ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.08.15р. Справа № 904/4465/15

За позовом Державного підприємства "Одеська залізниця", м. Одеса

до Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг

про стягнення 18 395,00 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: не з'явився ;

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 52-16/228 від 25.12.2014 року, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Одеська залізниця" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення штрафу у сумі 18 395,00 грн. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що за накладною № 47590526 у вагоні № 55635387 у Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" відправило зі станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці до станції Берегова-експорт Одеської залізниці концентрат залізорудний. Під час проходження вагону через станцію Тимкове Одеської залізниці проведено перевірку маси вантажу за результатами якої виявлено, що маса вантажу на 3 080 кг більша, ніж зазначена у накладній та на 1080 кг більша, ніж вантажопідйомність вагону. Факт невірно зазначеної маси вантажу в накладній зафіксовано комерційним актом АА № 055276/172/1 від 22.12.2014 року. Згідно з накладною № 47590526 провізна плата за вагон № 55635387 за всю відстань складає 3 679,00 грн., а тому відповідно до статей 118, 122 Статуту залізниць України, сума штрафу складає 18 395,00 грн. (3 679,00 грн. х 5 = 18 395,00 грн.).

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з наведених у ньому підстав.

У відзиві на позов Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" проти позову заперечує. Обґрунтовує це тим, що право на стягнення платежів, зборів та штрафів з відправника відповідно до статей 118, 120, 122 Статуту залізниць України належить станції відправлення. Станцією відправлення відповідно до накладної №47590526 є станція Кривий Ріг Придніпровської залізниці. Також відповідач, посилаючись на пункт 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, зазначає, що штраф за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується лише за накопичувальною карткою.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав заперечення наведені у відзиві.

Разом з тим 17.06.2015 року відповідач, посилаючись на статтю 551 Цивільного кодексу України та статтю 233 Господарського кодексу України, звернувся до суду з письмовим клопотанням про зменшення штрафу на 50%.

Розгляд справи призначався на 17.06.2015 року, 08.07.2015 року.

Ухвалою господарського суду від 08.07.2015 року за клопотанням представників сторін розгляд справи продовжений на 15 днів до 11.08.2015 року включно та призначено розгляд справи на 05.08.2015 року.

У судове засідання 05.08.2015 року представник позивача не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується протоколом судового засіданні від 08.07.2015 року (а.с. 57 том 1). Того ж дня представником позивача через канцелярію суду було подано письмове клопотання про подальший розгляд справи за його відсутності (а.с. 51 том 1).

За таких обставин неявка представника у судове засідання 05.08.2015 року не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

У судовому засіданні 05.08.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

21.12.2014 року за залізничною накладною № 47590526 зі станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці до станції Берегова-експорт Одеської залізниці Публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" здійснено відправлення на адресу одержувача ГП МТП "Южний" концентрат залізорудний у вагонах відповідно до відомості із визначенням провізної плати за кожним із вагонів. Зокрема, провізна плата щодо вантажу у вагоні № 55635387 складає 3 679,00 грн.

Під час проходження вантажу через станцію Тимкове Одеської залізниці на підставі актів загальної форми № 2848 від 21.12.2014 року та № 2852 від 21.12.2014 року проведено комісійне переважування вагону № 55635387, про що складений комерційний акт АА №055276/172/1 від 22.12.2014 року.

Згідно з розділом "Д" комерційного акту АА№ 055276/172/1 від 22.12.2014 року, складеного на підставі актів загальної форми № 2848 від 21.12.2014 року та № 2852 від 21.12.2014 року, на станції Тимкове Одеської залізниці проведено комісійне зважування вагону № 55635387 на справних 150 т залізничних статичних вагах та встановлено вагу вантажу: брутто 94 880 кг, тара по документу 23800кг, нетто 71 080 кг, за документом значиться: нетто 68 000 кг, тара 23 800 кг, що більше перевізного документу на 3080 кг, надлишок вантажу понад вантажопідйомність вагону 1080 кг, вантажопідйомність вагону 70 т.

Завантаження у вагон навалом, у чотири пагорби, не марковане, за документом маркування не значиться. Вагон глуходверний, вивантажувальні люки закриті щільно, протікання вантажу немає. Переважування вагону здійснював: старший приймач поїздів Шангира у присутності приймача поїздів Терлецького. Переважування проводилось двічі, вага більше документу на 3080 кг, надлишок вантажу понад вантажопідйомності вагону на 1080 кг концентрату залізорудного підтвердився.

У розділі "Є" вказаного комерційного акту, заповненого станцією призначення про стан вантажу, який прибув зі станції Тимкове з цим актом, зазначено, що різниця і розходження під час переважування вантажу відсутні (а.с. 16 том 1).

Надлишки вугілля з вагону № 55635387 у кількості 3080 кг вивантажені та забрані відповідачем самовивозом зі станції Долинська Одеської залізниці, що підтверджується комісійним актом від 25.12.2014 року, складеного за участю представника відправника (а.с. 19 том 1).

Причиною виникнення спору є неправильно зазначена у залізничній накладній №47590526 від 21.12.2014 року маса вантажу у вагоні № 55635387.

Відносини, повязані з діяльністю транспорту, у тому числі залізничного, регулюються Законом України "Про транспорт", Цивільним та Господарським кодексами України, іншими актами законодавства України.

Статтею 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі статтею 908 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 3 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлює, що нормативні документи, які визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту та комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обовязковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 року, із змінами та доповненнями, внесеними Постановами Кабінету Міністрів України № 1510 від 11.10.2002 року та № 1973 від 25.12.2002 року (далі - Статут залізниць України), визначає обовязки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до частини першої статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (частини 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

За договором залізничного перевезення вантажу, згідно з частиною першою статті 22 Статуту залізниць України, залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. У разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій (частини 1, 2, 3 статті 23 Статуту залізниць України).

Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній (частини 1, 2 статті 24 Статуту залізниць України).

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (частина 4 статті 52 Статуту залізниць України).

Відповідно до Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті (надалі Інструкція) (затверджена Наказом Міністерства транспорту України від 05.04.2004р. № 279 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 23.04.2004р. за № 527/9126) засіб ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) - засіб вимірювальної техніки, який використовується для визначення маси.

Визначення маси спірного вантажу здійснювалося на 150 т вагонних вагах № 87 станції Тимкове Одеської залізниці.

Згідно з пунктом 2.2. Інструкції якщо ЗВВТ відповідають вимогам нормативно-правових та нормативно-технічних актів з питань метрології, вони беруться до обліку працівником вагового господарства дирекції, який оформляє технічний паспорт ваг установленої форми (згідно з додатком), де робиться запис про виконану повірку.

Так, у технічному паспорті ваг № 87 на механічні ваги ВТВ-1ст тензометричні, який оформлено відповідно до Інструкції, мається запис про останню повірку від 06.11.2014 року з відбитком повірочного тавра та відповідним записом: ваги придатні для зважування вантажів, що перевозяться залізничним транспортом. Даний запис засвідчений підписом повірителя.

Залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами (стаття 105 Статуту залізниць України).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За статтею 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 року № 334, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Комерційний акт АА № 055276/172/1, яким засвідчена невідповідність маси вантажу даним, зазначеним у залізничній накладній № 47590526, складений відповідно до вимог, що предявляються до його складання Правилами складання актів.

Згідно з пунктом 5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 року № 644, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

За неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли (стаття 122 Статуту залізниць України).

Згідно з пунктом 6.3. роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 року № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" (в редакції роз'яснення від 29.09.2008 року № 04-5/225) статут не містить чітких приписів стосовно того, якій саме залізниці (відправлення, призначення чи транзитній) належить право вимагати стягнення вказаного штрафу, тому такі позови можуть заявляти як залізниці відправлення, так і призначення або транзитні.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що штраф підлягає стягненню у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

З урахуванням встановлених обставин у справі розрахована позивачем сума штрафу за неправильно зазначену у накладній масу вантажу визначена правильно у сумі 18 395,00 грн. (3679,00 х 5 = 18 395,00).

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказів добровільної сплати штрафу відповідач суду не надав.

За таких обставин позовні вимоги є законними і обгрунтованими, а заперечення відповідача спростовуються викладеним.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення штрафу на 50% суд зазначає таке.

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Аналогічні положення містяться і у статті 551 Цивільного кодексу України.

Господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що невірне зазначення маси вантажу у залізничній накладній не спричинило негативних наслідків для позивача, а також відсутність з його боку заперечень проти зменшення розміру штрафу, суд вважає за можливе зменшити розмір штрафу на 50% та стягнути з відповідача суму штрафу у розмірі 9 197,50 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 1 827,00 грн. покладається на відповідача.

При цьому суд враховує положення підпункту 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" стосовно якого судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (50026, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Інгулецький район, ідентифікаційний код 00191000) на користь Державного підприємства "Одеська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19, ідентифікаційний код 01071315) штраф за неправильно зазначену масу вантажу у сумі 9 197,50 грн., судовий збір у сумі 1 827,00 грн.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.08.2015 року.

Суддя ОСОБА_2