ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2015 р. Справа № 922/1678/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю №48 від 31.07.2015

відповідача ОСОБА_2, за довіреністю б/н від 05.05.15

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "Український ОСОБА_3" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Укрбізнесбанк" ОСОБА_4, м. Київ (вх. №3569 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 03.06.15 у справі № 922/1678/15

за позовом ПАТ "Український ОСОБА_3" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Укрбізнесбанк" ОСОБА_4, м. Київ

до СТОВ "Сосонівка-Агро", с. Соснівка, Нововодолазький район, Харківська область

про стягнення 2 384 455,28 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Український ОСОБА_3", м. Донецьк, звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з СТОВ "Сосонівка-Агро", с. Соснівка, Нововодолазький район, Харківська область, як з солідарного боржника, заборгованість за кредитним договором № 12-14 Хрк від 15.08.2014 в розмірі 2 384 455,28 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 03.06.2015 у справі № 922/1678/15 (суддя Шарко Л.В.) в задоволенні позову відмовлено.

Позивач звернувся до господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Харківської області від 03.06.2015 у справі № 922/1678/15, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування викладених в апеляційній скарзі вимог посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи. Позивач вважає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що банком необхідно було направити вимогу відповідачу відповідно до ст. 559 ЦК України. Позивач вважає, що термін «вимога», що використовується в ч. 4 ст. 559 ЦК України слід тлумачити в широкому значенні, маючи на увазі будь-яку вимогу кредитора до поручителя, у тому числі й позов.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу з наведеними позивачем доводами не погоджується, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення без змін. Відповідач посилається на відсутність підстав для існування спору між сторонами, оскільки, виходячи з положень 530, 553, 554 ЦК України, а також умов договору поруки № 12-14-ХРК/ПОР3 від 15.08.2014, для визнання боржника таким, що прострочив, необхідною умовою є надсилання кредитором вимоги, передбаченої умовами п. 2.1 договору. Невиконання боржником зобовязання після спливу триденного строку, встановленого п. 2.1 договору поруки, може свідчити про наявність між ними спору.

В судових засіданнях 16.07.2015 та 11.08.2014 оголошено перерву.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 15 серпня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Український бізнес банк" (ОСОБА_3) та Приватним підприємством "Реал-Ком" (Позичальник) було укладено кредитний договір №12-14-Хрк, відповідно до умов якого банк за наявності вільних грошових коштів, надає Позичальнику у тимчасове користування довгостроковий кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом кредиту у сумі 2 877 700,00 гри. (Два мільйони вісімсот сімдесят сім тисяч сімсот гривень 00 копійок) на поновлення оборотних коштів, розрахунки з постачальниками та підрядниками, придбання устаткування, оплату послуг, товарів, інших фінансово-господарських операцій та погашення простроченої заборгованості за кредитним договором №2-14-Хрк від 24.01.2014 р. строком до 30 червня 2015 року зі сплатою 23.75 % річних.

У разі невиконання зобов'язань, відповідно до п.4.5 цього договору, а саме невиконання зобовязання щодо зменшення суми ліміту кредитування згідно з графіком погашення та/або не виконання зобовязання щодо повного остаточного погашення кредиту до "30" червня 2015 року включно, позичальник сплачує Банку проценти у розмірі 47,50% річних на суму простроченої заборгованості до моменту її погашення.

Пунктом 5.3. кредитного договору передбачено, що ОСОБА_3 має право вимагати від позичальника дострокового розірвання кредитного договору та/або дострокового погашення суми кредиту, процентів, комісій, неустойки та збитків.

15 серпня 2014 року з метою забезпечення своєчасного та повного виконання за кредитним договором, між Публічним акціонерним товариством "Український бізнес банк" та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Сосонівка-Агро" (Поручитель) було укладено договір поруки №12-14-ХРК/ПОР 3, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався солідарно нести відповідальність перед Банком за виконання зобов'язань за кредитним договором №12-14-Хрк від 15.08.2014 року, укладеного між ПАТ "УКРБІЗНЕСБАНК" та ПП "РЕАЛ-КОМ" на суму 2 877 700,00 грн. зі сплатою 23,75% річних, з встановленим строком погашення до 30 червня 2015 року.

Відповідно до п.2.1 договору поруки поручитель зобовязується у разі невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобовязань перед Банком за кредитним договором, в триденний термін з моменту отримання письмового повідомлення Банку про це погасити заборгованість боржника по сумі платежів (сума кредиту, відсотків за користування кредитом та комісій) і штрафних санкцій в разі їх застосування до боржника.

У відповідності до розділу III договору поруки, договір вступає у дію з моменту його підписання, а припиняється його дія у момент повного виконання ПП "РЕАП- КОМ" боргових зобов'язань перед Банком.

Згідно п. 4.1. договору поруки у разі невиконання або неналежного виконання ПП "РЕАЛ-КОМ" зобов'язань за Кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники.

Зміни і доповнення умов цього договору можливі тільки по взаємному волевиявленню сторін та оформлюються додатковою угодою у письмовій формі (п.4.2. договору).

Звертаючись до господарського суду, позивач зазначив про те, що свої зобов'язання за Кредитним договором він виконав у повному обсязі належним чином, проте позичальником зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконані.

Внаслідок невиконання зобов'язань по сплаті суми кредиту за кредитним договором №12-14-Хрк від 15.08.2014 року, утворилась заборгованість, яка станом на 13 березня 2015 року складає 2 384 455,28 грн., з яких:

- поточна заборгованість по кредиту 2 226 512,48 грн.;

- поточна заборгованість за відсотками 17 385,12 грн.;

- прострочена заборгованість за відсотками 140 557,68 грн.

Як зазначає позивач, співробітники банку намагалися у телефонному режимі зв'язатися з відповідачем, але станом на 13 березня 2015 року заборгованість за кредитним договором поручителем сплачена не була.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і та стали підставою звернення до господарського суду з позовом про стягнення з СТОВ "Сосонівка-Агро", як з солідарного боржника, заборгованість за кредитним договором № 12-14 Хрк від 15.08.2014 в розмірі 2 384 455,28 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що подання позову є передчасним, оскільки позивач не надав доказів надсилання кредиторові вимоги, як це передбачено п. 2.1 договору.

З висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Матеріали справи свідчать про те, що Приватне підприємство "Реал-Ком" свого зобов'язання за кредитним договором №12-14-Хрк від 15.08.2014 року у повному обсязі не виконало.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

На правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем, розповсюджується вимоги ст. 530 ЦК України, а саме якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Позивач вважає, що внаслідок неналежного виконання позичальником (ПП "Реал-Ком") своїх зобовязань за кредитним договором, відповідач повинен сплатити заборгованість в сумі 2 384 455,28 грн., яка утворилась у ПП "Реал-Ком" станом на 13.03.2015.

Як зазначено в п. 4.1.7 Пленуму Вищого господарського суду України № 1 від 24.11.2014 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення, так і вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору). Якщо основним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то строк пред'явлення кредитором вимоги до поручителя має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, умовами кредитного договору №12-14-Хрк від 15.08.2014 встановлено строк погашення до 30 червня 2015 року.

Крім того, за умови укладеного між Банком та поручителем договором поруки №12-14-ХРК/ПОР 3 від 15.08.2014 поручитель зобов'язався солідарно нести відповідальність перед Банком за виконання зобов'язань за кредитним договором №12-14-Хрк від 15.08.2014 року, укладеного між ПАТ "УКРБІЗНЕСБАНК" та ПП "РЕАЛ-КОМ" на суму 2 877 700,00 грн. зі сплатою 23,75% річних, також з встановленим строком погашення до 30 червня 2015 року.

Таким чином, станом на 13.03.2015 у боржника та поручителя не настав строк виконання зобовязання у повному обсязі.

Також, відповідно до п.2.1 договору поруки поручитель зобовязується у разі невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобовязань перед Банком за кредитним договором, в триденний термін з моменту отримання письмового повідомлення Банку про це погасити заборгованість боржника по сумі платежів (сума кредиту, відсотків за користування кредитом та комісій) і штрафних санкцій в разі їх застосування до боржника.

Таким чином, моментом, коли боржник буде вважатися таким, що прострочив виконання, настає зі спливом триденного строку після надіслання кредитором вимоги щодо виконання зобовязання боржником. З цього ж моменту буде порушення права кредитора і виникнуть підстави для звернення до суду за захистом порушених прав.

Зі змісту наведених вище норм Цивільного Кодексу України та умов договору поруки №12-14-ХРК/ПОР3 від 15.08.2014 р. вбачається, що для визнання боржником, таким, що прострочив, необхідною умовою є надсилання кредитором вимоги. Невиконання боржником зобовязання після спливу триденного строку встановленого п.2.1 договору поруки може свідчити про наявність між ними спору.

Позивач не надав докази надсилання кредитором вимоги.

Таким чином, зважаючи на те, що на момент звернення позивача з позовом до суду строк виконання зобовязання за кредитним договором не настав, позивач не звертався до відповідача з вимогою в порядку п. 2.1 договору до закінчення остаточного строку погашення кредитних коштів, тому відсутні підстави стверджувати про існування спору між сторонами, тобто факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів позивача.

Таким чином, подання позову про стягнення з СТОВ "Сосонівка-Агро", як з солідарного боржника, заборгованості за кредитним договором № 12-14 Хрк від 15.08.2014 в розмірі 2 384 455,28 грн. є передчасним.

Враховуючи те, що позивачем не доведено суду факту порушення своїх законних прав та інтересів з боку відповідача, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про безпідставність позовних вимог та визнав їх такими, що не підлягають задоволенню.

Отже, позивач ні під час вирішення спору у господарському суді Харківської області, ні під час розгляду його апеляційної скарги не надав жодного матеріального доказу обґрунтованості та правомірності заявлених вимог. Наведені ним в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права нічим не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами, його позиція не підтверджена належними та допустимими доказами. Тому вимоги позивача, що зазначені в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування прийнятого у даній справі рішення господарського суду Харківської області від 03.06.2015 року.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "Український ОСОБА_3" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Укрбізнесбанк" ОСОБА_4, м. Київ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 03.06.2015 по справі № 922/1678/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови підписано 13 серпня 2015 року

Головуючий суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н. В.