Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

?17? серпня 2015 року справа № 927/16/15

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укравтозапчастина»,

вул. 1-го травня, буд. 1-А, м. Київ, 02088

Відповідач: Фізична особа підприємець ОСОБА_1,

вул. Центральна, 29, м. Носівка, Носівський район, Чернігівська область, 17100

Предмет спору: про стягнення заборгованості в сумі 91980,93 грн.

Суддя І.Г.Мурашко

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність № 7344 від 26.10.2014 р., представник

від відповідача: ОСОБА_1 особисто

ОСОБА_3, договір б/н від 16.01.2015 р., адвокат

Суд виносить рішення після оголошеної перерви у судовому засіданні 12.08.2015 р. відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 17.08.2015 р., на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Укравтозапчастина» подано позов до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення 91980,93 грн. заборгованості, з якої 77800,00 грн. сума основного боргу, 5850,99 грн. пені за період з 27.12.2011 р. по 27.06.2012 р., 1711,61 грн. інфляційних втрат за період з січня 2013 року по вересень 2014 р., включно, 6618,33 грн. трьох відсотків річних за період з 27.12.2011 р. по 27.10.2014 р. включно. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору від 30.03.2007 р. комісії з продажу мототехніки № ДГ-0020-129/07.

Відповідач відзивом на позов та особисто у судовому засіданні 20.01.2015 р. проти позовних вимог заперечила в повному обсязі, зазначивши, що не укладала та не підписувала додатковий договір № 2-07 від 28.12.2007 р. до договору № ДГ-0020-129/07 від 30.03.2007р, накладну № П028338 від 02.12.2008 р. та акт інвентаризації залишків № 2 від 22.12.2011 р., а підпис від імені Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, що міститься у вказаних вище документах виконаний невідомою особою. Крім того у відзиві на позов відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності щодо стягнення суми основного боргу, оскільки, на думку відповідача, строк позовної давності є таким, що сплив. Акт інвентаризації залишків № 2 від 22.11.2011 р. нею не підписувався, а тому, твердження позивача про те, що такий строк переривався 22.11.2011 р. шляхом визнання нею наявності заборгованості за відпущений товар, не відповідає дійсності (а.с.28-31, 37-38).

Враховуючи вищевикладене, відповідачем заявлено клопотання від 21.01.2015 р. про призначення комплексної почеркознавчої та технічної експертизи документів (а.с. 47-49), що задоволено ухвалою суду від 21.01.2015 р., у звязку з чим провадження по справі було зупинено на час проведення експертизи, що доручена Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6) (а.с. 47-49, 92-94).

09.02.2015 р. на адресу господарського суду Чернігівської області надійшло клопотання експертів Київського науково дослідного інституту судових експертиз про надання додаткових матеріалів для проведення судово-технічної експертизи матеріалів документів № 1500/15-34 та судово-технічної експертизи реквізитів документів № 1501/15-33, для вирішення якого провадження по справі № 927/16/15 було поновлено ухвалою суду від 12.02.2015 р. (а.с.97-99, 101-103). Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 19.02.2015 р. заявлене клопотання експертів задоволено частково, в межах всіх документів, наявних у відповідача за спірний період, та уточнено перелік питань для проведення судово-технічної експертизи матеріалів документів № 1500/15-34 та судово-технічної експертизи реквізитів документів № 1501/15-33, провадження по справі № 927/16/15 зупинено на час проведення експертизи (а.с.113-115).

27.07.2015 р. на адресу господарського суду Чернігівської області надійшла справа № 927/16/15 з висновком експерта за результатами проведення судово технічної експертизи документів та судово почеркознавчої експертизи від 20.07.2015 р. за № 1500/15-32/1501/15-33/1502/15-33 (а.с.119-135), у звязку з чим на підставі ч. 3 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України провадження по справі № 927/16/15 поновлено ухвалою господарського суду Чернігівської області від 03.08.2015 р. (а.с. 137).

У судовому засіданні 12.08.2015 р. позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначивши, що висновком експерта за результатами проведення судово-технічної експертизи документів встановлено, що додатковий договір № 2-07 від 28.12.2007 р. до договору комісії з продажу мототехніки № ДГ-0020-129/07 від 30.03.2007 р., накладна № П028338 від 02.12.2008 р., та акт інвентаризації залишків № 2 від 22.12.2011 р. до договору комісії з продажу мототехніки № ДГ-0020-129/07 від 30.03.2007 р., - скріплені печаткою ФОП ОСОБА_1, що, на його думку, свідчить про те, що такі правочини є укладеними з її сторони, та підтверджують факт пролонгації договору комісії з продажу мототехніки №ДГ-0020-129/07 до 31.12.2013 р. (згідно додаткового договору № 2-07 від 28.12.2007 р.), проведення господарської операції на суму 88410,00 грн. (згідно накладної № П028338 від 02.12.2008 р.), та визнання відповідачем наявної заборгованості в сумі 77800,80 грн. за спірним договором (згідно акту інвентаризації залишків № 2 від 22.12.2011 р.) (а.с. 14).

Відповідач у судовому засіданні 12.08.2015 р. проти доводів позивача заперечила, зазначивши, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, оскільки висновком експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи встановлено, що додатковий договір № 2-07 від 28.12.2007 р. до договору комісії з продажу мототехніки № ДГ-0020-129/07 від 30.03.2007 р., накладна № П028338 від 02.12.2008 р., та акт інвентаризації залишків № 2 від 22.12.2011 р. до договору комісії з продажу мототехніки № ДГ-0020-129/07 від 30.03.2007 р., нею не підписувались, як наслідок вищевказані документи не підтверджують вчинення нею будь яких правочинів.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, заслухавши повноважних представників сторін, зясувавши фактичні обставини справи, господарський суд , -

Встановив:

Статтею 1011 Цивільного кодексу України визначено, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

30 березня 2007 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Укравтозапчастина» (комітент, позивач) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (комісіонер, відповідач) укладено договір комісії з продажу мототехніки № ДГ-0020-129/07, за умовами якого відповідач зобовязався за дорученням та за рахунок позивача здійснювати в інтересах останнього відповідальне зберігання та від свого імені укладати договори з продажу мототехніки (надалі товару) (п. 1.2 договору).

Пунктами 1.3 - 1.4 договору сторони погодили, що найменування, кількість, комплектність, асортимент, якість та ціна товару, а також умови та вказівки комітента наводяться у Специфікаціях (актах прийому передачі, товарних накладних). Виступаючи від свого імені комісіонер самостійно укладає договір на купівлю продаж з третьою особою (надалі - покупцем). Комісіонер зобовязаний здійснювати продаж товару комітента виключно на території - Чернігівська область, м. Носівка, вул. Центральна, 29.

Перехід права власності на товар від комітента покупцеві відбувається в момент передачі товару комісіонером покупцеві за відповідним документом (п. 5.6 договору).

Згідно п. 6.1 договору розмір плати, яка призначається комісіонеру за виконання доручення комітента за цим договором вказана у додатках до цього договору та враховує й плату за поруку щодо виконання покупцем зобовязань по договору з комісіонером, а також податок на додану вартість. Ціна товару, вказана у специфікаціях (актах прийому передачі, товарних накладних), яка є одночасною ціною продажу товару, є істотною умовою цього договору та не може бути зменшена або збільшена комісіонером без письмової згоди комітента. Грошові кошти за продаж товару комітента надходять на поточний рахунок комісіонера (п. 6.2 договору). Вартість цього договору складає сукупність сум, визначених у Специфікації (специфікаціях, актах прийому передачі, товарних накладних) до цього договору (п. 6.7 договору). У відповідності до додатка № 1-07 від 30.03.2007 р. до договору комісії (а.с. 10) та Угоди про винагороду №1 від 28.12.2007 р. (додатка № 1-08 до договору комісії) (а.с. 11), складених на виконання договору комісії з продажу мототехніки ДГ-0020-129/07 від 30.03.2007 р., сторони дійшли згоди щодо розміру комісійної винагороди, яка призначається комісіонеру за виконання доручення комітента та встановлюється у розмірі 10% від ціни реалізованого товару, що зазначена у специфікації до договору, акті приймання - передачі, товарній накладній або акті переоцінки. За приписами п. 6.4 договору комісійна плата виплачується комісіонеру шляхом утримання останнім належних йому сум із грошових коштів, перерахованих покупцем комісіонерові за продаж товару комітента.

Товар за цим договором передається на комісію комітентом комісіонеру партіями за найменуванням, у кількості, асортименті, у терміни та по ціні, яка вказується у Специфікаціях (актах прийому передачі, товарних накладних) до цього договору, що узгоджується у кожному випадку передачі товару на комісію. Передача товару на комісію здійснюється за накладною та актом прийому передачі у наступному порядку: комісіонер приймає товар на комісію за адресою: м. Київ, вул. 1-го травня, 1А. Транспортування та вантажно розвантажувальні роботи здійснюються комісіонером за його власний рахунок. Комісіонер зобовязується у одноденний термін прийняти у комітента товар на умовах даного договору. Комітент на підставі заявки комісіонера, на протязі 2-х робочих днів з моменту підписання Специфікації (акта прийому передачі, товарних накладних) здійснює передачу товару на комісію за вищевказаною адресою. Датою передачі замовленого товару на комісію вважається дата отримання товару комісіонером у пункті прийому передачі, що підтверджується документально: підписами відповідальних осіб у прийомо здавальних документах (товарних накладних та актах прийому передачі). Накладна та акт повинні бути підписані повноважними представниками сторін, повноваження яких повинні бути посвідчені відповідною довіреністю або посвідченнями (п.п. 5.1 5.5 договору).

У відповідності до умов цього договору комісіонер приймає на себе поруку за виконання покупцем зобовязань по договорах, що передбачають перехід права власності на товар позивача, у тому числі зобовязань по оплаті товару (п. 14.1 договору).

Комісіонер зобовязаний сплатити комітенту вартість проданого покупцю товару у термін двох банківських днів з моменту передачі товару покупцю (п. 6.5 договору).

Згідно п. 10.1 договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2007 року. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Договір може бути пролонгований за письмовою згодою сторін (п. 10.2 договору). Усі Специфікації, Додатки, Доповнення, Зміни та Додаткові угоди до договору є невідємною частиною цього договору за умови, якщо останні складені в письмовій формі, підписані повноважними представниками та скріплені печатками сторін (п. 18.3 договору)

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що уклавши додатковий договір № 2-07 від 28.12.2007 р. до договору комісії з продажу мототехніки № ДГ-0020-129/07 від 30.03.2007 р. (а.с.25), сторони дійшли згоди продовжити строк дії спірного договору до 31.12.2013 р., виклавши п. 10.1 договору в новій редакції, згідно якого договір набуває юридичної сили з дати його підписання та скріплення печатками обох сторін та діє до 31.12.2013 р. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Зі слів позивача, даний документ підписаний ОСОБА_1 та скріплений її печаткою.

Як стверджує позивач, на виконання умов спірного договору згідно накладної № П028338 від 02.12.2008 р. ним було передано, а відповідачем в особі ОСОБА_1 отримано товар на реалізацію на загальну суму 88410,00 грн. з ПДВ. (а.с. 26). Зі слів позивача, вищевказаний документ містить підпис та печатку відповідача, та підтверджує факт отримання відповідачем товару на реалізацію на загальну суму 88410,00 грн.

За приписами п. 2.1.11 договору сторони визначили, що відповідач за умовами даного договору зобовязаний у 2-во денний термін першого числа кожного наступного за звітним місяця подавати позивачу звіт про хід виконання доручення останнього з продажу товару за місяць. Звіт комісіонера повинен містити відомості щодо кількості проданого відповідачем товару та залишок товару за звітний місяць.

Так, позивач пояснив, що на виконання умов договору комісії з продажу мототехніки № ДГ-0020-129/07, сторонами 22.12.2011 р. складено акт інвентаризації залишків № 2, в якому відображено данні, що заносяться у звіт комісіонера на підставі п. 2.1.11 договору, а саме у вищевказаному документі зазначено, що вартість товару реалізованого відповідачем складає 88410,00 грн. (п. 2). Згідно умов договору розмір комісійної винагороди, що належить відповідачеві за реалізований товар становить 12% від вартості реалізованого товару, зазначеного в п. 2 цього акту, та складає 10609,20 грн. (п. 3). Сума, що підлягає сплаті комітенту за реалізований товар згідно договору та акту інвентаризації залишків складає 77800,80 грн. (88410,00 грн. - 10609,20 грн.) (п. 4). На думку позивача, зі змісту зазначеного документу вбачається, що відповідачем визнано наявну заборгованості за спірним договором комісії в сумі 77800,80 грн. Зі слів позивача, акт інвентаризації залишків № 2 від 22.12.2011 р. підписаний ОСОБА_1 та скріплений її печаткою (а.с. 14).

Позивач, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, посилається на те, що в порушення вимог п. 6.5 договору комісії № ДГ-0020-129/07 від 30.03.2007 р. відповідач вартість реалізованого за дорученням ТОВ «Укравтозапчастина» товару в сумі 77800,80 грн., відпущеного за накладною № П028338 від 02.12.2008 р., у встановлений строк не перерахував. Таким чином, як стверджує позивач, заборгованість відповідача за реалізований за дорученням позивача товар згідно договору комісії складає 77800,80 грн. (88410,00 грн. 10609,20 грн.), що підтверджено відповідачем згідно акта інвентаризації залишків № 2 від 22.12.2011 р.

Відповідач у судовому засіданні 12.08.2015 р. наголосила на тому, що дані документи нею не підписувалися, будь яких осіб на його підписання від свого імені вона не уповноважувала, необхідних для цього за умовами п.5.5 договору довіреностей нікому не надавала, а тому додатковий договір № 2-07 від 28.12.2007 р., накладна № П028338 від 02.12.2008 р. на суму 88410,00 грн. та акт інвентаризації залишків № 2 від 22.12.2011 р. , є підробленими та не можуть бути прийняті як належні докази по справі. Крім того, відповідач у судовому засіданні 12.08.2015 р. заявила, що спірний товар був нею повернутий 01.12.2008 р. за накладною на повернення № 0112 від 01.12.2008 р., яка надана до матеріалів справи та містить підпис та печатку позивача (а.с. 80). Відповідач вважає, що акт залишків інвентаризацій № 2 від 22.12.2011 р. складений позивачем в односторонньому порядку з метою змінити строк позовної давності щодо стягнення вартості начебто відпущеного позивачем товару за накладною № П028338 від 02.12.2008 р.

Судом встановлено, що на додатковому договорі № 2-07 від 28.12.2007 р., накладній № П028338 від 02.12.2008 р. на суму 88410,00 грн. та акті інвентаризації залишків № 2 від 22.12.2011 р. підписантом зазначена особисто ОСОБА_1

Однак, з висновку експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів та судово почеркознавчої експертизи від 20.07.2015 р. № 1500/15-32/1501/15-33/15-33 (а.с. 119-135) вбачається, що дійсно додатковий договір № 2-07 від 28.12.2007 р. до договору № ДГ-0020-129/07 від 30.03.2007 р., накладна № П028338 від 02.12.2008 р. та акт залишків інвентаризацій № 2 від 22.12.2011 р. містять відтиск печатки відповідача ФОП ОСОБА_1, однак підпис від імені ОСОБА_1 в графі «від комісіонера» у рядку «ОСОБА_1В.» у зазначених документах виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою; підпис від імені ОСОБА_1 в графі «отримав» у накладній № П028338 від 02.12.2008 р., виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою з деяким наслідуванням підпису ОСОБА_1;

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України (редакція станом на 22.12.2011 р.) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Аналогічна правова норма закріплена ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України (редакція станом на 22.12.2011 р.), згідно якої господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

За змістом ст. 33 ГПКУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Згідно ст. 34 ГПКУ господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши повноважних представників сторін, судом встановлено, що додатковий договір № 2-07 від 28.12.2007 р. до договору № ДГ-0020-129/07 від 30.03.2007 р., накладна № П028338 від 02.12.2008 р., та акт інвентаризації залишків № 2 від 22.12.2011 р.,, в яких підписантом зазначена особисто ОСОБА_1,- нею не підписувались, а тому, вказані документи не можуть бути доказом вільного волевиявлення відповідача та відповідності її внутрішній волі.. Згідно ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України та умов п.5.5 договору, можливо підписання таких документів іншою уповноваженою особою за наявності відповідної довіреності, однак, позивачем не надано до суду таких довіреностей на третіх осіб.

Таким чином, суд дійшов висновку, що додатковий договір № 2-07 від 28.12.2007 р. до договору № ДГ-0020-129/07 від 30.03.2007 р., яким змінений строк дії договору з 31.12.2007 на 31.12.2013 р., не підписувався відповідачкою, яка зазначена в цьому документі підписантом, також позивачем не доказано належними доказами право інших осіб, підписувати договір від імені відповідача. За таких умов, суд не приймає такий доказ зміни строку дії спірного договору та погоджується з відповідачем щодо припинення строку дії спірного договору 31.12.2007р. та пропущення позивачем строку позовної давності, що згідно ч.3,4 ст.267 Цивільного кодексу України є самостійною підставою для відмови у позові.

Накладна № П028338 від 02.12.2008 р., та акт інвентаризації залишків № 2 від 22.12.2011 р. також не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази по справі. Наявність відтиску печатки відповідача на додатковому договорі № 2-07 від 28.12.2007 р. до договору № ДГ-0020-129/07 від 30.03.2007 р., накладній № П028338 від 02.12.2008 р., та акті інвентаризації залишків № 2 від 22.12.2011 р., не засвідчує факту вчинення правочинів відповідачем, оскільки виходячи з приписів ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України правочин є вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами, або уповноваженими довіреністю особами, а вимоги чинного законодавства, зокрема, ч.2 ст..9 Закону України «Про бухгалтерський облік», взагалі не передбачають наявність печатки на накладних, в той же час підпис уповноваженої ( ідентифікованої) особи є обов»язковим.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження продовження строку дії договору комісії від 30.03.2007 р. № ДГ-0020-129/07, та передачу ТОВ «Укравтозапчастина» на комісію ФОП ОСОБА_1 товару на загальну суму 88410,00 грн. після повернення спірного товару відповідачем за накладною на повернення № 0112 від 01.12.2008 р., позивачем не надано. Факт повернення спірного товару відповідачем за даною накладною, позивачем не оспорювався, не спростовувався у т.ч. позивач не ставив під сумнів зазначену накладну на повернення товару від 01.12.2008р. при призначенні судом судової експертизи в даній справі ( протокол судового засідання від 21.01.2015р. а.с.91).

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому, позов задоволенню не підлягає.

У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 21.02.2013 р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України» судовими витратами є витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які пов'язані з розглядом справи і складаються з: судового збору; сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом; витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження; оплати послуг перекладача, адвоката; інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при відмові в позові на позивача.

Згідно акту № 1500/15-32/1501/15-33/1502/15-33 здачі приймання висновку судових експертів, спеціаліста у справі № 927/16/15 та банківської виписки станом на 25.03.2015 р. відповідачем ФОП ОСОБА_1 сплачено за проведення судово-технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи № 1500/15-32/1501/15-33/1502/15-33 7548,00 грн.

Таким чином, з позивача підлягає стягненню 7548,00 грн. судових витрат за проведення судово-технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи по справі.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 34, 49, 79, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтозапчастина» (02088, м. Київ, вул. Першого Травня, буд. 1-А, п/р 2008 у ПАТ «ВТБ Банк» м. Київ, МФО 321767, ) на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (17100, Чернігівська область, Носівський район, м. Носівка, вул. Центральна, буд. 29, п/р 1 у відділені «Ощадбанку» м. Носівка, МФО 343262, код НОМЕР_1) 7548,00 грн. судових витрат за проведення судово-технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повне рішення оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 17.08.2015р...

Суддя І.Г.Мурашко