ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.08.2015р. Справа № 905/311/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпромканат», ,

м.Одеса

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», ,

м.Краматорськ

про стягнення 138922 грн. 30 коп.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2-адвокат

від відповідача: не зявився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерпромканат», м.Одеса, позивач, звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ, про стягнення заборгованості у розмірі 138922 грн. 30 коп., у тому числі основной борг у сумі 121698 грн. 33 коп., три проценти річних у розмірі 5353 грн. 81 коп. та пеня в сумі 11870 грн. 16 коп.

Заявою від 18.06.2015р. позивач до початку розгляду справи по суті змінив предмет позову, заявивши вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 238474 грн. 00 коп., у тому числі основной борг у сумі 121698 грн. 33 коп., три проценти річних у розмірі 12390 грн. 08 коп., інфляція в сумі 92317 грн. 87 коп. та пеня в сумі 12067 грн. 72 коп.

Відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача. Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. Отже, позивач згідно із ст.58 Господарського процесуального кодексу України наділений правом об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, тобто кілька способів захисту порушеного права. При цьому, однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

На підставі викладеного, виходячи з того, що позивачем при зміні предмету позову дотримано приписи ст.ст.22, 58 Господарського процесуального кодексу України, судом прийнято до розгляду заяву від 18.06.2015р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпромканат», м.Одеса та фактично розглянуто вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 238474 грн. 00 коп., у тому числі основной борг у сумі 121698 грн. 33 коп., три проценти річних у розмірі 12390 грн. 08 коп., інфляція в сумі 92317 грн. 87 коп. та пеня в сумі 12067 грн. 72 коп.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на договір поставки №15/75 від 02.02.2010р., специфікації №1 від 02.02.2010р., №2 від 19.11.2010р., №3 від 06.12.2010р., №4 від 04.03.2011р., №5 від 04.03.2011р., №6 від 18.04.2011р., №7 від 18.04.2011р., №8 від 22.07.2011р., №9 від 22.07.2011р., №10 від 13.09.2011р., №11 від 13.12.2011р., №12 від 17.04.2012р., №13 від 15.06.2012р., №14 від 15.06.2012р., №15 від 26.07.2012р., №16 від 26.07.2012р., №17 від 10.09.2012р., №18 від 10.09.2012р., №19 від 03.12.2012р., №20 від 05.12.2012р., договір поставки №15/1951 від 28.12.2012р., специфікації №1 від 28.12.2012р., видаткові накладні №ИК-0001234 від 07.12.2010р., №ИК-0000096 від 09.02.2011р., №ИК-0000129 від 17.02.2011р., №ИК-0000179 від 02.03.2011р., №ИК-0000227 від 17.03.2011р., №ИК-0000270 від 28.03.2011р., №ИК-0000249 від 21.03.2011р., №ИК-0000271 від 28.03.2011р., №ИК-0000499 від 20.05.2011р., №ИК-0000669 від 01.07.2011р., №ИК-0000666 від 01.07.2011р., №ИК-0000919 від 26.08.2011р., №ИК-0000989 від 12.09.2011р., №ИК-0000983 від 12.09.2011р., №ИК-0001023 від 19.09.2011р., №ИК-0001024 від 29.09.2011р., №ИК-0001078 від 29.09.2011р., №ИК-0001493 від 15.02.2012р., №ИК-0002017 від 05.07.2012р., №ИК-0002185 від 17.08.2012р., №ИК-0002084 від 19.07.2012р., №ИК-0002175 від 09.08.2012р., №ИК-0002615 від 19.12.2012р., №ИК-0000106 від 13.02.2013р., акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.07.2013р.,

Відповідач надав відзив на позовну заяву від 27.07.2015р. №17/917, в якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на неналежне виконання позивачем своїх зобовязань з постачання товару, внаслідок чого відсутнє будь-яке порушення виконання зобовязань з боку відповідача.

Крім цього, відповідачем заявлене клопотання №17/884 від 20.07.2015р. про проведення судової почеркознавчої експертизи по справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

02.02.2010р. між сторонами був підписаний договір поставки №15/75, за умовами якого позивач (постачальник) зобовязується передати у встановлений строк продукцію (товар) у власність відповідача (покупця), а відповідач (покупець) зобовязується у відповідності з умовами договору прийняти цю продукцію та оплатити її. Найменування, номенклатура, кількість, якісні та інші характеристики продукції, її ціна, строки та умови постачання визначаються у специфікаціях, які є невідємними частинами даного договору.

Сторонами було підписано специфікації №1 від 02.02.2010р., №2 від 19.11.2010р., №3 від 06.12.2010р., №4 від 04.03.2011р., №5 від 04.03.2011р., №6 від 18.04.2011р., №7 від 18.04.2011р., №8 від 22.07.2011р., №9 від 22.07.2011р., №10 від 13.09.2011р., №11 від 13.12.2011р., №12 від 17.04.2012р., №13 від 15.06.2012р., №14 від 15.06.2012р., №15 від 26.07.2012р., №16 від 26.07.2012р., №17 від 10.09.2012р., №18 від 10.09.2012р., №19 від 03.12.2012р., №20 від 05.12.2012р. до договору №15/75 від 02.02.2010р., в яких узгоджено найменування продукції, її кількість, асортимент, вартість, строки постачання та оплати.

Відповідо до п.13.2 договору №15/75 від 02.02.2010р. (з урахуванням додаткової угоди №4 від 15.12.2011р.) він набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2012р.

Виходячи зі змісту наданих до матеріалів справи видаткових накладних №ИК-0001234 від 07.12.2010р., №ИК-0000096 від 09.02.2011р., №ИК-0000129 від 17.02.2011р., №ИК-0000179 від 02.03.2011р., №ИК-0000227 від 17.03.2011р., №ИК-0000270 від 28.03.2011р., №ИК-0000249 від 21.03.2011р., №ИК-0000271 від 28.03.2011р., №ИК-0000499 від 20.05.2011р., №ИК-0000669 від 01.07.2011р., №ИК-0000666 від 01.07.2011р., №ИК-0000919 від 26.08.2011р., №ИК-0000989 від 12.09.2011р., №ИК-0000983 від 12.09.2011р., №ИК-0001023 від 19.09.2011р., №ИК-0001024 від 29.09.2011р., №ИК-0001078 від 29.09.2011р., №ИК-0001493 від 15.02.2012р., №ИК-0002017 від 05.07.2012р., №ИК-0002185 від 17.08.2012р., №ИК-0002084 від 19.07.2012р., №ИК-0002175 від 09.08.2012р., №ИК-0002615 від 19.12.2012р., позивачем було передано, а відповідачем прийнято товар на суму 91854,33 грн. з урахуванням часткового погашення заборгованості з боку відповідача.

Крім цього, 28.12.2012р. між сторонами був підписаний договір поставки №15/1951, згідно з яким в порядку та на умовах, визначених цим договором, позивач передає у власність відповідача, а останній приймає та сплачує товар, загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна, виробник якого визначений сторонами в специфікаціях, що є невідємними частинами цього договору.

Згідно зі специфікацією №1 від 28.12.2012р. до договору №15/1951 від 28.12.2012р. постачанню позивачем відповідачу підлягав канат на загальну суму 42378,48 грн.

Пунктом 13.2 договору №15/1951 від 28.12.2012р. передбачено строк його дії до 31.12.2014р.

За умовами вказаного договору, позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар на суму 29844,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною №ИК-0000106 від 13.02.2013р.

При цьому, посилання відповідача на неналежне невиконання позивачем своїх зобовязань з постачання товару за договорами у звязку з ненаданням документів на продукцію судом до уваги не приймаються.

Зокрема, згідно із ст.666 Цивільного кодексу України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України відповідачем письмових доказів наявності претензій до позивача з приводу документів, що стосуються товару, доказів відмови від договорів поставки, повернення товару, до матеріалів справи не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про належне виконання позивачем своїх зобовязань перед відповідачем за договорами №15/75 від 02.02.2010р., №15/1951 від 28.12.2012р.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Розділом 9 договору поставки №15/75 від 02.02.2010р. встановлено, що оплата проводиться покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в національній валюті України. Умови оплати узгоджуються на кожну партію продукції та вказуються у специфікаціях до договору.

Згідно специфікацій №12 від 17.04.2012р., №14 від 15.06.2012р., №15 від 26.07.2012р., №19 від 03.12.2012р. до договору узгоджено наступні умови оплати: після поставки продукції протягом 45 календарних днів.

Згідно п.9.3 договору №15/1951 від 28.12.2012р. відповідач здійснює оплату за поставлену продукцію протягом строку, вказаного у специфікації, від дня отримання оригіналів рахунку на оплату та сертифікату якості, якщо інше не передбачено у специфікації.

Оплата здійснюється відповідачем після поставки продукції та отримання документів протягом 45 днів (специфікація №1 від 28.12.2012р. до договору).

За висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів в сумі 121698 грн. 33 коп. за договорами поставки №15/75 від 02.02.2010р., №15/1951 від 28.12.2012р. всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач не виконав.

Зокрема, згідно з наданим до матеріалів справи актом звірки взаємних розрахунків, який підписаний між сторонами без будь-яких зауважаень або заперечень, станом на 01.07.2013р. наявні заборгованість відповідача перед позивачем на суму 121698 грн. 33 коп.

За приписом ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та предявлено до стягнення три проценти річних в розмірі 12390 грн. 08 коп. за період з 13.09.2011р. по 18.06.2015р. та інфляцію в сумі 92317 грн. 87 коп.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п.10.5 договору №15/75 від 02.02.2010р., при несвоєчасній оплаті поставленої продукції відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Пунктом 10.6 договору №15/1951 від 28.12.2012р. при несвоєчасній оплаті поставленої продукції відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,04% суми простроченого платежу за кожен день прострочки, проте не більше подвійної облікової ставки НБУ.

На підставі вказаних пунктів договорів позивачем за період з 02.10.2012р. по 02.10.2013р. заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 12067,72 грн.

За висновками суду, розрахунок сум інфляції, трьох процентів річних є арифметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Одночасно, при нарахуванні суми пені за договором №15/1951 від 28.12.2012р. позивачем помилково застосовано подвійну облікову ставку НБУ, яка в період з 02.04.2013р. по 09.06.2013р. була вищою ніж 0,04% суми простроченого платежу.

За таких обставин, внаслідок проведеного судом перерахунку сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 12045,15 грн., а решта вимог в цій частині є неправомірною.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву від 27.07.2015р. №17/917 судом до уваги не прийняті як безпідставні.

Одночасно, клопотання відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи по справі судом залишено без задоволення як необгрунтоване.

Таким чином, виходячи з того, що позов доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, проте, в частині вимог про стягнення пені в сумі 22,57 грн. є неправомірним, враховуючи, що заперечення відповідача проти позову є безпідставними, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості підлягають частковому задоволенню у розмірі 138899 грн. 73 коп., у тому числі основной борг у сумі 121698 грн. 33 коп., три проценти річних у розмірі 12390 грн. 08 коп., інфляція в сумі 92317 грн. 87 коп. та пеня в сумі 12045 грн. 15 коп.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача повністю, враховуючи, що, за висновками суду, спір по справі виник внаслідок неправильних дій останнього.

Згідно п.2 заяви від 18.06.2015р. позивачем заявлено про покладення на відповідача понесених витрат в сумі 12000,00 грн. на послуги адвоката.

Відповідно до ст.44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пункт 9 частини 1 статті 1 цього ж Закону зазначає представництво як один із видів адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов'язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов'язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов'язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Стаття 15 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає, що адвокатське об'єднання є юридичною особою, створеною шляхом об'єднання двох або більше адвокатів (учасників) та є стороною договору про надання правової допомоги.

25.07.2013р. позивачем з адвокатським обєднанням «Юридична компанія «Лекс ноледж» (свідоцтво про реєстрацію адвокатського обєднання №488 від 14.02.2006р.) було укладено договір про надання правової допомоги, згідно якого компанія зобовязалася надавати позивачу правову допомогу з захисту прав та представництва інтересів позивача у справах про стягнення суми боргу з ПАТ «Енергомашспецсталь» за договорами №15/75 від 02.02.2010р., №15/1951 від 28.12.2012р., а також стягнення штрафних санкцій, 3% річних, інфляції, збитків у звязку з простроченням виконання грошового зобовязання.

Як встановлено, інтереси позивача у справі представляв адвокат ОСОБА_2, повноваження якої підтверджуються довіреністю від 20.05.2015р., свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №2074. Як вбачається з матеріалів справи копії документів у даній справі засвідчені адвокатом ОСОБА_2, заява про зміну предмету позову також підготовлена адвокатом, який також приймав участь в судовому засіданні.

Платіжним дорученням №4162 від 31.07.2013р. позивачем було перераховано гонорар за правову допомогу в сумі 12000,00 грн.

За таких обставин, оскільки всі наявні в матеріалах справи докази свідчать про надання позивачу адвокатських послуг адвокатом ОСОБА_2, враховуючи підтвердження наявними у справі документами факту отримання позивачем послуг адвоката у цій справі, стягнення з відповідача на користь позивача підлягають грошові кошти в сумі 12000,00 грн.

Виходячи зі змісту ст.44 Господарського процесуального кодексу України до складу судових витрат відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою.

Враховуючи визнання судом у відповідних ухвалах обовязковою явку, зокрема, позивача в судові засідання 01.07.2015р., 18.08.2015р. приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи проїздні документи на імя представника позивача ОСОБА_2, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягають витрати, повязані з явкою представника на суму 1127,93 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпромканат», м.Одеса до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ про стягнення заборгованості у розмірі 238474 грн. 00 коп., у тому числі основной борг у сумі 121698 грн. 33 коп., три проценти річних у розмірі 12390 грн. 08 коп., інфляція в сумі 92317 грн. 87 коп. та пеня в сумі 12067 грн. 72 коп., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» (84306 м.Краматорськ, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпромканат» (65063 м.Одеса, вул.Сегедська, буд.1, корп.1. кв.5, ) основной борг у сумі 121698 грн. 33 коп., три проценти річних у розмірі 12390 грн. 08 коп., інфляцію у розмірі 92317 грн. 87 коп. та пеню в сумі 12045 грн. 15 коп., всього заборгованість в сумі 138899 грн. 73 коп., судовий збір в сумі 4769 грн. 48 коп., витрати за послуги адвоката в сумі 12000 грн. 00 коп., витрати, повязані з явкою представника в сумі 1127 грн. 93 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 18.08.2015р. оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.В. Левшина