з врахуванням часткового повернення товару, в сумі 76.760,61 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін спору має місце допущене з боку відповідача порушення у його зобов'язанні за Договором, позивач заявив позовні вимоги про застосування до відповідача господарських санкцій у вигляді пені, розмір якої складає - 2.180,44 грн та штрафу в сумі 36.473,89 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Приписом ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Положенням ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати, у тому числі, оплати товару.

Суд відзначає, жодного підтвердження щодо факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в розмірі 76.760,61 грн сторонами судового процесу до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 76.760,61 грн.

З огляду на те, що відповідач своїми діями порушив зобов'язання за Договором (ст. 610 Цивільного кодексу України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 Цивільного кодексу України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов'язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача пені, розмір якої складає - 2.180,44 грн та штрафу в сумі 36.473,89 грн. є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню в повному обсязі, за розрахунками позивача, які, у свою чергу, перевірені і визнані судом вірними.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується і відповідача, який повинен був довести належними засобами доказування факт відсутності порушення зобов'язання.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ПІРС" (04073, м. Київ, вул. площа Дружби Народів, буд. 2-А; ідентифікаційний код 30045611, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЕДІПРЕСС УКРАЇНА" (03150, м. Київ, вул. Димитрова, 5, корп. 10А; ідентифікаційний код 31057188, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконавчого провадження) основну заборгованість в сумі 76.760 (сімдесят шість тисяч сімсот шістдесят) грн 61 коп.; пеню в сумі 2.180 (дві тисячі сто вісімдесят) грн 44 коп.; штраф в сумі 36.473 (тридцять шість тисяч чотириста сімдесят три) грн 89 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 2.308 (дві тисячі триста вісім) грн 30 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10 серпня 2015 року

Суддя С.В. Балац